АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.,

- Оніщука М.І.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У мотивування вимог посилався на те, що він є єдиним законним власником автомобіля марки SUBARU, модель IMPRESA, тип - легковий хетчбек-в, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2.

Під час розгляду адміністративної справи №826/20118/13-а йому стало відомо, що 09.07.2013 року ОСОБА_5 було зареєстровано на себе належний йому автомобіль на підставі довідки-рахунок серії ААВ №552285 від 09.07.2013 року виданої ТОВ «Автокорпорація», яка, у свою чергу, була видана ОСОБА_6 на підставі договору №ААВ552285 від 09.07.2013 року про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку.

Також, йому стало відомо, що ОСОБА_6 продав його автомобіль ОСОБА_7

10.11.2014 року набрало законної сили рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28.10.2014 року, яким визнано недійсним Договір №ААВ552285 про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку, який, начебто, був укладений 09.07.2013 року між ним та ОСОБА_6, та визнано недійсною Довідку-рахунок серії ААВ №552285 від 09.07.2013 року, видану ТОВ «Автокорпорація» про продаж автомобіля ОСОБА_5

З висновку судово-почеркознавчої експертизи від 01.09.2014 року №5912/5913/14-32, проведеної в зазначеній справі, вбачається, що він договору купівлі-продажу з ОСОБА_6 та ТОВ «Автокорпорація» не підписував, а підпис, який міститься від його імені у цьому договорі, виконаний іншою особою з наслідуванням та попереднім тренуванням його підпису.

Таким чином, ОСОБА_6 шахрайським способом, на підставі підробленого договору купівлі-продажу, зареєстрував на себе належний йому автомобіль, який в подальшому продав ОСОБА_7

Окрім того, факт викрадення його автомобіля ОСОБА_5 та вибуття належного йому майна з його володіння не з його волі додатково підтверджується тим, що в провадженні Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві перебуває на розслідуванні кримінальне провадження №0010983 від 24.09.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України - «Шахрайство».

З урахуванням наведеного, просив суд витребувати у відповідача на його користь автомобіль марки SUBARU, модель IMPRESA, тип - легковий хетчбек-в, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 автомобіль марки SUBARU, модель IMPRESA, тип - легковий хетчбек-в, сірого кольору, 2008 року випуску, кузов НОМЕР_2.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити.

Зазначає, суд першої інстанції не звернув уваги та не перевірив той факт, що транспортний засіб вибув з володіння власника - позивача з його волі за рахунок дій, вчинених ОСОБА_6 на підставі виданої позивачем довіреності, яка на момент скасування розповсюджувала свою чинність відповідно до ст. 249 ЦК України.

Вказує, що 08 липня 2013 року позивачем було скасовано довіреність, але ОСОБА_6 не було повідомлено про скасування довіреності, тому він не знав про скасування даної довіреності. Окрім того, позивач не пред'явив жодного доказу, який би свідчив про повідомлення позивачем ОСОБА_6 про скасування довіреності.

Звертає увагу й на те, що суд першої інстанції не пересвідчився у правовому статусі позивача як власника транспортного засобу, оскільки довідка УДАІ ГУ МВС України в місті Києві від 21 липня 2015 року №10/М-1468 про скасування реєстрації та перереєстрації транспортного засобу не підтверджує власність позивача на транспортний засіб, а тому не може бути підтверджуючим документом права власності позивача не транспортний засіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції підставно виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, встановлено, що 02.07.2013 року ОСОБА_4 видав на ім'я ОСОБА_6 довіреність на право керування та розпорядження належним йому автомобілем марки SUBARU IMPRESA, номер кузова НОМЕР_1, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. за реєстровим номером 1095.

08.07.2013 року ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю.М. з заявою про скасування зазначеної довіреності, про що того ж дня до Єдиного реєстру довіреностей було внесено відповідний запис за №934.

Спірний автомобіль було знято з обліку для реалізації 09.07.2013 року на підставі довіреності від 02.07.2013 року та в той же день зареєстровано в МРЕВ-3 м. Києва на нового власника ОСОБА_6 з видачею йому нового реєстраційного номера НОМЕР_3, за замість попереднього реєстраційного номера НОМЕР_4.

Даним рішенням також встановлено, що 09.07.2013 року ОСОБА_6 зареєстрував на себе належний ОСОБА_4 автомобіль на підставі довідки-рахунку серії ААВ№552285 віл 09.07.2013 року, виданої ТОВ «Автокорпорація», яка, в свою чергу була видана ОСОБА_6 на підставі Договору №ААВ5532285 від 09.07.2013 року про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 10.11.2014 року, позов ОСОБА_4 до ТОВ «Автокорпорація», ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві, про визнання недійсним договору про надання послуг з купівлі-продажу транспортного засобу задоволено.

Визнано недійсним Договір №ААВ5532285 від 09.07.2013 року про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку, укладений 09.07.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Визнано недійсною Довідку-рахунок серії ААВ №552285 від 09.07.2013 року, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокорпорація» про продаж автомобіля SUBARU IMPRESA, номер кузова НОМЕР_1, ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права.

Одним із таких засобів є витребування майна із чужого незаконного володіння.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано договір №ААВ5532285 від 09.07.2013 року про надання послуг з купівлі-продажу транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку та Довідку-рахунок серії ААВ №552285 від 09.07.2013 року, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Автокорпорація» про продаж автомобіля SUBARU IMPRESA, номер кузова НОМЕР_1, визнано недійсними, то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника поза його волею й він має право витребовувати його від добросовісного набувача за правилами ст. 388 ЦК України.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта, що транспортний засіб вибув з володіння позивача з його волі за рахунок дій, вчинених ОСОБА_6 на підставі виданої позивачем довіреності, яка на момент скасування розповсюджувала свою чинність відповідно до ст. 249 ЦК України, оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року встановлено, що 08.07.2014 року довіреність, видана ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_6, скасована, а правочин, вчинений на підставі даної довіреності визнано недійсним.

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що суд першої інстанції не пересвідчився у правовому статусі позивача як власника транспортного засобу, оскільки довідка УДАІ ГУ МВС України в місті Києві від 21 липня 2015 року №10/М-1468 про скасування реєстрації та перереєстрації транспортного засобу не підтверджує власність позивача на транспортний засіб, а тому не може бути підтверджуючим документом права власності позивача не транспортний засіб, оскільки до моменту укладення договору №ААВ5532285 від 09.07.2013 року, який визнано недійсним, ОСОБА_4 був власником спірного автомобіля, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: