Справа № 559/1282/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненнської області

в складі судді Федорової Л.П.

при секретарі Федорук О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судоовму засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним правочину, визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 18.05.2001 року ОСОБА_4К та ОСОБА_5 на Дубенській філії Рівненської міжрегіональної універсальної товарно- майнової біржі "Прайс" уклали угоду купівлі-продажу житлового будинку №65 з надвірними будівлями по вул.Центральній в с.Жорнів Дубенського району Рівненської області. В п.7 даної біржової угоди зазначено, що покупець набув право власності на нерухомість з моменту укладення угоди і реєстрації її на біржі. Біржова угода була зареєстрована за реєстраційним номером 161-156н-01. 21.05.2001 року відповідно до п.15 біржової угоди була зареєстровано будиноковолодіння Дубенським ДКМП "Архітектор" на праві приватної власності за ОСОБА_5 в реєстровій книзі №1 за реєстровим номером 87-87.

ОСОБА_5 помер 2.10.2014 року. Вона з дочкою ОСОБА_6 у 6-ти місячний строк як спадкоємці першої черги відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Коли зверулися в нотаріальну контору нотаріус повідомила, що біржова угода купівлі- продажу не є доказом права власності спадкодавця ОСОБА_5, так як вона не була нотаріально посвідчена. Відповідно до ст.15 Закону України "Тро товарну біржу" станом на 18.05.2001 року договір купівлі-продажу нерухомого майна не підлягав нотаріальному посвідченню. За змістом ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов"язаний передати майно у власність покупця, а покупець зобов"язаний прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу мав бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін був громадянин. Недотримання цієї вимоги тягло за собою недійсність договору. Відповідно до Закону України "Про товарну біржу" зареєстрована на біржі угода не підлягала нотаріальному посвідченню, вважалася укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухилилася від нотаріального її оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений 1.05.1987 року. Відповідно до ст.368 ч.3 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В судовому засіданні позивачка та її представиник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, подав заперечення проти позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін та ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до слідуючого.

Судом встановлено, що 18 травня 2001 року на Рівненнській регіональній універсальній товарно-майновій біржі "Прайс" було укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_5 купив житловий будинок №65 з надвірними будівлями по вул.Центральній в с.Жорнів Дубенського району Рівненської області. Вартість нерухомості складає 1700 грн., які покупець передав продавцю повністю до підписання цієї угоди. В п.7 біржової угоди зазначено, що покупець набуває права власності на нерухомість з моменту укладення даної угоди і реєстрації її на біржі. В п.14 угоди зазначено, що відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" угода реєструється на біржі і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Дана угода зареєстрована ДКМП "Архітектор" 21 травня 2001 року за реєстровим номером 87-87 (а.с.7). ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 1.05.1987 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.9)

В ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зазначено, що угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов"язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов"язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

В ст.128 ЦК УРСР 1963 року зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором .

Відповідно до ч.1 ст.45, 47 ЦК УРСР 1963 року недодержання форми угоди якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов"язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 ЦК УРСР. Якщо одна з сторін повністю або частково виконали угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

В ст.227 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року №3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" зі змінами та доповненнями зазначено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов"язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі- продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах).

В роз"ясненні Міністрества юстиції України №17-12/44 від 10.04.1998 року "Щодо діяльності товарних бірж" передбачено особливі умови щодо договорів купівлі- продажу будинку (його частини) якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов"язковому нотаріальному посвідченню, недотримання цієї вимоги згідно з ст.47 ЦК України (1963 року) тягне недійсність договору, таким чином зазначений договір набуватиме чинності з моменту його нотаріального посвідчення.

Враховуючи те, що договір купівлі- продажу нотаріально посвідчений не був, докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 ухилялася від нотаріального посвідчення договору відсутні, тому є всі підстави вважати, що даний договір може бути визнано дійсним.

Враховуючи те, що підстав визання договору дійсним немає, суд прийшов до висновку, що немає підстав для визнання за позивачкою права власності на домоволодіння.

Керуючись:ст.10, 60, 213 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання дійсним правочину, визнання права власності на нерухоме майно - відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судоовму засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: