Справа № 428/8139/14-ц
Провадження № 2/428/422/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого суддіОлійник В.М.,

при секретаріГетьманцевій Ю.Ю.,

за участю позивачаГупалюк Н.М.,

представника позивачаКовтун Л.Я.,

відповідачаГупалюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 з 24.06.2000 року в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 24 вересня 2011 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу ними за спільні грошові кошти 28 березня 2006 року було куплено квартиру за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу. Покупцем квартири згідно договору зазначено відповідача, але вона, відповідач та їх дочка зареєстровані в квартирі, вони з дочкою постійно в ній мешкають.

Спірна квартира була ними куплена за 52000 грн., з яких 24000 грн. були їх власними заощадженнями, а 28000 грн. вони отримали за договором кредиту, укладеним з ПАТ «Укрсоцбанк». На даний час квартира перебуває в заставі (іпотеці) банку. Після розірвання шлюбу у них з відповідачем була домовленість, що він сплачує борги за кредитним договором, а вона сплачує за комунальні послуги, утримєю квартиру, робить ремонти. Вони вирішили подарувати квартиру їх дочці, але відповідач одружився, має дитину і від домовленості подарувати квартиру дочці відмовляється. Вона бажає свою частину квартири подарувати дочці, для чого їй необхідно виділити частку в спільній сумісній власності подружжя.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали позов та просили суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що він самостійно виплачує кредит, який було взято ним 28.03.2006 року згідно відповідного договору, та після виплати кредиту він має намір передати у власність своєї доньки 1/2 частини спірної квартири.

Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, до суду надав письмові заперечення проти позову, в яких просив справу розглядати без його участі та відмовити у задоволенні позову у звязку із тим, що у випадку поділу квартири, яка є спільним майном подружжя, можуть бути порушені права ПАТ «Укрсоцбанк» як сторони договорів кредиту та іпотеки, які були укладені з відповідачем ОСОБА_2

Вислухавши сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини, а також дійшов наступних висновків.

Згідно із копією свідоцтва про одруження І-ЕД № 063767, виданого 24.06.2000 року Бобриківською сільською радою Антрацитівського району Луганської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одружились 24.06.2000 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 5. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2.

Згідно із копією свідоцтва про народження І-ЕД № 163783, виданого 06.12.2000 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації акті громадянського стану, ОСОБА_3 народилася 28.10.2000 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 754. Батьком ОСОБА_3 вказаний ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1.

Відповідно до копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 2-2591/11 від 14.09.2011 року вищевказаний шлюб між сторонами було розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 27.09.2011 року.

З копії договору купівлі-продажу квартири від 28.03.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, а також з копії витягу з Державного реєстру правочинів № 2219488 від 28.03.2006 року та з копії технічного паспорту від 24.05.2006 року вбачається, що ОСОБА_7 від імені ОСОБА_8 в якості продавця передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_2. Продаж квартири вчинено за 52000 грн.

Згідно із витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10740066 від 25.05.2006 року право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2.

Згідно із довідкою № 3514 від 01.12.2014 року, виданою КП «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька», в квартирі АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідно до копії договору кредиту № 571/Ж-40 від 28.03.2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» в якості кредитора надав, а ОСОБА_2 в якості позичальника прийняв кредит у сумі 28000 грн. зі сплатою 16,5 процентів річних та кінцевою датою повернення 27.03.2021 року. Кредит надано на придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4.

Відповідно до п.1.3 договору кредиту № 571/Ж-40 від 28.03.2006 року в якості забезпечення ОСОБА_2 виконання своїх зобовязань щодо погашення вказаного кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» 28.03.2006 року уклав із відповідачем ОСОБА_2 іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_2 передав Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_5.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Таким чином, судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_4 є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і позивач має право на поділ такого майна.

Доводи ПАТ «Укрсоцбанк», які зводяться до того, що поділ спільного майна подружжя та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири може порушити права ПАТ «Укрсоцбанк» як іпотекодержателя та кредитора за відповідними договорами, укладеними із відповідачем, не є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Тому, визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної квартири не порушує прав ПАТ «Укрсоцбанк» як іпотекодержателя щодо предмета іпотеки та не порушує прав ПАТ «Укрсоцбанк» як кредитора щодо забезпечення кредитного зобовязання та повернення відповідачем кредиту, оскільки поділ спільного майна подружжя не впливає на положення договору іпотеки, а також не впливає на положення договору кредиту, виконання зобовязань за яким забезпечено відповідним договором іпотеки.

Суд додатково зазначає, що Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Цивільним кодексом України та іншими актами цивільного законодавства не передбачено такої підстави припинення іпотеки або застави (різновидом якої є іпотека) як поділ предмету іпотеки (застави), у звязку із чим права ПАТ «Укрсоцбанк» як іпотекодержателя у разі задоволення цього позову порушені не будуть.

Згідно із п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Суд зазначає, що сторонами не було надано доказів щодо можливості поділу спірної квартири, а також не було заявлено позовних вимог чи зустрічних позовних в порядку ст. 365 ЦК.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, є обґрунтованим і його, із урахуванням не можливості реального поділу між сторонами спірної квартири відповідно до їх рівних часток, належить задовольнити шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 ідеальної частки квартири за адресою: АДРЕСА_6, та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 ідеальної частки квартири за адресою: АДРЕСА_6.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 386 від 16.12.2014 року про сплату судового збору в розмірі 520 грн., у звязку із чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 520 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, третя особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2 та визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_7.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 520 (пятсот двадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник