Справа № 219/765/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: судді Харченко О.П.,

при секретарі Азямову Є.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування Артемівської районної державної адміністрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, в якій вказала, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який було зареєстровано 19 червня 2004 року виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області. За час перебування з відповідачем у шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою і на даний час знаходиться на її вихованні та утриманні. Позивач зазначила, що з початку травня 2014 року по даний час на території Донецької області та в м. Артемівську зокрема, проводяться заходи в рамках антитерористичної операції, дані заходи являють собою безпосередню загрозу для життя і здоров'я населення. Також позивач вказала, що у с. Старі Братушани Єдинецького району Республіки Молдова проживає її мати - ОСОБА_4. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач зазначила, що вона має намір разом з сином, відвідати своїх рідних в с. Старі Братушани Єдинецького району Республіки Молдова і не піддавати своє життя та життя сина небезпеці. Також вказала, що раніше її чоловік давав згоду про виїзд сина на відпочинок до Російської Федерації та Республіки Молдова. Але з початку жовтня 2014 року і по теперішній час вона неодноразово зверталася до свого колишнього чоловіка з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак він безпідставно спекулює дитиною та в категоричній формі відмовляє позивачці в її проханні, діючи всупереч інтересів дитини. Позивач просила суд визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - безпідставною; дозволити їй виїзд за кордон з малолітнім сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем м. Сіверська Артемівського району Донецької області, без згоди батька ОСОБА_2, строком на 1 рік та допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України.

У судовому засіданні позивач позов підтримала в частині визнання відмови відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - безпідставною та дозволу їй виїзду за кордон з малолітнім сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем м. Сіверська Артемівського району Донецької області, без згоди батька ОСОБА_2, строком на 1 рік, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві. Щодо вимог позовної заяви про негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межі України, то ці вимоги вона не підтримала та просила їх не розглядати.

Відповідач у судове засідання не з'явися, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки він суд не повідомив. Від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування Артемівської районної державної адміністрації у судове засідання не прибув.

Суд, вислухавши пояснення позивача, давши аналіз та оцінку наданим доказам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступних підстав:

Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі.

Судом встановлено що заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано та на підставі вказаного рішення відділом РАЦС по Артемівському району Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області зареєстровано розірвання шлюбу.

Малолітня дитина сторін - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матір'ю - позивачем по справі ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Так, заявою, засвідченою 21.06.2014 року приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області, ОСОБА_2, батько малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, давав свою згоду на виїзд сина на відпочинок до Російської Федерації, Республіки Молдова строком з 21 червня 2014 року по 21 вересня 2014 року у супроводі ОСОБА_1, 1981 року народження.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Статтею 141 СК України визначено рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

За положеннями ч. 2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За правилами ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності,батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2).

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальних захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності.

Позивач ставить питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини на певний термін та визначає країну, враховуючи, при цьому вік дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальні можливості матері дитини, її вподобання та вподобання малолітньої дитини, а також вказує на загрозу її життя та життя дитини у зв'язку з проведення АТО в Донецькій області

Відмова батька в наданні дозволу на виїзд дитини за кордон, незважаючи на те, що раніше такий дозвіл надавався та батько надавав нотаріально посвідчену згоду на виїзд дитини до Російської Федерації та Республіки Молдова на період з 21 червня 2014 року по 21 вересня 2014 року суперечить інтересам дитини, а також враховуючи ту обставину, що в даний час на території Донецької області проводиться антитерористична операція, то задоволення позовних вимог перш за все буде відповідати інтересам дитини.

Позивач, звертаючись до суду, діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3, 2004 року народження, те що навіть, незважаючи на визначений матір'ю термін - 1 рік, виїзд дитини носить тимчасовий характер з обов'язковим поверненням на територію України, не пов'язаний з визначенням місця проживання дитини чи її еміграцією і має на меті збереження життя дитини.

Суд, визнає, вказані обставини доведеними, оскільки іншого судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 141, 150, 151, 155 Сімейного Кодексу, ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, третя особа Орган опіки та піклування Артемівської районної державної адміністрації - задовольнити.

Визнати відмову ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд за кордон малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - безпідставною.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд за межі України до Республіки Молдова з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем м. Сіверська Артемівського району Донецької області, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 терміном на 1 (один) рік з обов'язковим поверненням дитини до постійного місця проживання.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Харченко