АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2-288/11
Номер провадження: №22-ц/791/2133/15 Головуючий в І інстанції Скорик С.А.
Категорія 48 Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року жовтня місяця 20 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Майданіка В.В.

ОСОБА_1

При секретарі Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Комсомольського районного суду м.Херсона від 14 січня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1993 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу за нотаріально посвідченим договором дарування від 03.10.2003 року ОСОБА_4 набуто право власності на 7/50 частин житлового будинку по вул.Полтавська, 58/Цюрупинська, 94 у м.Херсоні. Згодом належна відповідачу частка житлового будинку була знесена, а ними за спільні кошти збудовано новий двоповерховий житловий будинок, який у передбаченому законом порядку не зданий в експлуатацію.

Крім того, 01.09.2004 року ними за договором купівлі-продажу придбано житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, розташований по вул.Докучаєва, 15 у м.Херсоні на земельній ділянці загальною площею 414 кв.м., право власності на який зареєстровано за відповідачем.

Посилаючись на те, що фактично шлюбні стосунки та спільне проживання з відповідачем припинено з листопада 2009 року і ОСОБА_4 заперечує її право на частку у вищезазначеному спільному майні подружжя, позивачка просила суд поділити майно подружжя, визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку по вул.Полтавська,58/Цюрупинська,94 у м.Херсоні та виділити їй в натурі ? частину зазначеного будинку; виділити їй в натурі ? частину будинку по вул. Докучаєва, 15 у м.Херсоні і визначити порядок користування земельною ділянкою по вул. Полтавська, 58/Цюрупинська, 94 та по вул. Докучаєва, 15 у м. Херсоні.

Ухвалою Комсомольського районного суду м.Херсона від 14 січня 2011 року прийнято відмову ОСОБА_5 від позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_5 права власності на ? частку двоповерхового житлового будинку, розташованого у м. Херсоні по вул. Полтавська, 58/Цюрупинська, 94 та виділення частки в натурі, а також виділення в натурі 1/2 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованому у м. Херсоні по вул. Докучаєва, 15 та визначення порядку користування земельними ділянками, на якіх розташовані вищезазначені житлові будинки.

Затверджено мирову угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_5В, згідно якої ОСОБА_4 визнає за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований у м. Херсоні по вул. Докучаєва, 15, а за ОСОБА_4 залишається право власності на 7/50 частин житлового будинку по вул. Полтавській, 58/Цюрупинській, 94 у м.Херсоні.

Провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати ухвалу Комсомольського районного суду м.Херсона від 14 січня 2011 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки оскаржувана ухвала порушує його законні права та інтереси.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 також просить скасувати вищезазначену ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Письмових заперечень до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 слід відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не є стороною спору, що виник у зв»язку із сімейними правовідносинами між подружжям ОСОБА_4 та стосується виключно поділу спільно набутого майна подружжя, доводи апеляційної скарги про порушення ухваленим у справі судовим рішенням прав ОСОБА_3, як стягувача у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором позики, колегія суддів вважає безпідставними, а апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 такою, що задоволенню не підлягає.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про порушення судом норм процесуального права при постановленні ухвали про затвердження мирової угоди, умови якої суперечать закону та порушують права відповідача, на думку колегії суддів заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, мирова угода у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя укладена та підписана не сторонами у справі, а їх представниками : ОСОБА_6, яка діяла в інтересах і за дорученням ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яка діяла в інтересах і за дорученням ОСОБА_4 (а.с.13,15,26).

При цьому до апеляційної скарги долучена заява від 09.01.2011 року, складена ОСОБА_4 та підписана ОСОБА_5, з якої вбачається, що сторони особисто дійшли до мирової угоди на інших умовах, аніж це зазначено у мировій угоді від 14.01.2011 року, складеній та підписаний представниками сторін.

Крім того, затверджуючи умови мирової угоди, суд першої інстанції не звернув уваги, що обґрунтовуючи позов ОСОБА_5 зазначила про те, що 7/50 частин житлового будинку по вул. Полтавській, 58/Цюрупинській, 94 у м.Херсоні, набутій у власність відповідачем за договором дарування фактично були знесені, а на їх місці подружжям збудовано новий будинок, який не зданий в експлуатацію.

Отже, не дослідивши фактичних обставин справи та не перевіривши належними доказами наявність нерухомого майна, відображеного в умовах мирової угоди, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відповідність умов мирової угоди вимогам чинного законодавства та в порушення норм процесуального права затвердив її умови, у зв»язку із чим доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 колегія суддів вважає обґрунтованими і приходить до висновку про наявність визначених ст.312 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваної ухвали у повному обсязі, оскільки відмова від частини позовних вимог ОСОБА_5 мала місце у зв»язку із досягненням сторонами згоди щодо укладення мирової угоди та передачі справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 312, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

В задололенні апеляційної скарги ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 22 квітня 2013 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: