АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/6870/15. Суддя-доповідач: - ОСОБА_2 Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 Джафар кизи - ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 Джафар кизи до ОСОБА_8 - про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_8 на її користь заборгованість за договором позики від 12 жовтня 2013 року в розмірі 240 052 грн. 32 коп., судові витрати в сумі 2400 грн. 52 коп.

31 липня 2015 року ОСОБА_6 звернулася в суд з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, які належать на праві власності ОСОБА_8

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про забезпечення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд виходив з того, що ОСОБА_6 не надано до суду доказів, які свідчать, що відповідачка є співвласником квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. ч. 1- 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що на ОСОБА_8 належить на праві власності 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частина квартири АДРЕСА_2.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачці у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначені в заяві квартири.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 відомо, що відповідачка є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 та 1/4 частини квартири АДРЕСА_2, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки позивачкою не надано до суду першої інстанції письмових доказів, які свідчать що відповідачка є співвласником квартир, зазначених позивачкою в заяві про забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4.ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 Джафар кизи - ОСОБА_7 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: