АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/6709/13-ц 22-ц/774/1966/К/15
Справа № 214/6709/13-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1966/К/15 інстанції - Попов В.В.
Категорія 4 (4) Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Голуб О.О.,

за участю - прокурора Дніпропетровської області - Сергєєвої Ірини Володимирівни,

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника Криворізької міської ради - Іванової Наталії Андріївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської області в інтересах Криворізької міської ради на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради, про виділ у натурі частки у спільній сумісній власності та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 рокуОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виділ у натурі частки у спільній сумісній власності та визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належать квартири АДРЕСА_1 та як наслідок він є співвласником допоміжних приміщень цього будинку, а саме підвалу, яким користується тривалий час, займаючи в підвалі площу 75,7 кв.м. Балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є КЖП №30. Він неодноразово звертався до співвласників вказаного багатоквартирного будинку, власників житлових квартир та нежитлових приміщень цього будинку з питанням виділення в натурі його частки у допоміжних приміщеннях, а саме підвалу площею 78,2 кв.м., що належить йому на праві спільної сумісної власності, однак отримав відмову. Враховуючи, що він з 2003 року користується підвальним приміщенням площею 75,7 кв.м., вхід до якого можливий лише з належного йому приміщення, уточнивши позовні вимоги просив суд виділити йому в натурі частку у спільній сумісній власності на допоміжні приміщення у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 у вигляді окремого вбудованого нежитлового приміщення №б/н в підвальний поверх чотириповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв.м., яке складається зі складу площею 32,2 кв.м., майстерні площею 42,5 кв.м. та сходової площадки площею 1,0 кв.м. та визнати за ним право власності на вказане приміщення.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, виділено ОСОБА_2 в натурі частку у спільній сумісній власності на допоміжні приміщення у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 у вигляді окремого вбудованого нежитлового приміщення №б/н в підвальний поверх чотириповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв.м., яке складається зі складу площею 32,2 кв.м., майстерні площею 42,5 кв.м. та сходової площадки площею 1,0 кв.м. та визнано за ОСОБА_2 право власності на окремо вбудоване нежитлового приміщення №б/н в підвальному поверсі чотириповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв.м., яке складається зі складу площею 32,2 кв.м., майстерні площею 42,5 кв.м. та сходової площадки площею 1,0 кв.м.

В апеляційній скарзі прокурор Дніпропетровської області, який діє в інтересах Криворізької міської ради, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно задовольнив позовні вимоги, безпідставно до спірних правовідносин застосував положення ч. 2 ст. 382 ЦК України, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року, а також не встановив характеристику спірного приміщення. Крім того, судом не враховано, що позивач в установленому законодавством порядку, не звертався до органу місцевого самоврядування з заявою про отримання дозволу на переобладнання або перепланування приміщення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належать квартири АДРЕСА_1

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 липня 2012 року в справі за позовом прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу в інтересах держави в особі управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради (м. Кривий Ріг) до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Парковка та реклама» про виселення з нежитлового приміщення, встановлено, що відповідно до інформації про стан приватизації житлового фонду у будинку №5 по проспекту Гагаріна станом на 18.05.2011 року зазначений житловий будинок, рік забудови 1959, має 4 поверхи, налічує 64 квартири (4 під'їзди), з яких 11 квартир не приватизовані, а саме НОМЕР_1. Будинок переданий у комунальну власність міста у 1998 році, загальна площа будинку 2904,8 кв.м.

Згідно змісту копії технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 площа підвалу цього будинку складає 411,2 кв.м.

З 2002 року позивач ОСОБА_2 користується підвальним приміщенням площею 78,2 кв.м. для тримання в ньому промтоварів, про що свідчать договори оренди нежитлових приміщень споруд від 15.04.2002 року №33/15 та від 27.06.2003 року №33/12.

