УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності, розподіл майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину квартири, виділення в натурі Ѕ частини квартири, як спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на Ѕ частину банківських вкладів подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_5 посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з травня 1995 року. 12 листопада 1999 року вони зареєстрували шлюб. Під час спільного проживання у березня 1998 року ними було придбано квартиру АДРЕСА_1. На підставі угоди обміну з доплатою 2 тис. дол. США, право власності на яку було зареєстровано за відповідачем. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі на ім'я відповідача в установах банку було відкрито кілька рахунків, на яких зберігалися їх спільні кошти. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано, однак вони не можуть у добровільному порядку досягти згоди щодо поділу спільного майна, у зв'язку із чим ОСОБА_6 просила суд задовольнити її позов.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 4 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано банківський вклад за договором SAMDN5331 Вклад «Універсальний» від 16 жовтня 2012 року, по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я ОСОБА_5, спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину банківського вкладу за вищевказаним договором. Вирішено питання про судовий збір. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ураховуючи правила актів цивільного законодавства у часі, правовий режим майна визначається матеріальним законом, який діяв на момент його придбання.

Так, суди вирішуючи спір, на підставі доказів, наданих сторонами й належним чином оцінених судами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, що на виниклі між сторонами правовідносини положення ст. 74 СК України не поширюється, оскільки спірна квартира була придбана 3 березня 1998 року, а відтак, порядок набуття спільного майна та його правовий режим визначається за нормами діючого на той час законодавства, яке ці відносини регулює. Нормами діючого законодавства на час виникнення спірних правовідносин не передбачалося, що у разі сумісного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу придбане ними майно набуває статусу сумісно нажитого.

Також, суди визнаючи за позивачем право власності на Ѕ частину вищевказаного банківського вкладу, дійшли правильного висновку про те, що на підставі ст. 61 СК України кошти, внесені на особистий рахунок до банківської установи за перебування сторін у шлюбі, є об'єктом права спільної сумісної власності і за подружжям зберігається право на половину банківського вкладу. На інших рахунках залишок коштів відсутній, а тому суди правомірно відмовили у їх поділі між подружжям.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів М.Є. Червинська
С.Ф. Хопта
В.А. Черненко