Справа №468/1291/15-ц 29.10.2015 29.10.2015 29.10.2015
Провадження №22-ц/784/2615/15
Категорія 27 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О., Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання Гордійчук С.С.

за участю: відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк»

до

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 17 січня 2006 р. ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач порушує кредитні зобовязання та має станом на 31 травня 2015 р. заборгованість у розмірі 25 078 грн., яка складається з 5505 грн.46 коп. заборгованості за кредитом, 17 902 грн. 16 коп. - заборгованості по процентам, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 1 170 грн. 38 коп. штрафу (процентна складова), позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 січня 2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та тарифами банку складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 кредитний договір.

Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна Master Card» у розмірі 3 000 грн., який вподальшому було збільшено зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості. Договір складається із заяви кредитора, памятки клієнта, Умов і правил надання банком послуг та Правил користування платіжною карткою, про що зазначено в заяві позичальника.

Умовами кредитного договору визначено порядок погашення заборгованості шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 7% від суми заборгованості та строк внесення щомісячних платежів до останнього числа місяця, що слідує за звітним.

Проте, умови кредитного договору відповідач не виконував та станом на 31 травня 2015 р. має заборгованість у розмірі 25 078 грн., яка складається з 5505 грн.46 коп. заборгованості за кредитом, 17 902 грн. 16 коп. - заборгованості по процентам, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 1 170 грн. 38 коп. штрафу (процентна складова).

У матеріалах справи містяться заперечення відповідача на позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», у яких він посилаючись на ст. 257 ЦПК України зазначав про сплив строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно заяви ОСОБА_3 строк дії кредитного ліміта відповідає строку дії картки ( січень 2008 року), а порядок погашення заборгованості встановлено щомісячними мінімальними платежами ( а.с. 62).

Відповідно до пункту 3.1.1 Правил картка дійсна до останнього календарного дня місяця указано на ній ( січень 2008 р.) .

Отже, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів.

В той же час, з розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідач вніс останній платіж в погашення заборгованості 26 грудня 2011 р.

Таким чином, 30 січня 2012 р. є початком перебігу позовної давності.

Проте, з позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся лише у серпні 2015 р., тобто з порушенням строку, передбаченого ст. 257 ЦК України.

За такого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування позовної давності, про що відповідачем зроблено відповідну заяву під час судового розгляду.

Посилання позивача на те, що строк дії картки, у тому числі строк дії кредитного договору пролонговувався з кожним роком і діяв до 31 січня 2015 р., колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки доказів які б свідчили про надання позичальнику картеи з новим строком дії, як це передбачено п. 3.1.3 Правил користування платіжною картою, матеріали справи не містять.

До того ж, умовами договору встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку. За такого, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 30 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного СМуду України у справі № 6-154 цс15 від 30 вересня 2015 р.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: