РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015 Провадження №2/425/135/15

Справа №425/3177/14-ц

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.

при секретарі Окрошко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Луганської області та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 міскої ради Луганської області про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради Луганської області ,вказавши наступне.

27 листопада 2014 року помер ОСОБА_4 Валерійович.10 червня 2014 року вона зробила останній розрахунок із ОСОБА_4В.і купила у нього спірну квартиру АДРЕСА_1 за 13500 доларів США,про що він видав розписку .

Але ОСОБА_4захворів і його поклали в лікарню.Договір купівлі-продажу вони не встигли оформити у нотаріуса через раптову смерть ОСОБА_4Спадкоємців після нього не залишилося ,як і заповіту.Всі викладені обставини вона підтверджує, відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України ,ксерокопіями свого паспорту ,ідентифікаційного номеру, розпискою про одержання грошових коштів за квартиру ,яку їй надав ОСОБА_4

Просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради Луганської області, зазначивши наступне.

08.06.2011 року вона купила у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .На підтвердження факту купівлі-продажу квартири

ОСОБА_4 видав їй розписку.Всього за квартиру з 11.05.2003 року по 08.06.2011 року нею було виплачено 17900 доларів США.На підтвердження факту продажу, ОСОБА_4 зареєстрував її та її сина ОСОБА_6Л.в зазначеній квартирі, крім цього передав їй документи на квартиру- оригінал свідоцтва про право на спадщину та технічний паспорт.По домовленості між нею та ОСОБА_4оплату нотаріального оформлення угоди вона взяла на себе.На той момент у неї необхідної суми не було ,тому вона розраховувала оформити договір купівлі-продажу квартири нотаріально після приїзду з Москви з заробітків.В зв»язку з чим ОСОБА_4оформив на неї довіреність на продаж зазначеної квартири строком до 23.06.2016 року.Оскільки гроші на купівлю квартири вона брала в борг,то спочатку вирішила розрахуватися по боргам,а потім оформити угоду.27.10.2012 року помер її син ОСОБА_7 ,після смерті якого ,вона на протязі 2012,2013 років проходила курс лікування,отже грошових коштів не мала. З травня 2014 року в зв»язку з проведенням Антитерористичної операції на території Луганської області неможливо було посвідчити нотаріально угоду купівлі-продажу спірної квартири.27.11.2014 року ОСОБА_4В.помер.З цієї причини угоду купівлі-продажу оформити нотаріально неможливо.

Отже , з 11 травня 2003 року ,на протязі 12 років,вона проживає в спірній квартирі як власник.Спадкоємці з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не зверталися. Посилається на ст.ст.328,344ЦК України просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 18.06.2015 року вищезазначені позови були об»єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала,надала наступні пояснення. Вона працювала в Москві,скопила гроші на квартиру і купила її у ОСОБА_4за 13500 доларів США,що підтверджується розпискою від 10 листопада 2014 року.

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги ,пояснила,що її довірительниця передала ОСОБА_4 гроші, в рахунок укладеного між ними договору купівлі-продажу спірної квартири.Оформити договір нотаріально позивач ОСОБА_1 не могла оскільки її мати- позивач ОСОБА_3 викрала оригінали документів на квартиру. Вона була вимушена їхати до Києва, щоб отримати дублікат свідоцтва про право на спадщину.Потім у неї не було грошових коштів для оформлення угоди .Оскільки ОСОБА_4 помер,але є його розписка ,видана ОСОБА_1,то за нею необхідно визнати право власності на спірну квартиру.

Представник підтвердила,що в законі немає такої норми ,яка б давала можливість при таких обставинах, визнати право власності на квартиру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 пояснила,що починаючи з 2003 року по 08.06.2011 рік вона передала частками ОСОБА_4грошові кошти на загальну суму 17900 доларів США в рахунок укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ,що підтверджується розписками ОСОБА_4 та довіреністю від 23.06.2011 року,якою ОСОБА_4 уповноважив її продати належну йому квартиру АДРЕСА_1. До дня смерті ОСОБА_4,вони не могли оформити угоду купівлі-продажу у нотаріуса оскільки витрати по оформленню угоди вона взяла на себе,а грошей у неї не було.Спочатку вона вирішила віддати борги ,потім робила ремонт в спірній квартирі,міняла труби. Вона та її син зареєстровані в даній квартирі ,проживають там. Вважає,що ці підстави є достатнім обгрунтованням для визнання за нею права власності на спірну квартиру.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Луганської області в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не визнала,пояснила наступне.

