25.09.2015 Справа № 363/1003/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скарлат О.І.

при секретарі Хомяк А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України , державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними розпоряджень, державних актів на право власності на земельну ділянку та витребування землі,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави, в особі Кабінету Міністрів України, державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство», звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати недійсними розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 09 листопада 2007 року №1263, № 1248» Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян», визнати недійсними розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 21 грудня 2007 року № 1018, №1022 «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Лебедівської сільської ради», визнати недійсними розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації №375 від 13.06.2008 року в частині зміни цільового призначення земельних ділянок ОСОБА_1 площами -0, 9999 га, право на яку посвідчувалося державним актом серія ЯЖ № 405018 (державна реєстрація № 72 від 18.04.2008 року); площею 0,7574 га, право, на яку посвідчувалось державним актом серія ЯЖ № 405017 (державна реєстрація № 71 від 18.04.2008 року; визнати недійсними державні акти: державний акт серії ЯИ № 854274 на право власності ОСОБА_1 І В на земельну ділянку з кадастровим номером :33:023:0212 площею 0.1747 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; державний акт серії ЯИ № 854273 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1-.33:023-.02П площею 0,1747 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; державний акт серії ЯИ № 854272 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :33:023:0210 площею 0,1747 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; державний акт серії ЯИ № 854271 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :33:023:0209 площею 0,1732 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; державний акт серії ЯИ № 854279 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :33:023:0217 площею 0,1748 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; державний акт серії ЯИ № 854280 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :33:023:0218 площею 0,1747 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; державний акт серії ЯИ № 854278 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :33:023:0216 площею 0,1747 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; державний акт серії ЯИ № 854277 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :33:023:0215 площею 0,1747 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; державний акт серії ЯИ № 854276 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :33:023:0214 площею 0,1747 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; державний акт серії ЯИ № 854275 на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :33:023:0213 площею 0,1747 га для індивідуального садівництва в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району; витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Вищедубечанське лісове господарство» з незаконного володіння ОСОБА_1 земельні ділянки загальною площею 1,7456 га з кадастровими номерами: :33:023:0212, :33:023:0211, :33:023:0210, :33:023:0209, :33:023:0218, :33:023:0217, :33:023:0216, :33:023:0215, :33:023:0214, :33:023:0213, що розташовані в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району, загальною ринковою вартістю 15 815 700 грн.

В обґрунтування позовних вимог Перший заступник прокурора Київської області вказав на те, що розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 09 листопада 2007 року №1263, №1248, якими вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування ДП «Вищедубечанське лісове господарство», видано в один день, а саме: 09 листопада 2007 року, вилучено ліси загальною площею 1,98 га, які знаходились у одному кварталі лісництва (159, виділи 1,2) , є єдиним лісовим масивом, використовувались для ведення лісового господарства та передано у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства. Більше того, проекти землеустрою щодо вилучення цих лісових земель розроблялись на підставі дозволів обласної адміністрації, наданих також упродовж 1 дня- 26.02.2007 року. В один день 16.05.2007 року укладені і договори на розробку проектів землеустрою з ДП «Київський науково-дослідний інститут землеустрою». Державну землевпорядну експертизу всі проекти також пройшли упродовж 1 дня 23.10.2007 року. Проекти землеустрою щодо вилучення спірних земель розроблялись також одночасно, оскільки висновки про їх погодження надавались в один день, зокрема , органом по земельних ресурсах всі проекти погоджено 08.08.2007 року, лісокористувачем 03.03.2007 року, органом архітектури 25.06.2007 року, природоохоронним органом - 31.08.2007 року, органом охорони культурної спадщини 26.06.2007 року. В подальшому, 24.01.2008 року першими власниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спірні земельні ділянки були відчужені на користь однієї особи ОСОБА_1, якому упродовж одного дня 18.04.2008 року видані державні акти на право власності на земельну ділянку. Далі одним розпорядженням № 375 від 13.06.2008 року всім спірним земельним ділянкам змінено функціональне використання на ведення індивідуального садівництва. Прокурор вказує на те, що таким чином, Київська обласна державна адміністрація розпорядилась землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка перевищує 1 га, що свідчить про перевищення головою обласної державної адміністрації передбачених законом повноважень.

У судовому засіданні прокурор Підяш О.С., представник Кабінету Міністрів України ОСОБА_4 підтримали позов та просили суд задовольнити його в повному обсязі з викладених в позові підстав.

