МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р. Справа № 370/1882/15-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Левківському С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря" про визнання договору оренди недійсним,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, та ОСОБА_2, (далі - позивачі) звернувся до суду із позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря", (далі - відповідач), в якому просив визнати недійсним договір оренди землі від 2 січня 2013 року, укладеного між ними та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря"

За клопотанням представника позивачів ухвалою Макарівського районного суду від 07.08.2015 провадження у справах №370/1883/15-ц та №370/1882/15-ц було обєднано в одне провадження та присвоєно №370/1882/15-ц.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що 2 січня 2013 року між ними та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря" було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого позивачі надали, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку за кадастровим номером :05:004:0028 для ведення сільськогосподарського товарного виробництва загальною площею 2,914 га, у тому числі ріллі 2,914 га. та за кадастровим номером :05:004:0035 для ведення сільськогосподарського товарного виробництва загальною площею 2,809 га, у тому числі ріллі 2,809 га.

Укладенням Оспорюваного договору сторони досягли не всіх істотних умов договору оренди землі, перелік яких є законодавчо встановленим, вичерпним та таким, що не підлягає розширеному тлумаченню. А саме в Оспорюваних договорах цілком відсутні умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Окрім того, на думку позивачів, умови, що встановлюють відносини орендної плати, не відповідають вимогам спеціального Закону. Так, п. 9 Оспорюваного договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме 960,04 грн. на рік. Орендна плата може вноситись у грошовій або натуральній формі. Орендна плата у натуральній формі проводиться шляхом видачі сільськогосподарської продукції. Визначення розміру орендної плати у натуральній формі здійснюється за розцінками та тарифами, встановленими орендарем за погодженням з орендодавцем.

Відповідно до п.10 Оспорюваного договору обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням інфляції.

Пунктом 11 Оспорюваного договору передбачено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами.

Позивач вважає, що в оспорюваному договорі відсутні належні домовленості з істотної умови договору, а саме щодо розміру орендної плати та форм платежів, а можливе отримання за такими документами (акт) орендної плати за договором не є належним схваленням орендодавцем наявності домовленості із даної істотної умови договору.

Недосягнення всіх без виключення істотних умов договору оренди земельної ділянки, законодавчо обумовлених на день укладення Оспорюваного договору відповідно до спеціального закону "Про оренду землі" є безумовною умовою для визнання такого договору недійсним.

В судовому засіданні представник позивачів, що діє на підставі довіреності підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що при укладенні договорів оренди земельних ділянок не були дотримані істотні умови договору, які визначені Законом України "Про оренду землі".

Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позови не визнав та просив відмовити у задоволені позовних вимог посилаючись на те, що позови заявлено безпідставно, при укладанні договорів оренди були дотриманні всі істотні умови та вимоги, передбачені чинним законодавством на момент укладання договорів оренди.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :05:004:0035, площею 2,809га., що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 18.06.2002 №Р1 298592.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :05:004:0028, площею 2,914га, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 18.06.2002 №Р1 298595.

02.01.2013 року між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОРЯ" було укладено договір оренди земельної ділянки, право оренди за яким було зареєстровано у Реєстраційній службі Макарівського районного управління юстиції номер запису про інше речове право 7436304 від 23.10.2014р., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 16690250 від 23.10.2014р.

02.01.2013 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "ЗОРЯ" було укладено договір оренди земельної ділянки, право оренди за яким було зареєстровано у Реєстраційній службі Макарівського районного управління юстиції номер запису про інше речове право 6885563 від 02.09.2014р., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15565204 від 04.09.2014р.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України (в редакціях, чинних на момент укладення договору) та укладеними договорами.

Так, ст. 792 ЦК України встановлює, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Ст. 124 ЗК України передбачає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Ст. 125 ЗК України визначає, що право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору), істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною 2 ст. ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору) встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відсутність у договорі оренди землі хоча б однієї з істотних умов, передбачених ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення договору) є підставою для визнання таких договорів оренди недійсними.

Дослідивши вказані вище договори оренди встановлено, що при їх укладенні не були зазначені істотні умови договору, а саме: не зазначено умови індексації орендної плати; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Вказане є порушенням вимог земельного законодавства.

Суд дійшов висновку, що відсутність вказаних істотних умов порушує права та інтереси позивачів: відсутність умови стосовно індексації орендної плати призводить до її фактичного зменшення, враховуючи темпи інфляції; відсутність визначеності стосовно передачі права оренди у заставу та внесення до статутного фонду може призвести до зловживань з боку відповідача та зменшення обсягу прав позивачів за договором.

Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню, а оспорювані договори визнаються судом недійсними.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 17 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 638, 651 ЦК України; 124, 125 ЗК України; ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

Вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Зоря". про визнання договору оренди недійсним задовольнити.

Визнати недійсним Договір оренди землі від 2 січня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря".

Визнати недійсним Договір оренди землі від 2 січня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря".

Стягнути з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря" на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Стягнути з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Зоря" на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 10 днів після проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.223 ЦПК України.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом пяти днів з моменту закінчення розгляду справи.

Головуючий А.В. Косенко