Законом передбачено нотаріальний порядок посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Розписки ,які видав ОСОБА_4обом позивачам не викликають у неї довіри оскільки ОСОБА_8 помер і не може підтвердити ,що писав їх саме він.Крім того,оскільки після смерті ОСОБА_9 ніхто не прийняв спадщину,то через рік ОСОБА_2 міська рада Луганської області має намір визнати спадщину у вигляді спірної квартири відумерлою.Підстави для визнання за позивачами права власності на спірну квартиру відсутні.

Свідок ОСОБА_6 син позивача ОСОБА_3 та брат позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні дав показання про те,що він,його мати та сестра-всі працювали в Москві . Сестра-позивач ОСОБА_1 забирала у них гроші для передачі ОСОБА_10 в рахунок купівлі-продажу квартири .Своїх грошей у неї не було.Отже право на спірну квартиру має його мати-позивач ОСОБА_3

Суд,заслухавши позивача ОСОБА_1та її представника,позивача ОСОБА_3,представника відповідача ,свідка , розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено,що 27.11.2014 року помер ОСОБА_4(копія свідоцтва про смерть-а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2008 року (а.с.7) ОСОБА_4на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .

В зазначеній квартирі, як піднаймачі зареєстровані позивач ОСОБА_3-з 23.06.2011 року та її син ОСОБА_6- з 15.02.2012 року. Власник ОСОБА_4 знятий з реєстрації 10.06.2011 року (довідка-а.с.44).

Із копій розписок,наданих позивачем ОСОБА_3виходить,що за період з 11.05.2003 року по 08.06.2011 рік (а.с.59-72) вона передала ОСОБА_417 300 доларів та 3000 гривень за продану їй по довіреності квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_4 претензій до ОСОБА_3 не має.

ОСОБА_4довіреністю від 23.06.2011 року уповноважив ОСОБА_3продати за ціну та на умовах ,обговорених ними раніше, належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1(а.с.82).

Із розписки,наданої позивачем ОСОБА_1 від 10.11.2014 року (а.с.6) виходить,що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 13500 доларів США оплати за купівлю квартири АДРЕСА_1 ,яка належить йому відповідно до свідоцтва про право на спадщину .Розрахунок проведено повністю 10.06.2014 року.Претензій до ОСОБА_1 він не має.

ОСОБА_4довіреністю від 04.02.2013 року уповноважив ОСОБА_1продати за ціну та на умовах на її розсуд належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1(а.с.15).

Відповідно відповіді на запит ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 05.06.2015 року

№ 324/01-16 (а.с.46) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.47),після смерті ОСОБА_4,який помер 27.11.2014 року ,спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори та приватних нотаріусів ОСОБА_2 міського нотаріального округу не звертались ,тобто спадкові справи не заводились.

Таким чином із наданих сторонами документів виходить,що за життя ОСОБА_4

обом позивачам видав довіреності на продаж спірної квартири.

Позивачами не доведено,що розписки написані саме покійним ОСОБА_4

Але навіть ,якщо б існували докази,що ці розписки писав саме він,то це не є підставою для визнання за одним з позивачів права власності на спірну квартиру ,виходячи з наступного.

У силу ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову уму.

Статтею 657 ЦК України встановлено,що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно із ч. 3 ст. 640 цього Кодексу ,договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Суд зазначає,що ОСОБА_4надав позивачу ОСОБА_3 довіреність на продаж квартири 23.06.2011 року.Отже вона мала достатньо часу для того,щоб оформити угоду купівлі-продажу нотаріально .

Аналогічна ситуація виникла і з позивачем ОСОБА_1,якій довіреність з правом продажу квартири була видана 04.02.2013 року.Вона також не скористалась правом нотаріального оформлення угоди.

Посилання позивачів на відсутність грошових коштів для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу на увагу суду не заслуговують.

Суд не бере до уваги посилання позивача ОСОБА_3 на те,що вона зареєстрована у спірній квартирі як піднаймач, оскільки з даного факту не виникає права власності на квартиру.

Суд зазначає,що діючим законодавством не передбачено оформлення договорів купівлі-продажу розпискою.

Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом. Підставами виникнення права власності є юридичні факти, з якими пов'язано виникнення, зміна, припинення права власності.

Жодна із позивачів не надала суду доказів існування юридичних фактів, які б дозволяли визнати за нею право власності на квартиру .

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином ,суд приходить до висновку,що позивачем ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів , на підставі яких можливо визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В свою чергу позивач ОСОБА_3 також не надала суду належних та допустимих доказів , на підставі яких можливо визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1

За таких обставин позови ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Луганської області про визнання права власності та ОСОБА_3 до ОСОБА_2 міскої ради Луганської області про визнання права власності є необґрунтованими та безпідставними ,а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3,10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України ,суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Луганської області залишити без задоволення за необгрунтованістю.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 міскої ради Луганської області про визнання права власності залишити без задоволення за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області через ОСОБА_2 міській суд Луганської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Москаленко