Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Гончарука В.П.

при секретарях Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" про стягнення невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, суд?-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду щодо стягнення з ПрАТ «Укрпрофтур» на її користь не виплаченої при звільненні компенсації за 5 днів невикористаної відпустки в розмірі 140 грн. та середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 167 693 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працювала в ПрАТ «Укрпрофтур» на посаді начальника відділу організаційної роботи корпоративних прав та була звільнена з займаної посади 10.05.2012 р. за п.1 ст.40 КЗпП України, але при звільнені підприємство своєчасно не провело розрахунки, що стало підставою для звернення її до суду за захистом своїх інтересів та результатом розгляду даної справи стало винесення судом 22.01.2013 р. ухвали про затвердження мирової угоди, відповідно до якої відповідач зобов»язувався сплатити на її користь 40 080 грн. заробітної плати та компенсації за час затримки розрахунку.

Дана вказана мирова угода була виконана відповідачем, але за твердженням позивача роботодавець при виконанні вказаної мирової угоди не врахував компенсацію за 5 днів невикористаної відпустки та вказана обставина стала підставою звернення до суду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст..ст. 116, 117 КЗпП України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 наполягала на своїх позовних вимогах в повному обсязі та просила їх задовольнити, стверджуючи той факт, що роботодавець на час звільнення не провів з нею повного розрахунку, а саме не здійснив нарахування та виплату за 5 днів компенсації за не використану відпустку та дана обставна не була предметом розгляду справи, в рамках якої Дніпровським районним судом м.Києва 22.01.2013 р. була винесена ухвала про затвердження мирової угоди.

Представник відповідача категорично заперечувала щодо задоволення позову, мотивуючи це тим, що підприємством в повному обсязі здійснено розрахунок з позивачем з врахуванням 5 днів компенсації за невикористану відпустку, також зазначаючи, що дана компенсація була врахована і при затвердженні Дніпровським районним судом мирової угоди між позивачем та відповідачем.

Суд заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи встановив наступне, що дійсно позивач та відповідач перебували в трудових стосунках, а саме позивач ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника відділу організаційної роботи корпоративних прав та була звільнена з займаної посади 10.05.2012 р. за п.1 ст.40 КЗпП України, але при звільнені підприємство своєчасно не провело розрахунки, дана обставина встановлена, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 22.01.2013 р. та вказана обставина повторному доказуванню, відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України слідує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗПП України також передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як вбачається з наданих стороною відповідача бухгалтерських документів ( розрахунок оплати відпустки, довідка - розрахунок при звільнені ОСОБА_3 з бухгалтерськими розрахунками а.с. 110-114) вбачається, що ОСОБА_1 була нарахована компенсація за невикористану відпустку за 5 днів, що складає 1185 грн. 55 коп. та вказана сума увійшла в суму заборгованості підприємства перед ОСОБА_1 при звільнені, що складала 8 681 грн. 91 коп.

Вказану суму заборгованості позивач ОСОБА_1 отримала, відповідно до відомості, 25.05.2012 р., що підтверджується підписом позивача та не оспорювалось позивачем під час розгляд вказаної справи щодо отримання вказаної суми, але позивач стверджувала, що в дану суму не входила компенсація за невикористану відпустку за 5 днів.

Частиною першою ст.11 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Згідно до п.1 ч. 1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільною судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Як зазначається в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідач ПрАТ «Укрпрофтур» здійснив виплату компенсації за невикористану відпустку позивачу ОСОБА_1, що підтверджується відповідними розрахунками, в зв»язку з чим позовні вимоги позивача не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 116, 117 КЗпП України ст.10, 11, 58,60,88, 208,209,212-215,218 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Укрпрофтур" про стягнення невиплаченої компенсації за невикористану відпустку та середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь державного бюджету України 1676 грн. 93 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 діб з дня проголошення рішення, а особами, що приймали участь у судовому розгляді але не були присутні під час проголошення протягом 10 діб з дня отримання копії рішення.

Суддя: