АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/6696/15 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 629/2068/15-ц Попов О.Г.
Категорія: договірні Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, штрафу та пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі: ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся до суду з позовом, у якому вказував на те, що 12 лютого 2008 року між банківською установою (на той час: ВАТ АБ «Укргазбанк») та позичальницею ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 11/08-5, згідно якого останній на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового використання - придбання житла було надано кредит у розмірі 185 400,00 грн. з кінцевим строком його погашення 09 лютого 2018 року та сплатою щомісячних процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15,8% річних.

За умовами вказаного Кредитного договору позичальниця зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірах та строки, визначені сторонами при укладенні договору.

При цьому, з метою забезпечення повного та своєчасного виконання позичальницею ОСОБА_2 своїх кредитних зобов'язань, того ж дня, тобто 12 лютого 2008 року між сторонами був укладений нотаріально посвідчений Договір іпотеки без оформлення заставної № 8/08-5, за яким ОСОБА_2 передала в іпотеку банківській установі належну їй на праві приватної власності трикімнатну квартиру № 25 загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., що знаходиться у житловому будинку АДРЕСА_1.

Банківська установа свої договірні зобов'язання за Кредитним договором № 11/08-5 від 12.02.2008 року виконала в повному обсязі, надавши позичальниці ОСОБА_2 кредит у вищезазначеному розмірі.

Однак, відповідачка ОСОБА_2 узяті на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, а з грудня 2008 року взагалі припинила сплачувати проценти кредитору, в зв'язку з чим виникла значна кредитна заборгованість, загальний розмір якої станом на 18.04.2012 року склав 179 227,18 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2012 року, яке набрало законної сили, з позичальниці ОСОБА_2 на користь банку було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 179 227,18 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 8/08-5 від 12.02.2008 року - квартиру АДРЕСА_1.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2012 року було виконано боржницею ОСОБА_2 добровільно в повному обсязі 12.11.2012 року шляхом сплати банківській установі існуючої кредитної заборгованості в розмірі 179 227,18 грн., у зв'язку з чим виконавче провадження з примусового виконання цього судового рішення було закрито.

Зважаючи на те, що кредитна заборгованість, яка мала місце станом на 18.04.2012 року, фактично була погашена відповідачкою ОСОБА_2 лише 12.11.2012 року, останній були нараховані проценти за користування кредитними коштами за період з 19.04.2012 року по дату погашення нею кредиту, тобто по 12.11.2012 року - в сумі 13 528,43 грн.

Вказану суму банківська установа запропонувала ОСОБА_2 сплатити 12.11.2012 року, а також роз'яснила їй право подати заяву про застосування програми лояльності щодо сплати пені за рішенням суду в сумі 44 212,77 грн., на підставі якої ця сума могла би бути зменшена банком. Проте, від подання такої заяви ОСОБА_2 відмовилась, як відмовилась і від сплати нарахованих процентів та пені за кредитним договором. Більш того, остання просила банк скасувати записи про іпотеку та заборону відчуження предмету іпотеки в Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, однак, зважаючи на наявність непогашеної нею заборгованості по процентам та пені, у задоволенні цієї вимоги їй було відмовлено.

Будучі впевненою, що з ухваленням Лозівським міськрайонним судом Харківської області рішення від 19.09.2012 року, її кредитні зобов'язання припинились, ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд визнати зобов'язання по Кредитному договору № 11/08-5 від 12 лютого 2008 року припиненими та зобов'язати ПАТ АБ «Укргазбанк» виконати обов'язок в натурі шляхом надіслання приватному нотаріусу повідомлень про припинення іпотечного договору № 8/08-5 від 12.02.2008 року та зняття заборони на відчуження належного їй нерухомого майна, яке є предметом іпотеки. Не визнавши такі вимоги позичальниці ОСОБА_2, ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся із зустрічним позовом до неї про стягнення кредитної заборгованості (станом на 27 грудня 2012 року) в загальному розмірі 49 394,75 грн., яка складалась із заборгованості по прострочених процентам в розмірі 13 528,43 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 27 637,33 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 8 228,99 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2013 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково, а саме: визнано припиненими зобов'язання за Кредитним договором № 11/08-5 від 12 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2

При цьому в задоволенні зустрічного позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року за апеляційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначене вище рішення Дзержинського районного суду м. Харкова в частині, що стосувалось відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог банку, було змінено та позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково - стягнуто з позичальниці ОСОБА_2 на користь банківської установи 27 637,33 грн. пені, нарахованої банком за несвоєчасне погашення останньою тіла кредиту за період з 18.04.2012 року по 11.11.2012 року. В іншій частині оскаржуване рішення районного суду було залишено без змін.

