РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого судді Стеганцова С.М.,

при секретарі Реуцькій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Шевченкове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач в червні 2007 року звернувся до суду з позовом до Петропільської сільської ради, Шевченківської районної держадміністрації про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 7,62 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 27.08.2014 року, яка фактично прийнята ним у спадщину після смерті діда ОСОБА_4, померлого 21.12.1996 року.

В обґрунтування позову вказує, що 21 грудня 1996 року помер його дід ОСОБА_4. За свого життя ОСОБА_4 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0167169, проте оформити державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі сертифікату не встиг, так як помер до його видачі.

Після смерті діда ОСОБА_4 спадщину фактично прийняв його син - батько позивача ОСОБА_3, так як вступив в управління та володіння спадковим майном, забрав речі домашнього вжитку, продовжував доглядати за домоволодінням батька, підтримував його у належному стані, користувався присадибною земельною ділянкою, доглядав за садом та городом.

27 серпня 2014 року ОСОБА_3 помер.

При зверненні позивача до Шевченківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину з необхідними документами, було виявлено, що в документах міститься лише копія сертифікату на право на земельну частку (пай), а оригінал було втрачено, у звязку з цим Шевченківською держнотконторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у звязку з відсутністю оригіналу сертифікату та рекомендовано звернутися до суду для вирішення спірного питання.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю (а.с.15) повністю підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Залучений до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву про відмову від спадщини та про розгляд справи за його відсутності, просить вирішити спірне питання покладаючись на розсуд суду (а.с.43,44).

Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, повязані з правом на спадкування.

За інформаційними довідками зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_3, щодо заведення спадкових справ та наявності на їх підставі свідоцтв про право на спадщину інформація відсутня, проте в наявності мається заведена спадкова справа Шевченківською державною нотаріальною конторою 17.02.2015 року № 18/2015 на підставі заяви про прийняття спадщини від сина ОСОБА_2 після смерті його батька ОСОБА_3 (а.с.31).

Інший син (позивач по справі) ОСОБА_1 від прийняття спадщини після смерті батька відмовився (а.с.31), що підтверджується письмовою заявою про відмову від спадщини (а.с.41).

В матеріалах справи мається довідка Петропільської сільської ради про те, що на момент смерті діда позивача ОСОБА_4, з покійним дідом постійно проживав не позивач по справі і його померлий батько, а онук діда - ОСОБА_2.

Тому суд в порядку ст. 33 ЦПК України, за клопотанням представника позивача, замінив неналежних відповідачів - Петропільську сільську раду, Шевченківську районну держадміністрацію належним відповідачем ОСОБА_2, так як відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у спорах про спадкування», в п 24 зазначено, що відповідачами у таких випадках є спадкоємці, які прийняли спадщину, а лише в разі їх відсутності відповідачами є територіальні громади.

Позивач по справі ОСОБА_1 являється рідним сином померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 028187 від 26.12.1996 року (а.с.9).

21 грудня 1996 року помер дід позивача по справі ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 063155 від 24.12.1996 року (а.с.7).

За свого життя дід ОСОБА_4 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0167169, виданий на підставі розпорядження голови Шевченківської районної державної адміністрації від 26 вересня 1996 року № 305 та зареєстрований 06.02.1997 року № 463 (а.с.11).

Оформити державний акт на право власності на земельні ділянки на підставі сертифікату ОСОБА_4 не встиг, так як помер до його видачі.

На момент смерті 21.12.1996 року ОСОБА_4 постійно проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним постійно був зареєстрований і проживав його онук - співвідповідач по справі ОСОБА_2, який фактично прийняв спадщину після смерті діда, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 4920 від 19.08.2015 року (а.с.28).

Як зазначають позивач в позові і його представник в суді, після смерті ОСОБА_4 його син ОСОБА_3 забрав речі домашнього вжитку, продовжував доглядати за домоволодінням батька, користувався присадибною земельною ділянкою, доглядав за садом та городом. Але дані доводи спростовуються довідкою сільради про те, що померлий проживав з одним з онуків і на день смерті мав такий склад сімї: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (онук) (а.с.28).

На момент смерті батька позивача ОСОБА_3 з ним постійно проживав та був зареєстрований позивач за адресою: по вулиці Ставищанській, будинок № 7 в селі Ставище Шевченківського району Харківської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 520 від 06.10.2014 року (а.с.13).

При зверненні позивача до Шевченківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті діда ОСОБА_4, йому було відмовлено за відсутності оригіналів, але це одна з декількох причин відмови, так як позивач спільно з дідом не проживав, а проживав відповідач по справі, крім того, позивач після смерті батька написав письмову відмову від прийняття спадщини після смерті батька (а.с.41).

Згідно п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Враховуючи, що дід позивача помер в 1996 році, відповідно до даних правовідносин треба застосовувати Цивільний кодекс УРСР 1963 року.

Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

За змістом ч. 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав держаній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, спадщину не прийняв.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України), позивач по справі разом з дідом не проживав згідно довідок сільради, а проживав з дідом відповідач.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно довідки виконавчого комітету Петропільської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 492 від 19.08.2015 року, ОСОБА_4 (дід позивача по справі) фактично проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 і на день смерті мав такий склад сімї: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (онук) (а.с.28).

Тобто батько позивача по справі ОСОБА_3 не проживав з ОСОБА_4 на день смерті останнього і фактично спадщину не прийняв.

Шевченківським районним судом Харківської області було направлено запит про надання витягу зі Спадкового реєстру щодо померлого ОСОБА_3 до Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області (а.с.25).

За інформаційними довідками зі Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_3, померлого 27.08.2014 року, заповіти від його імені не посвідчувалися, проте Шевченківською держнотконторою Харківської області 17.02.2015 року було заведено спадкову справу № 18/2015 на підставі заяви про прийняття спадщини від сина спадкодавця ОСОБА_2.

Державним нотаріусом було зазначено, що інший син спадкодавця ОСОБА_1 (позивач по справі) від прийняття спадщини після смерті батька відмовився (а.с.31). Даний факт підтверджується копіями заяв ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом після смерті батька (а.с.40), а також ОСОБА_1 (позивача по справі) про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_2 (а.с.41).

Відповідно до ч.1,2, 3 ст.1268 ЦК спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину відмова є безумовною і беззастережною відповідно до ч.5 ст.1273 ЦК України.

Батько позивача ОСОБА_3 на день смерті свого батька ОСОБА_4 разом із ним не проживав, що свідчить про не прийняття ним спадщини після смерті батька, заяв про визначення додаткового строку не подавав.

Позивач по справі відмовився від прийняття спадщини після смерті свого батька, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог останнього.

Заява, надана позивачем, про його відмову від прийняття спадщини (а.с.43) та визнанням ним позову, не є беззастережною до суду, оскільки рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим ( ст. 213 ЦПК ).

В разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи ( ч. 4 ст. 174 ЦПК).

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити .

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України,

ст.ст. 524-525, 529, 543, 548-549 ЦК УРСР (1963року), 1268,1269, ч.5 ст.1273 ЦК України , суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Шевченківського

районного суду ОСОБА_5