У х в а л а
21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про примусове вселення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні будинком; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про втрату права на користування житлом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області

від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що 30 квітня 2010 року зареєструвала шлюб з

ОСОБА_8, від якого народилася донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована у будинку по АДРЕСА_1. 27 липня 2010 року власник спірного будинку ОСОБА_6 надав дозвіл на реєстрацію ОСОБА_4 у будинку за вказаною адресою.

Також позивачка зазначала, що влітку 2014 року у подружжя виникли напружені сімейні стосунки та вони спільно вирішили пожити окремо. В той же час ОСОБА_4 була подана до суду заява про розірвання шлюбу.

З вересня 2014 року позивачка разом із дочкою проживала у своєї сестри. Через два місяці позивач вирішила повернутися на проживання до місця реєстрації, тобто до будинку чоловіка. Проте ОСОБА_7 почала її ображати та, із застосуванням сили, виганяти з будинку, мотивуючи свої дії рішенням суду про розірвання шлюбу з її сином.

На підставі наведеного вище, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5, просила сул примусово вселити її та її малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у будинок по АДРЕСА_1 та зобов'язання відповідачів не чинити їм перешкод в користуванні будинком.

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначав, що є власником житлового будинку по

АДРЕСА_1. Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 30 квітня 2010 року між ОСОБА_8, який є його сином, та ОСОБА_4 було укладено шлюб. 27 липня 2010 року було зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 в житловому будинку по АДРЕСА_1.

Також вказував, що з 03 грудня 2013 року ОСОБА_4 в спірному житловому будинку не проживає.

На підставі наведеного вище, ОСОБА_6 просив суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування належним позивачу будинком, у зв'язку відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 15 липня 2015 року, залишеним ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18 серпня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5, та зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки встановлено підстави, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про примусове вселення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні будинком; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа - Служба у справах дітей Луцької міської ради, про втрату права на користування житлом призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Г.В. Юровська

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана