СЛОВЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 243/6448/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуюча суддя Неженцева О.В.

при секретарі Білоусові Д.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Словянської міської ради про встановлення факту постійного сумісного проживання та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

10 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Словянської міської ради про встановлення факту постійного сумісного проживання та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, в підтвердження яких послалася на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 травня 1997 року, виданого Словянською міською радою народних депутатів, та зареєстрованого у КП «БТІ» під № 10404/11 квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивачки. Зазначила, що її мати ОСОБА_3 померла 25 червня 2004 року, після чого її батько ОСОБА_2 не здійснював оформлення своїх спадкових прав на вищезазначену квартиру. Зазначила, що після смерті матері, а саме з 2011 року вона мешкала у вищезазначеній квартирі разом із батьком. Батько позивачки хворів, вона несла всі турботи по господарству, купувала продукти харчування та ін. Батько позивачки ОСОБА_2 помер 05 травня 2014 року. Окрім того, пояснила, що батько при житті заповіт не складав, вона є єдиною спадкоємицею після його смерті. У встановлений законом термін вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із чим вона змушена звернутися до суду з цією позовною заявою.

Представник відповідача Словянської міської ради, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибув. До суду подано заяви в.о. міського голови ОСОБА_5 від 21 липня 2015 року та 28 липня 2015 року, згідно якої Словянська міська рада просить розглядати справу у відсутність представника відповідача, рішення винести на розсуд суду, з урахуванням наявних у справі матеріалів /а.с.28,42/. Враховуючи наявність про це відповідних письмових клопотань, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті у відсутність представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08 травня 1997 року, виданого Словянською міською радою народних депутатів згідно розпорядження № 53-р від 15 січня 1997 року, зареєстрованого у КП «БТІ» 14 липня 1997 року за № 10404/11 квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках /а.с.7/.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 /а.с.12/, яка після укладення шлюбу змінила прізвище на «Фісун» /а.с.13/.

ОСОБА_3 померла 25 червня 2004 року /а.с.16/, ОСОБА_2 помер 05 травня 2014 року /а.с.17/.

Відповідно до акту б/н від 07 липня 2015 року, затвердженого директором ТОВ «Ліра ЛТД» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не зареєстрована, але постійно мешкає за адресою: м.Словянськ, вул.Бульварна, 13/90 з 2010 року по теперішній час /а.с.18/.

Згідно письмової інформації завідуючої Першої словянської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 22 липня 2015 року № 2020/01-16, після померлої 25 червня 2005 року ОСОБА_3 та померлого 05 травня 2014 року ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини не надходили, спадкові справи не заводились. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Зазначено, що 13 січня 2015 року ОСОБА_1 була надана постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину /а.с.38/.

Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 40992077, 40992142 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину / заповіти / спадкові договори) інформація щодо ОСОБА_3 у Спадковому реєстрі відсутня /а.с.34,35/. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 41001341, 41001348 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину / заповіти / спадкові договори) інформація щодо ОСОБА_2 у Спадковому реєстрі відсутня /а.с.34,35/.

Як убачається із постанови державного нотаріусу Першої словянської державної нотаріальної контори Донецької області від 13 січня 2015 року ОСОБА_6, після отримання нею 13 січня 2015 року документів від ОСОБА_1 для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2, який помер 05 травня 2014 року, відносно квартири АДРЕСА_3, у вчиненні цієї нотаріальної дії було відмовлено, оскільки спадкоємцем нотаріусу не наданий правовстановлювальний документ на імя померлого на 2/3 частки квартири, так як того вимагає п.4.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України /а.с.38,39/.

Допитані судом свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердили доводи позивачки та пояснили, що вони є сусідками позивачки, мешкають в одному будинку. Зазначили, що спочатку померла мати позивачки, потім її батько захворів і позивачка переїхала до батька, оскільки він потребував догляду. Протягом пяти останніх років позивачка постійно проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. Пояснили, що у 2014 році помер батько позивачки. Окрім того, вони приймали участь у складанні акту, підписували його та підтверджують, що позивачка мешкала разом з батьком.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Відомості про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Нормами ч.2 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно положень частини 4 статті 334 ЦК України (у редакції Закону №1878-VI від 11.02.2010 р) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 після смерті дружини ОСОБА_3 не звертався до органів нотаріату задля оформлення своїх спадкових прав, внаслідок чого відсутній правовстановлювальний документ, який підтверджує його право власності на 2/3 частки спірної квартири, що і є перешкодою для одержання ОСОБА_1 у нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки позивачка з 2010 року постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2, фактично прийняла спадщину після його смерті і в іншому - позасудовому порядку, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, тому права позивача підлягають захисту у судовому порядку.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.

Керуючись статтями 11,57-61, 209, 212,213, 214, 215, 256 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 328,334,1216-1222,1261,1268,1269,1270,1276,1296 -1298 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного сумісного проживання з 2010 року до 05 травня 2014 року ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_1 Анатолієвною, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1, право власності на 2/3 частки квартири номер 90 у будинку № 13 по вулиці Бульварній у місті Словянську, загальною площею 43,7 кв.м., жилою площею 28,8 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті 05 травня 2014 року ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Неженцева