Справа № 752/8513/14-ц
Провадження №: 2/752/1065/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Пасинок В.С.,

за участю секретаря - Власенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гоел-Інвест», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Інжпромбудсервіс», про визнання недійсним договорів, -

встановив:

у червні 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати недійсними договір кредиту № 387/40/06-ж, укладений 27 грудня 2006 року з АКБ СР «Укрсоцбанк», та договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 8-б від 27 листопада 2006 року, укладений з ТОВ «ФК «Гоел-Інвест».

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вказані договори не були спрямовані, в момент укладення, на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки при їх укладанні були взяті до уваги умови Генерального договору про співробітництво від 05 травня 2006 року, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк», ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» та ТОВ «Інжпромбудсервіс», в той час як у ТОВ «Інжпромбудсервіс» 10 квітня 2006 року закінчився строк дії будівельної ліцензії забудовника житла.

Тому, виходячи з положень ст. ст. 203, 215 ЦК України, просила визнати кредитний договір № 387/40/06-ж, укладений 27 грудня 2006 року з АКБ СР «Укрсоцбанк», та договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 8-б від 27 листопада 2006 року, укладений з ТОВ «Гоел-Інвест», недійсними.

Позивач та її представник в ході розгляду справи підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити з обставин, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк», що є правонаступником АКБ «СР «Укрсоцбанк», в судовому засіданні заперечив проти заявлених ОСОБА_1 вимог, вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними та недоведеними. Просив суд відмовити в задоволенні останніх, врахувавши при цьому доводи сторони відповідача, викладені в наявних в матеріалах справи письмових запереченнях (а.с. 120-122).

Відповідач - ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» та третя особа - ТОВ «Інжпромбудсервіс», які в установленому законом порядку повідомлялись пр. час та місце розгляду справи, явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надали.

Вислухавши позивача, представника позивача та представника відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк», які не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» та ТОВ «Інжпромбудсервіс», дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено у судовому засіданні, що 27 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» укладено договір № 8-б про участь у Фонді фінансування будівництва, за умовами якого ОСОБА_1 передає ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» на певний строк гроші (грошові кошти) в управління, а ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цими грошовими коштами в інтересах ОСОБА_1 з метою фінансування будівництва об'єкта інвестування в складі об'єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1, будівництво якого організовує Товариство з обмежено відповідальністю «Інжпромбудсервіс» (п.1.1. договору).

Крім того, судом встановлено, що 27 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та АКБ «СР «Укрсоцбанк», нині - ПАТ «Укрсоцбанк», беручи до уваги умови Генерального договору про співробітництво від 05 травня 2006 року, який укладено між Кредитором, ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» та ТОВ «Інжпромбудсервіс», на підставі отриманої Позичальником до укладення цього договору повної та достовірної інформації від Кредитора про умови кредитування останнім і керуючись виключно власним волевиявленням, укладено договір кредиту № 387/40/06-ж, відповідно до положень якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 34 210,00 доларів США зі сплатою 13,2% річних за користування кредитом щомісячно та порядком повернення суми кредиту до 10-го числа кожного місяця згідно графіка (п. 1.1. договору).

Судом також встановлено, що дійсно 05 травня 2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» та ТОВ «Інжпромбудсервіс» укладено Генеральний договір про співробітництво. Вказаного не заперечували й сторони у справі, що в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Зазначений Генеральний договір в матеріалах справи відсутній, відповідачем на ухвалу суду не наданий з огляду на закінчення строків зберігання подібних документів в ПАТ «Укрсоцбанк». Поряд із цим, відомості про те, що зазначений Генеральний договір був визнаний в установленому законом порядку недійсним, матеріали справи також не містять, й доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що будівельну ліцензію ТОВ «Інжпромбудсервіс» видано 12.09.2012 року по 12.09.2017 року (а.с. 101).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено та це не заперечується сторонами у справі, що згідно умов кредитного договору банк надав, а позивач отримала кредитні кошти.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

До того ж, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.

В той же час, згідно ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про те, що сторони, підписавши спірні договори, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов останніх. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано.

Згідно п. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У даному випадку, на думку суду, наявність підписаних правочинів свідчить про те, що учасники бажали укласти правочини і що зовнішній вираз їх волі відповідає внутрішньому.

Крім того, законодавством України чітко врегульовані питання щодо недійсності угод (ст. 215-216 ЦК України).

Зокрема, відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Обставин, визначених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України при розгляді даної справи судом не встановлено.

Наявність останніх стороною позивача в розрізі положень ст. ст. 57-59 ЦУПК України не надано.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Оскільки згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними договір кредиту № 387/40/06-ж, укладений 27 грудня 2006 року з АКБ СР «Укрсоцбанк», та договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 8-б від 27 листопада 2006 року, укладений з ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» є необґрунтованими, недоведеними, а тому вони не підлягають задоволенню.

При цьому суд критично ставиться, а тому не приймає до уваги, до посилань сторони позивача на те, що оскільки у ТОВ «Інжпромбудсервіс» 10 квітня 2006 року закінчився строк дії будівельної ліцензії забудовника житла, то дії відповідачів АКБ СР «Укрсоцбанк» та ТОВ «ФК «Гоел-Інвест» при укладенні спірних договорів не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

До вказаного висновку суд приходить, виходячи з того, що доказів в розрізі положень ст. ст. 57-59 ЦПК України щодо наявності підстав нездійсненності спірних правочинів, тобто дій, які складають предмет зобов'язання, і є неможливими, в розпорядження суду не надано.

На думку суду, лише факт прострочення ТОВ «Інжпромбудсервіс» терміну отримання будівельної ліцензії не дає підстав для виникнення обставин, визначених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Тим паче, на думку суду, позивачем не доведено факту обізнаності відповідачів про відсутність у ТОВ «Інжпромбудсервіс» ліцензії на провадження будівельних робіт .

На підставі викладеного, ст. ст. 6, 192, 203, 509, 526, 627, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 74, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гоел-Інвест», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Інжпромбудсервіс», про визнання недійсним договорів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Пасинок