Представник ДП «Вищедубечанське лісове господарство» в судове засідання не прибув, до суду надіслав клопотання про розгляд справи у їх відсутність, подавши до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 01.03.2007 року звернулися до ДП «Вищедубечанське лісове господарство» з заявами щодо надання погодження на вилучення даних земель та керуючись листом-дозволом Київської обласної державної адміністрації від 26.02.2007 року ДП «Вищедубечанське лісове господарство» було надано висновок щодо можливості надання вищевказаних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за умови оформлення правовстановлюючих документів у відповідності до чинного законодавства. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рахунок ДП «Вищедубечанське лісове господарство» були сплачені кошти в рахунок погашення збитків, нанесених вилученням спірних земельних ділянок з лісогосподарського виробництва. Крім того, вказали, що претензій до Київської обласної адміністрації та Вишгородської районної державної адміністрації з приводу вилучення спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення загальною площею 1,88 га не мають, а в разі повернення спірних земельних ділянок у їх користування , використання їх у лісогосподарському виробництві буде утрудненим.(а.с.128-130).

Представник Київської обласної державної адміністрації направив на адресу суду письмові заперечення проти позову, якими не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування заперечень вказує на те, що, спірні розпорядження Київської обласної державної адміністрації не порушують права або інтереси позивачів, зокрема, Кабінету Міністрів України та ДП «Вищедубечанське лісове господарство». Вважає, органом, уповноваженим вилучати і надавати спірні земельні ділянки (ліси до 1 га) на момент видання спірних розпоряджень голови обласної державної адміністрації була Київська обласна державна адміністрація , а не Кабінет Міністрів України, не може бути прийнято до уваги те, що спірними розпорядженнями вилучені ліси загальною площею 1,98 га, які знаходились в одному кварталі лісництва і єдиним масивом , оскільки кожна з земельних ділянок площею 0,99 га вилучалась і надавалась окремим розпорядженням, щодо кожної був розроблений і затверджений окремий проект землеустрою. Крім того, відповідність проектів землеустрою підтверджується висновками державної експертизи землевпорядної документації від 23.10.2007 року № 8-197е, 8-192е. Вказав на те, що відповідно до положень п.5 ч.1 ст.31 ЛК України обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для несільськогосподарських потреб земельні ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного значення та припиняють права користування ними. Тобто, вилучення і надання у власність земельних лісових ділянок площею до 1 га для нелісогосподарських потреб належить до повноважень Київської обласної державної адміністрації. Крім цього, в своїх запереченнях представник відповідача наголосив на спливі строку позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.(а.с.145-153).

Представник відповідача Вишгородської РДА ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, надавши суду свої письмові заперечення, в яких зазначила, що під час прийняття рішення про надання земельних ділянок у власність для сільськогосподарського використання земельні ділянки перебували в землях запасу державної власності (за межами населеного пункту) та відносились до категорії земель сільськогосподарського призначення , у звязку з чим оскаржувані розпорядження ґрунтувалися виключно на законі , прийняті з дотриманням компетенції та повноважень. Крім того, в своїх запереченнях представник відповідача наголосив на спливі строку позовної давності.(а.с.126-127).

Представники відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, також заперечували проти задоволення позову, надавши суду письмові заперечення проти позову. Крім цього, подали до суду заяву про застосування строку позовної давності. (а.с.197-201).

Треті особи у судове засідання не з'явились, у встановленому порядку завчасно повідомлялись про час та місце розгляду цивільної справи, клопотань чи заяв до суду від них не надходило.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження виконуючого обов'язки голови Київської обласної державної адміністрації від 09.11.2007 №1248 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян» вилучено із постійного користування ДП «Вищедубечанський лісгосп» (Пірнівське лісництво, квартал 159, виділи 1, 2) земельну ділянку площею 0,99 га (ліси І групи), розташовану на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району, змінено її цільове призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення та передано у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства без права вирубки дерев (а.с.13).

Відповідно до розпорядження виконуючого обов'язки голови Київської обласної державної адміністрації від 09.11.2007 №1263 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян» вилучено із постійного користування ДП «Вищедубечанський лісгосп» (Пірнівське лісництво, квартал 159, виділи 1, 2) земельну ділянку площею 0,99 га (ліси І групи), розташовану на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району, змінено її цільове призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення та передано у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства без права вирубки дерев (а.с.14).

Відповідно до розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 21.12.2007 №1022 «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства на території Лебедівської сільської ради» передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,9999 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району за межами населеного пункту , без права вирубки земель, виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 за умови попереднього відшкодування ним збитків, заподіяних вилученням земельної ділянки (а.с.15).

Відповідно до розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 21.12.2007 №1018 «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства на території Лебедівської сільської ради» передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,9999 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району за межами населеного пункту , без права вирубки земель, виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 за умови попереднього відшкодування ним збитків, заподіяних вилученням земельної ділянки (а.с.16).

На підставі вказаних розпоряджень Вишгородської районної державної адміністрації Управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі 12.01.2008 року зареєстровані та видані наступні державні акти:

*державний акт на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку із кадастровим номером :33:023:0156 загальною площею 0,7574 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району. (а.с.17).

*державний акт на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку із кадастровим номером :33:023:0157 загальною площею 0,9999 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району (а.с.25).

У подальшому, ОСОБА_3 земельна ділянка з кадастровим номером :33:023:0156 площею 0,7574 га на підставі договору купівлі-продажу № 336 від 24.01.2008 була відчужена на користь ОСОБА_1

На підставі вказаного договору купівлі-продажу 18.04.2008 року ОСОБА_1 видано новий державний акт на право власності. (а.с.19).

Далі, на підставі розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 375 від 13.06.2008 року ОСОБА_1

змінено функціональне використання земельної ділянки з особистого

селянського господарства на індивідуальне садівництво. Після цього

ОСОБА_1 проведено розподіл придбаної земельної ділянки на 4:

площами 0,1747 га (кадастровий номер :33:023:0212), 0,1747 га

(кадастровий номер :33:023:0211), 0,1747 га (кадастровий номер

:33:023:0210), 0,1732 га (кадастровий номер :33:023:0209).

21.01.2010 року ОСОБА_1 видано нові державні акти серії ЯИ № 854274, ЯИ № 854273, ЯИ № 854272, ЯИ № 854271. (а.с.21-24).

Крім того, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № 333 від

24.01.2008 року відчужив свою земельну ділянку площею 0,9999 га з кадастровим

номером :33:023:0157 на користь ОСОБА_1, яким на підставі

розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 375 від

13.06.2008 змінено функціональне використання земельної ділянки на

індивідуальне садівництво та проведено розподіл на 6 земельних ділянок площами:0,1748 га (кадастровий номер :33:023:0217), 0,1747 га (кадастровий номер :33:023:0218), 0,1747 га (кадастровий номер

:33:023:0216), 0,1747 га (кадастровий номер :33:023:0215), 0,1747 га (кадастровий номер :33:023:0214), 0,1747 га (кадастровий номер

:33:023:0213).

Відповідно, ОСОБА_1 21.01.2010 року видано нові державні акти серії ЯИ № 854279 ЯИ № 854280, ЯИ № 854278, ЯИ № 854277, ЯИ № 854276, ЯИ № 854275.(а.с.28-33).

Дані фактичні обставини встановлені в судовому засіданні та не заперечуються сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та ст.31 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, зокрема передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припинення права користування ними.

У відповідності до положення ст.27 ЛК України до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин належить передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 гектар, що перебувають у державній власності.

Статтею 57 ЛК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та ст.20 ЗК України визначено, що зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до ЗК України.

Згідно з ч.7 ст.122 ЗК України Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.149 ЗК України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятої і дев'ятою цієї статті.

Відповідно до ч.9 ст.149 ЗК України, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси - площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

За правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі змісту розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 09 листопада 2007 за № 1248 та № 1263 спірні земельні ділянки були землями лісового фонду та відповідно перебували в державній власності до винесення оскаржуваних розпоряджень та передачі їх у власність третім особам.

Даними розпорядженнями виконуючого обвязки голови Київської обласної державної адміністрації, було вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування - ДП «Вищедубечанський лісгосп» зі згоди землекористувача.

З матеріалів справи вбачається, що оспорювані розпорядження, якими вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування одного й того самого постійного користувача, видано в один день, ними вилучено окремі земельні ділянки, які використовувалися для ведення лісового господарства, змінено їх цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення і ці земельні ділянки передано у власність окремим громадянам для ведення особистого селянського господарства.

Проте, розпорядження земельними ділянками не є порушенням законодавства, оскільки таких заборон законодавство України не містить. Щодо видання оспорюваних розпоряджень в один день, то законодавство України не містить відповідних норм або обмежень чи заборон щодо цього.

Крім того, оспорюваними розпорядженнями вилучались дві земельні ділянки площею 0,7575 га та 0,999 га, законодавство не встановлює заборону на розпорядження обласними державними адміністраціями кількома земельними ділянками, сукупна площа яких більша 1 га, а забороняє розпоряджатись земельною ділянкою, якщо її площа перевищує 1га. як однієї ділянки.

Відповідно до частини першої ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (в редакції, що діяла на момент видання спірних розпоряджень) у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок складаються проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Вилучення та надання земельних ділянок громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здійснювалося за проектами землеустрою.

Проекти землеустрою щодо припинення права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, переведення їх до категорії земель сільськогосподарського призначення та відведення земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства та для ведення індивідуального садівництва в межах Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області погоджені в установленому порядку з усіма необхідними органами.

Відповідність проектів землеустрою, а отже і розпоряджень голови Київської облдержадміністрації, вимогам чинного законодавства підтверджується висновками державної експертизи землевпорядної документації від 23.10.2007 №№ 8-197е, 8-192е (а.с.150-153).

Згідно з ч.1 статті 22 Земельного кодексу України «землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури або призначені для цих цілей».

Відповідно до частини третьої даної статті землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З огляду на вказане, і ведення особистого селянського господарства, і ведення індивідуального садівництва здійснюється на землях сільськогосподарського призначення.

Таким чином, твердження прокурора про те, що зміна функціонального використання земельної ділянки з особистого селянського господарства на індивідуальне садівництво начебто є зміною цільового використання, суперечить положенням Земельного кодексу України, оскільки зміна функціонального використання земельної ділянки не призводить до зміни категорії землі в межах їх цільового використання - сільськогосподарське призначення; зміна функціонального використання земельної ділянки з особистого селянського господарства на індивідуальне садівництво не призводить до того, що земельна ділянка не може використовуватися за цільовим призначенням, встановленим для земель сільськогосподарського призначення, порядок зміни цільового призначення земель не розповсюджується на зміну функціонального використання земель.

Посилання прокурора про те, що земельні ділянки вибули з постійного користування ДП «Вищедубечанський лісгосп» поза його волею не відповідає дійсності, оскільки громадяни звернулися до органу державної влади за отриманням земельної ділянки у власність, для чого замовили та оплатили виготовлення необхідної документації. Орган державної влади, отримавши відповідні погодження, висновки та проекти прийняв рішення, яким надав громадянам земельні ділянки, а громадяни земельні ділянки отримали.

Крім цього, представник ДП «Вищедубечанське лісгосп» ОСОБА_9 в наданих суду поясненнях вказала, що ДП «Вищедубечанське лісгосп» надав дозвіл на вилучення земельних ділянок лісогосподарського призначення з постійного користування ДП «Вищедубечанське лісгосп», при цьому підприємству були відшкодовані в повному обсязі збитки нанесені вилученням спірної земельної ділянки з лісогосподарського виробництва, що підтверджується листами ДП «Вищедубечанське лісове господарство» № 196 від 03.03.2007 та № 197 від 03.03.2007 року та випискою по особовому рахунку (а.с. 131-1330.

Таким чином, вказана прокурором обставина, що земельні ділянки вибули з постійного користування ДП «Вищедубечанський лісгосп» поза його волею не відповідає дійсності.

Зважаючи на це, позовні вимоги прокурора про визнання недійсними та скасування розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 09 листопада 2007 року №№1248, 1263 та визнання недійсними розпоряджень Вишгородської районної державної адміністрації №№1018, 1022 від 21.02.2007 року та №375 від 13.06.2008 року в частині зміни цільового призначення є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, позовні вимоги прокурора про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки видані на ім'я ОСОБА_1 є похідними вимогами від вимоги про визнання недійсними та скасування оспорюваних розпоряджень, а отже вказані вимоги також не підлягають задоволенню.

З приводу вимог прокурора щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та ДП «Вищедубечанське лісове господарство» спірних земельних ділянок, на підставі ст.388 ЦК України, вказані вимоги також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом встановлено, що спірні земельні ділянки вибули з власності держави за наявності згоди землекористувача та необхідних висновків та погоджень за рішенням уповноваженого органу держави, який мав право відчужувати спірні земельні ділянки, а отже, вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім цього, відповідно до положення ст.256 та ст.257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Виходячи зі змісту статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 268 Цивільного кодексу України встановлено, що на вимогу власника або іншої особи визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право позовна давність не поширюється.

Однак Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» № 4176-ІУ від 20.12.11, пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України виключено.

При цьому, п. 5 Перехідних положень вищевказаного Закону передбачено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» набрав чинності 15.01.2012 року, а отже, саме з цієї дати почався відлік трьохрічного строку, який сплинув 15.01.2015 року.

Таким чином, на час звернення заступника прокурора Київської області з вказаним позовом вже не діяли положення ч. 4 ст. 268 ЦК України, а отже строк позовної давності сплив.

На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому підстави для стягнення з відповідачів в дохід держави судового збору відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.3,60, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України , державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації , Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними розпоряджень, державних актів на право власності на земельну ділянку та витребування землі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І.Скарлат