В 2003 році згідно змісту акту Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 30 липня 2003 року комісія, у склад якої входили представники Саксаганської районної ради, органів Державного санітарно-епідеміологічного нагляду, органів Державного пожежного нагляду, Державної інспекції з енергозбереження, відділу планування та забудови та забудови управління містобудування та архітектури, вирішила прийняти в експлуатацію приміщення магазину «Папірленд» після реконструкції квартири №33 та орендованої частини підвалу в житловому будинку АДРЕСА_1

Станом на 24.05.2014 року було виготовлено технічний паспорт на вбудоване нежиле приміщення №б/н в будинку АДРЕСА_1, а саме вбудоване нежиле приміщення в підвальний поверх чотирьохповерхового будинку загальною площею 75,7 кв.м., яка складається з складу площею 32,2 кв.м., майстерні площею 42,5 кв.м. та сходової площадки площею 1,0 кв.м.

Відповідно до змісту довідки Комунального підприємства «ЖЕО №35», на обслуговуванні у якого знаходиться будинок АДРЕСА_1 в нежилому приміщенні площею 75,7 кв.м., розташованому в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 що знаходиться в користуванні СПД ОСОБА_2, внутрішньо-будинкові інженерні мережі відсутні.

На підставі статей 364, 370, 370, 372, ч. 2 ст. 382 ЦК України та рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року, враховуючи інтереси всіх співвласників багатоквартирного чотирьохповерхового житлового будинку АДРЕСА_1, в тому числі, що виділ частки в натурі не завдасть їм шкоди, і також висновки будівельно-технічної експертизи №342 від 05.06.2014 року, що загальна площа підвалу, який приходиться на квартири, які належать позивачу складає 90,27 кв.м., суд першої інстанції , дійшов висновку про виділення ОСОБА_2 в натурі частки у спільній сумісній власності на допоміжні приміщення у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 у вигляді окремого вбудованого нежитлового приміщення №б/н в підвальний поверх чотириповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв.м., яке складається зі складу площею 32,2 кв.м., майстерні площею 42,5 кв.м. та сходової площадки площею 1,0 кв.м. та вважав можливим визнати за ОСОБА_2 право власності на це приміщення.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у двох- або багатоквартирному будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежилих приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Частиною 2 ст. 369 ЦК України, передбачено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх власників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 указаного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинків одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.

У рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладові, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього (п. 1.1).

У той же час законодавство розрізняє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення.

Стаття 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає поняття допоміжних приміщень та нежитлових приміщень.

Допоміжне приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Як убачається із матеріалів справи позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належать квартири АДРЕСА_1

15 квітня 2002 року між Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради в особі начальника управління Авраменка В.Г. та приватним підприємцем ОСОБА_2, укладено договір оренди № 33/15 нежитлових приміщень (будівель, споруд) комунальної власності міста, згідно умов якого орендодавець - Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради передає, а орендар - ОСОБА_2 приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 78,2 кв.м. в споруді розташованій за адресою: АДРЕСА_1 для використання під розміщення складу промтоварів.

Даний договір неодноразово переукладався.

Об'єкт оренди розташований на підвальному поверсі, облаштований холодним та гарячим водопостачанням, каналізацією, центральним опаленням, електромережею, телефонним, іншим зв'язком.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що спірне підвальне приміщення є нежилим, тобто самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

Згідно п. 6 договору оренди орендар має право безперешкодно використовувати об'єкт оренди за його призначенням, обумовленим цим договором, за попереднім погодженням із орендодавцем вносити зміни до складу об'єкта оренди, проводити його реконструкцію, технічне переозброєння, що при підвищенні вартості об'єкта оренди не впливатиме на розмір орендної плати; викупити об'єкт оренди (приватизувати) відповідно до чинного законодавства.

В порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не надав доказів того, що він у встановленому законом порядку звертався до відповідного органу з проханням викупу або приватизації об'єкту оренди та отримав відмову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 нового рішення, про відмову ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виділ у натурі частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на окремо вбудоване нежитлового приміщення №б/н в підвальному поверсі чотириповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв.м., яке складається зі складу площею 32,2 кв.м., майстерні площею 42,5 кв.м. та сходової площадки площею 1,0 кв.м.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309, 313, 314- 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської області в інтересах Криворізької міської ради задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виділ у натурі частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на окремо вбудоване нежитлового приміщення №б/н в підвальному поверсі чотириповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 75,7 кв.м., яке складається зі складу площею 32,2 кв.м., майстерні площею 42,5 кв.м. та сходової площадки площею 1,0 кв.м. - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: Я.М.Бондар

Л.В.Митрофанова