РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення авансу, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та визнання розписок безгрошовими, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення авансу у розмірі 78000,00 грн., сплаченого в рахунок придбання житлового будинку по вул. Казахстанській, 75 у м. Дніпропетровську.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.04.2004 р. на праві власності належить домоволодіння №75 по вул. Казахстанській у м. Дніпропетровську.

У вересні 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу зазначеного домоволодіння за 144 000,00 грн. (на той час 18000 доларів США).

Позивачі зазначають, що на виконання домовленості про купівлю-продаж будинку вони передали ОСОБА_3 20000,00 грн., про що 12.01.2013 року ним була особисто написана розписка. Пізніше в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу позивачами була передана ОСОБА_3 сума авансу у розмірі 28000,00 грн., про що 01.04.2013 року ним також була особисто написана розписка. Також 17.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі була укладена угода про завдаток, згідно з умовами якої позивачка ОСОБА_1 передала, а відповідач ОСОБА_3 отримав у забезпечення продажу будинку суму 30000,00 грн. Таким чином позивачами було передано у рахунок купівлі будинку по вул. Казахстанській, 75 у м. Дніпропетровську 78000,00 грн.

Посилаючись на те, що усупереч домовленості між сторонами відповідач не підготував необхідні документи для посвідчення договору купівлі-продажу, на момент розгляду справи у суді договір купівлі-продажу домоволодіння №75 по вул. Казахстанській у м. Дніпропетровську між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не укладений, тому позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_3 на їх користь суму авансу у розмірі 78000,00 грн.

Відповідач проти позову заперечував, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання розписок безгрошовими та стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог посилався на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.04.2004 р. на праві власності належить домоволодіння №75 по вул. Казахстанській у м. Дніпропетровську.

У вересні 2011 року до позивача звернулась ОСОБА_1 з пропозицією продати вказане домоволодіння їй за 144 000,00 грн. (на той час 18000 доларів США).

Погодившись на запропоновані умови, позивач отримав від відповідачки ОСОБА_1 аванс у розмірі 4000 грн. та на її прохання дозволив вселитись у будинок.

На початку листопаду 2012 року відповідачка попросила зареєструвати її у домоволодінні №75 по вул. Казахстанській у м. Дніпропетровську, оскільки вона 20.04.2012 року народила дитину та їй була потрібна реєстрація для отримання державної допомоги на дитину, та 13.11.2012 р. з дозволу позивача відповідачка була зареєстрована за вказаною адресою. Пізніше без дозволу позивача відповідачка ОСОБА_1 зареєструвала у будинку своїх двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначає, що з того часу по травень 2014 року на виконання майбутнього договору купівлі-продажу відповідачка сплатила йому суму 15 000,00 грн., а зазначені в основному позові розписки та угоду про завдаток він тільки підписував, однак зазначені в них кошти не отримував.

Також позивач зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безпідставно проживають у належному йому будинку при цьому не сплачують йому орендну плату, яка складає 1000,00 грн. у місяць, а також з їх вини було відключено будинок від електромережі, відповідачі зруйнували твердопаливну піч та демонтували стіну сараю, що завдало позивачу матеріальних збитків на суму 5500,00 грн..

Посилаючись на зазначені обставини, позивач за зустрічним позовом просив суд визнати розписку від 12.01.2013 року на отримання 20000,00 грн., розписку від 01.04.2013 року на отримання 28000,00 грн. та угоду про завдаток на суму 30000,00 грн. від 17.06.2013 року - безгрошовими, а також стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вартість проживання у будинку за 36 місяців у сумі 36000,00 грн. (36 місяців х 1000,00 грн./міс.) та завдані матеріальні збитки у розмірі 5500,00 грн.

Позивачі у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти зустрічного позову заперечували у повному обсязі, посилаючись на те, що будь-які договори оренди або найму з ОСОБА_3 не укладали та збитки не завдавали, а електроенергія була відключена з вини самого відповідача, який проживав у літній кухні, користувався електроенергією та за неї не сплачував.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що він не отримував від позивачів 78000 грн. за спірний будинок, а вони проживають в його будинку безпідставно, чим завдають йому матеріальних збитків. Просив суд задовольнити його зустрічні позовні вимоги на підставі зазначених у позові підстав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позивні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що підлягають задоволенню, а у позовних вимогах ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.04.2004 р. на праві власності належить домоволодіння №75 по вул. Казахстанській у м. Дніпропетровську.

У вересні 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу зазначеного домоволодіння за 144 000,00 грн. (на той час 18000 доларів США), що визнано сторонами у справі, та відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, дані обставини доказуванню не підлягають.

У зв'язку із народженням відповідачкою дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, 13.11.2012 року з дозволу позивача відповідачка була зареєстрована за вказаною адресою.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи у суді договір купівлі-продажу домоволодіння №75 по вул. Казахстанській у м. Дніпропетровську між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не укладений, відповідачі проживали у будинку, що належить на праві власності позивачу, та з 01.08.2015 року виселилися з нього.

Рішенням суду від 17.04.2015 року, яке не оскаржувалось та набрало чинності, ОСОБА_3 були усунуті перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, та малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, із домоволодіння №75 по вулиці Казахстанській у місті Дніпропетровську.

Судом також встановлено, що на виконання домовленості про купівлю-продаж будинку ОСОБА_3 12.01.2013 року була власноруч написана розписка про отримання 20000,00 грн.. Пізніше в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу ОСОБА_3 01.04.2013 року була власноруч написана розписка про отримання 28000,00 грн. Також 17.06.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у простій письмовій формі була укладена угода про завдаток, згідно з умовами якої позивачка ОСОБА_1 передала, а відповідач ОСОБА_3 отримав у забезпечення продажу будинку суму 30000,00 грн. Таким чином дані розписки свідчать про передачу позивачкою ОСОБА_1 ОСОБА_3 у рахунок купівлі будинку по вул. Казахстанській, 75 у м. Дніпропетровську загальної суми 78000,00 грн.

Посилання ОСОБА_3 на те, що розписка від 12.01.2013 року на отримання 20000,00 грн., розписка від 01.04.2013 року на отримання 28000,00 грн. та угода про завдаток на суму 30000,00 грн. від 17.06.2013 року тільки були підписані ним без отримання зазначених коштів, не підтверджені належним та допустимими доказами.

Як передбачено ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному засвідченню та державній реєстрації.

Оскільки між сторонами договір купівлі-продажу житлового будинку належним чином в установленому законом порядку не укладався, а відповідач ОСОБА_3 отриманий від ОСОБА_1 аванс до теперішнього часу не повернув, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аванс у сумі 78 000,00 гривень. Доказів передачі коштів ОСОБА_3 позивачем ОСОБА_2 суду не надано, тому в цій частині позову суд вважає відмовити.

В силу ч.1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Стосовно зустрічних позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 плати за користування домоволодінням за час його проживання протягом 36 місяців та відшкодування завданих матеріальних збитків, суд вважає зазначити, що договору оренди чи найму між сторонами не укладалося, ОСОБА_1 вселилась та зареєструвалась у будинку зі згоди власника, до того ж, рішенням суду від 17.04.2015 року ОСОБА_3 були усунуті перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, та малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, із домоволодіння №75 по вулиці Казахстанській у місті Дніпропетровську. Доказів щодо завдання матеріальних збитків ОСОБА_3 внаслідок руйнування сім'єю Косик печі та стін сараю, суду також не надано.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та визнання розписок безгрошовими.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 210-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення авансу, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аванс у сумі 78 000,00 гривень (сімдесят вісім тисяч) гривень.

В іншій частині позову, - відмовити.

ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та визнання розписок безгрошовими, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: