Справа № 373/1563/15 Головуючий у І інстанції Керкеза Я.І.
Провадження № 22-ц/780/4354/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 29 29.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства», треті особи наглядач за Андрушівським кладовищем Комунального підприємства «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди. Заявлені вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року за місцем свого проживання в м. Переяславі-Хмельницькому помер його батько ОСОБА_6, який у випадку смерті хотів бути похованим в с. Хоцьки на місці родинного поховання. В день його смерті він не був поруч, а коли прибув до м. Переяслав-Хмельницького для поховання батька, то з'ясувалося, що похованням з невідомих причин займався ОСОБА_4 07 лютого 2015 року без свідоцтва про смерть ОСОБА_6 та будь-яких інших документів наглядач Андрушівського кладовища ОСОБА_3 надала дозвіл на захоронення ОСОБА_6 на території даного кладовища. Тривалий час він намагався виправити створену працівником відповідача ОСОБА_3 невідповідність волі батька та захоронити труну з його тілом у визначеному місці; він не міг спокійно спати, відчуваючи провину перед батьком; все це пригнічувало його, завдавало душевних страждань, у нього погіршилось самопочуття, в зв'язку з чим він неодноразово звертався за медичною допомогою. Для поховання батька відповідно до його волі ним було витрачено значних зусиль, час і коштів, тому як наслідок йому завдано значної моральної шкоди. Просив стягнути з відповідача на свою користь 20000 грн. моральної шкоди та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2015 року позов частково задоволено, стягнуто із відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, в частині розміру заподіяної моральної шкоди, просив змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що діями відповідача, які полягали у порушенні порядку поховання, визначеного чинним законодавством, позивачу було заподіяно моральної шкоди, яка полягає у додаткових, окрім факту смерті рідної людини, моральних переживань, душевних страждань, погіршення самопочуття, порушення звичного ритму життя позивача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Переяславі-Хмельницькому помер ОСОБА_6

Згідно листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області № 756/3.3.1-35 від 11 березня 2015 року, свідоцтво про смерть ОСОБА_6 отримав 10 лютого 2015 року ОСОБА_4, який звернувся для державної реєстрації смерті з пред'явленням лікарського свідоцтва про смерть (остаточне) № 76 від 0 лютого 2015 року та паспортом померлого; повторне свідоцтво про смерть в той же день отримала сестра померлого ОСОБА_7

Згідно довідки № 363 від 09 червня 2015 року, Андрушівське кладовище не перебуває на балансовому обліку основних засобів КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства».

Із копії заяви від 07 лютого 2015 року та листа начальника КП Переяслав-Хмельницьке ВУКГ № 330 від 25 травня 2015 року вбачається, що 07 лютого 2015 року до КП Переяслав-Хмельницьке ВУКГ із заявою про виділення місця для поховання на Андрушівському кладовищі ОСОБА_6 звернулася ОСОБА_5, надавши довідку про смерть; про поховання ОСОБА_6 07 лютого 2015 року у Книзі реєстрації поховань Андрушівського кладовища внесено запис № 5.

Згідно свідоцтва про поховання від 15 травня 2015 року та довідки Хоцьківської сільської ради від 15 травня 2015 року, ОСОБА_6 був перепохований на кладовищі № 1 в с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району Київської області 15 травня 2015 року.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили в суді бажання померлого ОСОБА_6 бути похованим після смерті на родинному похованні в с. Хоцьки Переяслав-Хмельницького району.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» волевиявленням громадянина щодо ставлення до його тіла після смерті є бажання, виражене в усній (у присутності свідків) або в письмовій формі, завіреній в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про поховання та похоронну справу» діяльність у галузі поховання базується на таких основних принципах: гарантування державою належного поховання померлих; поховання в установленому законодавством порядку з урахуванням волевиявлення померлого, вираженого особою при житті, а за його відсутності - з урахуванням побажань родичів.

Відповідно до п. п. 2.3, 2.4 Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року № 193, поховання померлих чи їх праху після кремації здійснюється лише на підставі свідоцтва про смерть та оформленого в установленому порядку договору-замовлення на організацію та проведення поховання (далі - договір-замовлення). За зверненням Виконавця волевиявлення чи особи, яка взяла на себе зобов'язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого.

Відповідно до ст. ст. 1167, 1172 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з вини відповідача КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства», працівник якого вчинив неправомірні дії - допустив поховання ОСОБА_6 без свідоцтва про смерть, що призвело до неможливості вчасного встановлення волевиявлення померлого, висловленого ним при житті, та його сина ОСОБА_2, позивачу було заподіяно моральної шкоди.

До апеляційного суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2 від відповідача КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства», який, не погоджуючись із встановленням судом обставин своєї вини у заподіянні моральної шкоди, просив залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також заперечення на апеляційну скаргу подала третя особа ОСОБА_4, який не погоджувався із показаннями свідків щодо волевиявлення ОСОБА_6 бути похованим у с. Хоцьки, однак також просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Враховуючи, що КП Переяслав-Хмельницьке ВУКГ та ОСОБА_4 не подали апеляційних скарг із спростуванням мотивації рішення суду, колегія суддів не приймає дані спростування в межах заперечень на апеляційну скаргу.

Крім того, висловлюючи недовіру показанням свідків, ОСОБА_4 не навів жодних інших підстав для сумнівів у правильності їх показань, окрім наявності родинних зв'язків із позивачем та тривалої відсутності спілкування із померлим, і свої заперечення будь-якими доказами не підтвердив.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди в сумі 2000 грн., враховуючи глибину і тривалість моральних страждань позивача, негативних емоційних навантажень, погіршення стану здоров'я позивача, суть позовних вимог, керуючись вимогами розумності і справедливості.

Компенсація заподіяної позивачу шкоди у даному розмірі вважається колегії суддів розумною, виваженою, справедливою та пропорційною.

Посилання апелянта на затримання начальника КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства» Фесенка А.І. за підозрою у вчиненні злочину не спростовує висновків суду першої інстанції щодо розміру компенсації моральної шкоди, не підтверджується вироком суду і не має відношення до заявлених позивачем вимог.

Доводи апеляційної скарги, що судом не було враховано всіх встановлених обставин, які підтвердили характер, глибину та тривалість його страждань, та занижено розмір відшкодування моральної шкоди, не відповідають дійсності, оскільки всі обставини, на які посилається ОСОБА_2 щодо неправомірності дій працівників КП «Переяслав-Хмельницьке виробниче управління комунального господарства», знайшли відображення в рішенні суду першої інстанції.

При цьому суд правомірно не надав оцінки діям третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на які ОСОБА_2 посилається в апеляційній скарзі, оскільки позовні вимоги до даних осіб не заявлялися і будь-які обставини щодо них встановленню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Ігнатченко Н.В.

Яворський М.А.