Єдиний унікальний номер №243/6274/15-ц
Номер провадження №2/243/3381/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«17» вересня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі - Жмарьові П.Б.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

03 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з дійсним позовом, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що йому, на підставі договору дарування житлового будинку від 11 травня 1990 року, на праві приватної власності належить житловий будинок №18 з господарськими та побутовими будовами і спорудами, розташований по вул. Гречко в м. Словянську, Донецької області. По теперішній час, у зазначеному домоволодінні продовжує бути зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 Останній, не проживає у спірному будинку з 2000 року, комунальні платежі не сплачує, кореспонденцію за вказаною адресою не отримує. Весь цей час, позивач самостійно несе витрати повязані з утриманням вказаного житлового приміщення. Жодних особистих речей відповідача у вказаному будинку немає. У звязку з викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: Донецька область, .м. Словянськ, вул. Гречко, №18.

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечував проти винесення заочного рішення. Показав, що відповідач ОСОБА_2 є братом його дружини. Відповідач був зареєстрований у вказаному будинку для працевлаштування. За зазначеною адресою ОСОБА_2 ніколи не мешкав, речей відповідача там ніколи не було. Подальша реєстрація ОСОБА_2 в належному позивачеві будинку, перешкоджає йому в отриманні субсидії. На даний час, відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 РФ. Точна адреса його приживання позивачу невідома.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, відомостей про причини неявки суду не надав, про дату та час судового засідання був повідомлений через оголошення у пресі (а.с. 29).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.

Так, у ході судового розгляду достовірно встановлено, що право власності на житловий будинок розташований в м. Словянську по вул. Гречко, №18 зареєстроване за позивачем на підставі договору дарування, посвідченого Першою Словянською ДНК 11 травня 1990 року, за р/№3-72, що підтверджується довідкою КП «БТІ» №1920-3/0.45/01від 31 липня 2015 року (а.с. 25).

З наданої суду копії домової книги вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 15 грудня 2000 року, значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7,8).

Згідно акту, складеного головою квартального комітету мікрорайону «Залізничний №1» м. Словянська ОСОБА_3, в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2000 року (а.с. 26).

Викладене в акті також підтверджується показаннями свідків допитаних в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що з 1995 року проживає неподалік від позивача, у будинку № 16 по вул. Гречко м. Словянська Донецької області. У будинку № 18 проживає позивач вдвох зі своєю дружиною ОСОБА_6. Відповідач ОСОБА_2 є братом ОСОБА_6. Останнього разу ОСОБА_2 у будинку №18 бачила десь у 2000 році. Зі слів ОСОБА_6 знає, що відповідач виїхав на Північ.

Свідок ОСОБА_4 показала, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1977 року. У будинку №18 протягом приблизно 20 років, мешкає подружжя ОСОБА_6. ОСОБА_2 - брат ОСОБА_6. У будинку №18 відповідач ніколи не мешкав. Його особистих речей за вказаною адресою немає. Виїхав на Північ приблизно 15-20 років тому.

У відповідності до ст. 316 ЦК України , правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Проте, відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що з 2000 року відповідач ОСОБА_2 в спірному будинку не мешкає, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей у домоволодінні не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладав, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні будинком йому ніхто не чинив.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 321, 391,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: Донецька область, місто Словянськ, вулиця Гречко, будинок №18.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо

апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 вересня 2015 року.

Суддя Н.О. Чемодурова