Не погодившись із таким рішенням суду апеляційної інстанції сторони подали на нього касаційні скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було відхилено, а рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року, ухвалене по справі, - залишено без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2013 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» було відмовлено.

Однак, не зважаючи на ухвалення вище перелічених рішень судами трьох інстанцій, питання про стягнення з позичальниці ОСОБА_2 на користь кредитора плати за користування кредитними коштами так вирішено і не було.

Зокрема, апеляційним судом не було прийнято до уваги наданий банком розрахунок заборгованості позичальниці ОСОБА_2 по процентам за період із 18.04.2012 року по 11.11.2012 року, з посиланням на те, що він містив помилки, та тому його було визнано неналежним доказом, з чим неможливо погодитись, адже жодних помилок у ньому не було, а відтак цей розрахунок зроблений у відповідності до вимог ст.ст. 1046-1048 ЦК України.

Суд касаційної інстанції, відмовивши у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року, також безпідставно позбавив банківську установу права на судовий захист своїх інтересів.

Таким чином, станом на 15.04.2015 року позичальниця ОСОБА_2 так і не виконала в повному обсязі своїх зобов'язань за Кредитним договором № 11/08-05 від 12.02.2008 року, зокрема, не здійснила погашення заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період з 19.04.2012 року по 11.11.2012 року в сумі 13 528,43 грн. та не сплатила пеню, нараховану за прострочення погашення заборгованості по процентам у межах трирічного строку позовної давності (за період з 16.04.2012 року по 15.04.2015 року) в сумі 19 797,18 грн. Крім того, відповідачка ОСОБА_2, у супереч умовам кредитного та іпотечного договорів, не застрахувала нерухоме майно - квартиру, що перебуває в іпотеці. Зважаючи на те, що доказів сплати страхових платежів за період з 12.02.2013 року по 15.04.2015 року відповідачкою до банку не представлено, остання зобов'язана сплатити штраф у розмірі 10 300,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідна письмова претензія була направлена банком на адресу відповідачки 07 травня 2014 року, проте остання до цього часу жодних дій по врегулюванню даної ситуації не здійснила, позивач - ПАТ АБ «Укргазбанк» просив суд у примусовому порядку стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь заборгованість за Кредитним договором № 11/08-05 від 12.02.2008 року в загальному розмірі 33 325,61 грн., яка складається з простроченої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період з 19.04.2012 року по 11.11.2012 року в сумі 13 528,43 грн., пені за несвоєчасну сплату вказаних процентів за період з 16.04.2012 року по 15.04.2015 року в сумі 19 797,18 грн. та штрафу в сумі 10 300,00 грн., нарахованого банком за невиконання відповідачкою умов договорів щодо страхування предмету іпотеки.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням міськрайонного суду, позивач - ПАТ АБ «Укргазбанк» в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, апелянт вказує на те, що в основу оскаржуваного судового рішення покладено лише одну підставу, а саме - факт припинення кредитних правовідносин між позичальницею ОСОБА_2 та кредитором - ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2013 року, яке в цій частині було безпідставно залишено без змін судом апеляційної інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду відповідно до положень ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга позивача - ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Повноваження апеляційного суду визначені законодавцем у ст. 307 ЦПК України.

Зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

Згідно частини першої статті 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі в цілому, або в частині заявлених позовних вимог - це форма закінчення розгляду цивільної справи чи частини позовних вимог без винесення судового рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи повністю або частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Відмовляючи у задоволенні заявлених ПАТ АБ «Укргазбанк» вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь останнього кредитної заборгованості за укладеним між сторонами Кредитним договором № 11/08-05 від 12.02.2008 року, а саме: простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами за період із 19.04.2012 року по 11.11.2012 року в сумі 13 528,43 грн., а також пені в розмірі 19 797,18 грн., нарахованої банком за несвоєчасну сплату процентів за період із 16.04.2012 року по 15.04.2015 року, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги банку про стягнення з позичальниці процентів за користування кредитними коштами за період із 19.04.2012 року по 11.11.2012 року в сумі 13 528,43 грн. вже були предметом судового розгляду та рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2013 року в задоволенні зазначених позовних вимог було відмовлено.

У цій частині вказане рішення районного суду було залишено без змін рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року, а відтак зазначені позовні вимоги банку задоволенню не підлягають, як не підлягають задоволенню й вимоги банку про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 пені, нарахованої кредитором за несплату останньою процентів за користування кредитними коштами.

Однак, повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції судова колегія погодитися не може, оскільки ці висновки є помилковими й такими, що суперечать закону.

За приписами ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правовідносини з надання кредиту регулюються параграфом 2 главою 71 Цивільного кодексу України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України.

За змістом положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як встановлено по справі, 12 лютого 2008 року між позивачем - ПАТ АБ «Укргазбанк» (на той час ВАТ АБ «Укргазбанк») та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 11/08-5, згідно якого останній на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового використання - придбання житла було надано кредит у розмірі 185 400,00 грн. з кінцевим строком його погашення 09 лютого 2018 року та сплатою щомісячних процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15,8% річних (а.с. 12-14).

За умовами вказаного Кредитного договору позичальниця зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами у розмірах та строки, визначених сторонами при укладенні договору.

При цьому, з метою забезпечення повного та своєчасного виконання позичальницею ОСОБА_2 своїх кредитних зобов'язань, того ж дня, тобто 12 лютого 2008 року між сторонами був укладений нотаріально посвідчений Договір іпотеки без оформлення заставної № 8/08-5, за яким позичальниця передала в іпотеку банківській установі належну їй на праві приватної власності трикімнатну квартиру № 25 загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 34,4 кв.м., що розташована в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с. 20-22).

Банківська установа свої договірні зобов'язання за Кредитним договором № 11/08-5 від 12 лютого 2008 року виконала в повному обсязі, надавши позичальниці ОСОБА_2 кредит у вищезазначеному розмірі (а.с. 17).

Однак, відповідачка ОСОБА_2 узяті на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 18.04.2012 року виникла значна кредитна заборгованість у загальному розмірі 179 227,18 грн., яка складалась із поточної заборгованості по кредиту - 107 550,00 грн., простроченої заборгованості по кредиту - 26 469,00 грн., поточної заборгованості по процентам за користування кредитними коштами - 995,41 грн., заборгованості по простроченим процентам - 30 089,11 грн., а також 14 123,66 грн. пені, нарахованої банком на прострочені проценти за користування кредитними коштами та на прострочену заборгованість за тілом кредиту (а.с. 29).

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2012 року, яке набрало законної сили, з позичальниці ОСОБА_2 на користь банку достроково було стягнуто всю заборгованість за вказаним кредитним договором у цілому в загальному розмірі 179 227,18 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 8/08-5 від 12.02.2008 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 25-28).

На виконання зазначеного судового рішення позичальницею ОСОБА_2 09 листопада та 12 листопада 2012 року до моменту примусової реалізації предмета іпотеки було добровільно сплачено кредитору - ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідні грошові суми на погашення існуючого кредитного боргу, що позивачем визнається й не заперечується.

Згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції в Харківській області від 16.11.2012 року вищевказане рішення суду виконано боржницею ОСОБА_2 у повному обсязі, в зв'язку із чим виконавче провадження з примусового виконання цього судового рішення було закінчено.

Зазначені обставини встановлені рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2013 року, яким зобов'язання за Кредитним договором № 11/08-5 від 12 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та позичальницею ОСОБА_2, за позовом останньої визнані припиненими на підставі ст. 599 ЦК України в зв'язку з їх повним виконанням боржником.

Цим же судовим рішенням було відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення з позичальниці ОСОБА_2 на користь банку заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за період із 18.04.2012 року по 11.11.2012 року в загальному розмірі 13 528,42 грн., пені, нарахованої банком за несвоєчасне погашення кредиту за вказаний період у розмірі 27 637,33 грн., а також пені, нарахованої банком за несвоєчасну сплату процентів станом на 27.12.2012 року в розмірі 8 228,99 грн. (а.с.34-38).

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2013 року, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2013 року було змінено.

Скасовано це рішення в частині, що стосується відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк».

Позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково, стягнуто з позичальниці ОСОБА_2 на користь банківської установи пеню в розмірі 27 637,33 грн., нараховану банком за несвоєчасне погашення позичальницею тіла кредиту за період із 18.04.2012 року по 11.11.2012 року.

У задоволенні решти заявлених ПАТ АБ «Укргазбанк» вимог судом апеляційної інстанції відмовлено.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2013 року, що стосується визнання припиненими зобов'язання сторін за Кредитним договором № 11/08-5 від 12 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та позичальницею ОСОБА_2, залишено без змін (а.с. 39-43, 45-47).

Таким чином, на теперішній час існують судові рішення, які набрали законної сили, а саме: рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2012 року, яким задоволені позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь банківської установи пені за несвоєчасну сплату останньою процентів за користування кредитними коштами згідно з укладеним між сторонами Кредитним договором № 11/08-5 від 12 лютого 2008 року за період з 16 по 17 квітня 2012 року, а також рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь банківської установи заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за тим же Кредитним договором за період із 18.04.2012 року по 11.11.2012 року в розмірі 13 528,42 грн., а також пені, нарахованої банком за несвоєчасну сплату відповідачкою процентів за користування кредитними коштами станом на 27.12.2012 року в розмірі 8 228,99 грн.

Тобто, в наявності є судові рішення, які набрали законної сили, ухвалені з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що виключає можливість розгляду судом по суті зазначених вище позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк».

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення у справі, на зазначене належної уваги не звернув, у зв'язку з чим, у супереч приписам цивільного процесуального законодавства замість того, щоб закрити провадження у справі в частині, що стосується заявлених позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на його користь заборгованості по процентам за користування кредитними коштами за Кредитним договором № 11/08-5 від 12 лютого 2008 року за період із 19.04.2012 року по 11.11.2012 року в розмірі 13 528,43 грн., а також пені, нарахованої банком за несвоєчасну сплату відповідачкою процентів за користування кредитними коштами станом на 27.12.2012 року в розмірі 8 228,99 грн., безпідставно розглянув ці позовні вимоги по суті.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, оскаржуване рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2015 року, ухвалене по справі, не може бути визнано цілком правильним і таким, що постановлене з дотриманням норм процесуального права, а тому судова колегія вважає за необхідне на підставі ч. 3 ст. 303, п. 4 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 310 ЦПК України скасувати це судове рішення в частині, що стосується відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на його користь заборгованості зі сплати процентів за Кредитним договором від 12 лютого 2008 року за період із 18.04.2012 року по 11.11.2012 року в розмірі 13 528,42 грн., а також пені, нарахованої банком за несвоєчасну сплату позичальницею процентів за користування кредитними коштами станом на 27.12.2012 року в розмірі 8 228,99 грн., та закрити провадження у цивільній справі в частині зазначених позовних вимог.

Що ж стосується інших позовних вимог, заявлених ПАТ АБ «Укргазбанк» до відповідачки ОСОБА_2, а саме: про стягнення з останньої на користь банківської установи пені за прострочення сплати процентів за Кредитним договором від 12 лютого 2008 року, нарахованої банком за період з 27 грудня 2012 року по 15 квітня 2015 року, а також штрафу в розмірі 10 300,00 грн., то відносно цих позовних вимог судом першої інстанції постановлено законне й обґрунтоване рішення про відмову в їх задоволенні, оскільки заборгованість по тілу кредиту за вказаним кредитним договором погашена позичальницею в повному обсязі 12 листопада 2012 року, що позивачем визнається й не заперечується, а тому будь-які законні підстави для подальшого нарахування процентів за користування кредитними коштами, які вже повернуті у власність кредитору, а відтак і нарахування пені за їх несплату, в даному випадку у банківської установи відсутні.

Те ж саме стосується й штрафу, нарахованого банком за порушення позичальницею ОСОБА_2 узятих на себе зобов'язань за укладеними між сторонами кредитним та іпотечним договорами щодо щорічного страхування предмету іпотеки за 2013-2015 роки, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, іпотека відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, а згідно ч. 1 ст. 17 того ж Закону іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Як зазначалося вище, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2013 року, яке набрало законної сили, та має преюдиціальне значення для вирішення цієї справи, зобов'язання за Кредитним договором № 11/08-5 від 12 лютого 2008 року, укладеним між ВАТ АБ «Укргазбанк» та позичальницею ОСОБА_2 визнані припиненими на підставі ст. 599 ЦК України в зв'язку з їх повним виконанням боржником, а відтак з припиненням основного зобов'язання іпотека також вважається припиненою, в зв'язку з чим нарахування штрафу, заявленого позивачем до стягнення з відповідачки, є безпідставним.

Доводи ж апеляційної скарги позивача - ПАТ АБ «Укргазбанк» про те, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.05.2013 року, яке покладено в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції, було безпідставно залишено без змін апеляційним судом при його перегляді 11 вересня 2013 року, то ці доводи апелянта судова колегія оцінює критично та відхиляє, оскільки відповідно до ст. 14 ЦПК України, яка кореспондується зі ст. 124 Конституції України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом, а законність та обґрунтованість рішення Апеляційного суду Харківської області від 11 вересня 2013 року до того ж були предметом перевірки судом касаційної інстанції.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 1-4, 10, 11, 59-61, п. 2 ч. 1 ст. 205, ст. 213, ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 310, ст. ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» - задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2015 року в частині, що стосується відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами за Кредитним договором від 12 лютого 2008 року за період із 18.04.2012 року по 11.11.2012 року в розмірі 13 528,42 грн., а також пені, нарахованої банком за несвоєчасну сплату позичальницею процентів за користування кредитними коштами станом на 27.12.2012 року в розмірі 8 228,99 грн., скасувати й провадження у справі в частині зазначених позовних вимог - закрити.

В іншій частині рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2015 року, ухвалене у справі, що стосується відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» про стягнення з ОСОБА_2 на його користь пені за прострочення сплати процентів за Кредитним договором від 12 лютого 2008 року, нарахованої банком за період з 27.12.2012 року по 15 квітня 2015 року, а також штрафу в розмірі 10 300,00 грн., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: