Провадження № 2н/522/1733/15
У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Шликов С.П., розглянувши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 підприємства «Житлово комунальний сервіс «Фонтанський» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово комунальні послуги з ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 підприємства «Житлово комунальний сервіс «Фонтанський» звернувся до суду з заявою, де просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за надані житлово комунальні послуги з ОСОБА_2.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Крім того, у відповідності до п. 9 Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказаного провадження» від 23.12.2011 року наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Разом із тим лише той факт, що договірні зобовязання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Пунктом 13 Постанови № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 року передбачено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до ч. 5 ст. 100 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження ,суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

З доданих до заяви про видачу судового наказу документів, а саме з виписки з особового рахунку вбачається, що заборгованість за період з 01.06.2012 року по 01.06.2015 року, яка виникла у боржника, складає 4173,06 грн., в той час, як з довідки про нараховану заборгованість, а також з заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник просить стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за період з 01.06.2012 року по 01.06.2015 року у розмірі 6019,91 грн., враховуючи, при цьому, заборгованість, яка виникла до 01.06.2012 року.

Крім того, з доданої до заяви про видачу судового наказу довідки про склад родини № 1877 від 11.06.2015 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, окрім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований повнолітній член сімї: чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який у відповідності до чинного житлового законодавства України також повинен проводити оплату за житлово комунальні послуги.

Таким чином, з урахуванням того, що із доданих документів вбачається пропуск позовної давності (ч. 3 ст. 267 ЦК України), відсутні документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також враховуючи той факт, що за адресою: АДРЕСА_1, окрім ОСОБА_2, зареєстровані на правах членах сімї також інші повнолітні члени сімї, тобто є спір про право, заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд вважає необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 100, 208, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви представника заявника ОСОБА_1 підприємства «Житлово- комунальний сервіс «Фонтанський» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово комунальні послуги з ОСОБА_2 відмовити.

Розяснити представнику заявника ч. 2 ст. 101 ЦПК України, що відмова в прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення, а в разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційну скаргу може бути подано протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: