ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1844/15-ц
Провадження № 2/210/1287/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"30" вересня 2015 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - Чайкіной О.В.,
за участю секретаря - Куксенко О.В.,
за участю сторін: не з'явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Дзержинський сектор у м. Кривий Ріг ГУДМС України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення, -
Позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати відповідача ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням із подальшим зняттям його з реєстраційного обліку проживання за цією адресою.
В судове засідання позивачі та представник позивачів не з'явилися, надали до суду заяву, в якій просять суд провадити розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного розгляду не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду повідомлена належним чином.
Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Позивачів підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до довідки № 11 від 07.04.2015р, зареєстровані Позивачі та Відповідач (а.с.11).
Встановлено, що вищевказана квартира у 1993 році приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» , у приватизації брали участь ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та належить на праві приватної власності Позивачам у справі.
Відповідач забрав всі свої особисті речі та майно, яке вважав набутим під час шлюбу й з червня 2012 року переїхав мешкати за іншою адресою, яку не повідомляє. Відповідачу не чинилося перешкод в користуванні житловим приміщенням, що підтверджується актом мешканців будинку АДРЕСА_1 (а.с. 14).
Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Стаття 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім'ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним.
Відповідно до ст. 107 ч.2 ЖК України, член сім'ї який вибув на постійне місце проживання в інше жиле приміщення, втрачає право користування жилим приміщенням з якого вибув.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, згідно ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. При таких обставинах вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК України; ст.405 ЦК України).
Наявність у Відповідача реєстрації місця проживання за адресою квартири Позивачів суттєво обмежує можливість Позивача використовувати належну їй на праві власності квартиру на власний розсуд, що є порушенням права користування об'єктом права власності, гарантоване позивачці як власнику житлового приміщення, ч.1 ст.317 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиняти нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Що стосується вимог позивача про зняття з реєстраційного обліку, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратили право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття останніх з реєстрації в цьому приміщенні.
При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
З урахуванням викладеного, вимоги позивачів в цій частині також підлягають задоволенню.
Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1
Факт реєстрації у будинку відповідача завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальної шкоди.
На підставі ст.88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмір 243,60 грн.
Керуючись ст. ст. 15, 30, 60, 88, 224 - 227 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. 71, 107 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (зі змінами), суд
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Дзержинський сектор у м. Кривий Ріг ГУДМС України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення- задовольнити.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати в розмірі 243,60 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та вразі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: О. В. Чайкіна