Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/5575/14-ц
Провадження № 2/191/323/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
06.04.2015 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Твердохліб А.В.
за участю секретаря - Яришевої Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом Синельниківського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Синельниківський районний сектор Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про втрату права користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,-
Прокурор Синельниківської міжрайонної прокуратури звернувся до суду із зазначеним вище позовом в інтересах ОСОБА_1 відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», оскільки позивач ОСОБА_1 в силу свого похилого віку, стану здоров'я, матеріального становища неспроможний самостійно захистити свої порушені права у суді.
В обґрунтування позову прокурор зазначив, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, належав померлій ОСОБА_3, яка була дружиною позивача, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина позивача, ОСОБА_3 померла, спадкоємцем житлового будинку, розташованого за вищезазначеною адресою, є її чоловік ОСОБА_1, зареєстрований у вказаному будинку, у тому числі з урахуванням 1/2 частки майна, від якої відмовилась донька спадкодавця ОСОБА_4
Згідно із записами у домовій книзі в будинку, розташованому за вищезазначеною адресою, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.
На даний час за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка є онукою позивача.
Таким чином право позивача на користування належного йому будинку порушено й потребує захисту шляхом визнання відповідача, такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Також, позивач має намір продати вищевказаний будинок, а згідно зі ст.150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
ОСОБА_2 не проживає за місцем мешкання понад 1 рік, без поважних причин, інша домовленість між нею та позивачем відсутня.
Відповідач самостійно не звернулася щодо зняття з реєстраційного обліку, а наразі не має можливості.
Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати Синельниківський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
До початку судового засідання позивач надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник третьої особи до суду не з'явилась але до початку судового засідання надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, рішення просила прийняти згідно чинного законодавства.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
Згідно договору купівлі-продажу від 29 січня 2002 року, посвідченого Моніч Н.Д., приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області, ОСОБА_9, що діяла від свого імені та від імені ОСОБА_7 передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок с господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок с господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.07.2014 року, серія ЕЕЕ 071666.
Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серія НОМЕР_2, посвідченого державним нотаріусом другої Синельниківської державної нотаріальної контори Мельниковим О.Ж.., спадкоємцем житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_1, зареєстрований у вказаному будинку, у тому числі з урахуванням 1/2 частки майна, від якої відмовилась донька спадкодавця ОСОБА_4.
Згідно із записами у домовій книзі в будинку, розташованому за вищезазначеною адресою, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2
Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 виданого ІНФОРМАЦІЯ_5 виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4.
Як вбачається з копії довідки від 03.10.2014 року, виданої Іларіонівською селищною радою, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 один, разом з ним за даною адресою ніхто не проживає 5 років.
Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 26.12.2014 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Приймаючи до уваги, що відповідач не проживає в будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 близько 5 років, жилим приміщенням не користується, будь-якої домовленості щодо користуванням житлом між сторонами не встановлено, суд вважає, що є підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Вимога до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Синельниківського районного сектору про зняття відповідачів з реєстрації є безпідставною, оскільки воно (зняття) проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Згідно вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,6,11,15,60,88, 209,212-218 ЦПК України, ст.71, 72, 163 ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні », суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Молодіжне Уланського району Східно-Казахстанської області, такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
На заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області позивачем може бути подано апеляційну скаргу на рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: А. В. Твердохліб