Справа № 199/6719/14-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„20" лютого 2015 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Прудченко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 1/1765224 від 27.09.2013 р. ОСОБА_2 (відповідач) отримав кредит у розмірі 46 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком з 27.09.2013 р. до 26.09.2016 р.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Зазначаючи у позові про те, що ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору зобов'язання з боку позичальника за кредитним договором не виконані, та відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, та відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, зазначене й стало приводом для цього звернення до суду та заявлення у позові вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої станом на 01.07.2014 р. складає 60 361,13 грн., яка складається з наступного: 36 499,53 грн. - поточна заборгованість за кредитом; 10 300,47 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 71,50 грн. - поточна заборгованість за відсотками; 842,40 грн. - поточна заборгованість за комісією; 3 864,46 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 7 581,60 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 758,06 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, процентної та комісійної винагороди.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд повністю задовольнити поданий позов.

Відповідач позов не визнав, посилався на те в окремо поданих запереченнях проти позову, що його підпис на договорі є фальсифікованим.

Врахував заяву представника позивача та дослідивши докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом на підставі наданого позивачем (в копії) кредитного договору № 1/1765224 від 27.09.2013 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 46 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком з 27.09.2013 р. до 26.09.2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, згідно зі змістом яких зміст правочину не має суперечити ЦК України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 зазначеного вище кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На переконання суду, відповідач виконав обов'язок доказування, надав докази відповідно до ст. 57-59 ЦПК України, у зв'язку з чим є слушними їх доводи: згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи від 06.02.2015 р. підпис від імені ОСОБА_2 у заяви-анкеті №02013-004 від 24.09.2013 на отримання готівкового кредиту «Свобода» виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

За наведених вище обставин для суду відсутні підстави для встановлення того факту, що волевиявлення відповідача, як учасника правочину, було вільним і відповідало його внутрішній волі. Судом на підставі висновку судової почеркознавчої експертизи та інших доказів (ст.ст. 57-59 ЦПК України) встановлена неправомірність дій позивача, пов'язаних із підробленням підпису та почерку ОСОБА_2 у зазначених документах, тому позов Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/1765224 від 27.09.2013 р. задоволенню не підлягає.

Питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем та пов'язаних із проведенням судової почеркознавчої експертизи вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України: судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю. В той же час на користь відповідача з позивача підлягають присудженню до стягнення понесені відповідачем судові витрати, пов'язані зі оплатою витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 2 656,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, в розмірі 2 656,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї