Ухвала

іменем україни

23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експресс-Банк» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 01 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний Банк «Експрес-Банк» (далі ‒ ПАТ «АБ «Експрес-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 грудня 2012 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 197-1 КК України, та встановлено, що він як засновник, власник та керівник Селянського фермерського господарства «Терен» (далі ‒ СФГ «Терен») ввів банк в оману щодо наявності у нього заставного майна й отримав за кредитним договором від 30 листопада 2007 року, укладеним із СФГ «Терен», кредитні кошти у розмірі 150 тис. грн терміном на 12 місяців. У результаті порушення умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 77 065 грн 59 коп., яку через винні дії відповідача банк не може погасити шляхом реалізації заставного майна. Посилаючись на те, що оскільки ОСОБА_3, який є засновником, власником та керівником СФГ «Терен», вчинив злочин, спрямований на ухилення від погашення кредитної заборгованості цього господарства шляхом реалізації заставного майна, тому ця кредитна заборгованість є майновою шкодою. Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 77 065 грн 59 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ «АБ «Експрес-Банк» відмовлено.

Останнім рішенням апеляційного суду Вінницької області від 01 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «АБ «Експрес-Банк» на відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, 77 065 грн 59 коп., з яких: 15 764 грн 11 коп. - прострочені проценти за період із 26 липня 2011 року до 30 листопада 2011 року; 8 024 грн 06 коп. - пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту за період із 03 вересня 2013 року до 02 березня 2014 року включно; 3 277 грн 72 коп. - пеня за несвоєчасне повернення процентів за користування кредитом за період із 03 вересня 2013 року до 02 березня 2014 року включно; 50 тис. грн - штраф.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів у межах доводів касаційної скарги згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Рішення апеляційного суду відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність ‒ це забезпечений державним примусом обов'язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію у постанові від 12 лютого 2014 року у справі № 6-168цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Судами установлено, що 30 листопада 2007 року СФГ «Терен», засновником, власником та керівником якого є ОСОБА_3, уклало з ПАТ АБ «Експрес-Банк» кредитний договір, відповідно до умов якого отримало кредитні кошти у розмірі 150 тис. грн строком на 12 місяців.

30 листопада 2015 року між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» та СФГ «Терен» укладено договір застави майна № 9-зм, предметом якого є сільськогосподарська техніка.

Крім того, 30 листопада 2015 року між тими самими сторонами укладено договір застави майна № 9-то, предметом якого визначено цукор-пісок.

Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 грудня 2012 року, який набрав законної сиди 06 березня 2013 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 197-1 КК України, та встановлено, що він увів банк в оману щодо наявності у його товариства заставного майна, якими забезпечив виконання умов кредитного договору.

За таких обставин правильним є висновок апеляційного суду, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вищевказаним вироком встановлено преюдиційні обставини щодо факту вчинення відповідачем, який є засновником, власником та керівником СФГ «Терен», правопорушення, спрямованого на ухилення від погашення кредитної заборгованості цього господарства шляхом реалізації заставного майна та надання завідомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредитних коштів та як наслідок заподіяння шкоди позивачу неправомірними діями та протиправною поведінкою відповідача, що призвело до спричинення шкоди відповідачу у вигляді неможливості отримати грошові кошти, передбачені умовами кредитного договору від 30 листопада 2007 року № 9/к, укладеного між АБ «Експрес-Банк» та СФГ «Терен» в особі голови СФГ ОСОБА_3

Визначаючи розмір завданої шкоди, суд обґрунтовано виходив із наданого позивачем розрахунку заборгованості у сумі 77 065 грн 59 коп., з яких: 15 764 грн 11 коп. - залишок несплачених процентів за період із 26 липня 2011 року до 30 листопада 2011 року; 8 024 грн 06 коп. - пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту за період із 03 вересня 2013 року до 02 березня 2014 року включно; 3 277 грн 42 коп. - пеня за несвоєчасне повернення процентів за користування кредитом за період із 03 вересня 2013 року до 02 березня 2014 року включно; 50 тис. грн - штраф згідно з п. 11.5 кредитного договору від 30 листопада 2007 року № 9/к за порушення умов, передбачених п. п. 7.2, 7.3, 7.4 договору.

При цьому суд врахував, що станом на 03 березня 2014 року розмір заборгованості становив 409 033 грн 62 коп., однак рішеннями господарського суду Вінницької області від 03 червня 2009 року, господарського суду Вінницької області від 30 вересня 2010 року, господарського суду Вінницької області від 11 січня 2011 року, господарського суду Вінницької області від 18 жовтня 2011 року вказану суму заборгованості частково стягнуто з боржника, залишок складає 77 065 грн 59 коп.

Ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Зокрема, безпідставними є доводи касаційної скарги про те, що судами не враховано того факту, що ОСОБА_3 не є засновником і власником СФГ «Терен», адже він є керівником СФГ «Терен» і відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України - особою, яка завдала шкоди, враховуючи встановлені судом обставини з урахуванням положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України.

Крім того, доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про подвійну відповідальність у частині стягнення з нього штрафу і пені спростовуються вищевказаним наданим позивачем розрахунком заборгованості, складові якого свідчать про різні види відповідальності, факту подвійного стягнення не вбачається.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак