Справа №560/1095/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі Пінчук О.М.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 та просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 800 грн. (вісімсот гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є діти: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться їхнім життям та здоров'ям та не бере участі у їх вихованні. Діти повністю знаходяться на її утриманні і вона змушена самостійно забезпечувати дітей усім необхідним, однак її коштів на все не вистачає. Оскільки відповідач свого обов'язку по утриманню дітей не виконує, то вона змушена була звернутися до суду з даною заявою.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала.

Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що він не погоджується з приводу визначеного позивачкою розміру аліментів у розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно, який є завеликим, виходячи з його матеріального становища. Тому рахує, що обґрунтований, розумний та справедливий розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде 428 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Згідно поданих відповідачем заперечень, останній зазначив, що твердження позивачки є необґрунтованими та не доведені належними і допустимими доказами, які б прямо свідчили про невиконання ним обов'язків з утримання неповнолітніх дітей та ненадання ним матеріальної допомоги. Увесь час, починаючи з дня народження дітей і по теперішній час, він не припиняв утримувати дітей та матеріально забезпечувати. Постійно намагається приймати участь у їх вихованні, надати їм повноцінне батьківське піклування та турботу, незважаючи на те, що позивачка усіляко не допускає його до дітей. Протягом тривалого часу він не може досягнути домовленості щодо способу виконання ним обов'язку з утримання дітей, причиною виникнення чого є вимога позивачки приймати участь в утриманні дітей виключно в грошовій формі.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, від якого мають дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження №110807 та №172149 (а.с.5,6).

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 04.03.2014 року, розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3, дітей сина ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 залишено проживати з матір'ю, а позивачці присвоєно прізвище "Щербакова" (а.с.7).

З довідки №639 від 17.07.2015 року, виданої Бережницькою сільською радою вбачається, що діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувають на утриманні матері ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно зі ст.141 СК україни, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 182 цього Кодексу містить перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

З наданих суду пояснень позивачки встановлено, що відповідач не має основного місця роботи, однак постійно їздить на сезонні роботи.

Дану обставину відповідач підтвердив у судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5, є молодою, працездатним особою.

У ході судового розгляду справи, відповідачем не наведено жодних доводів та не надано, а судом не встановлено, належних та допустимих доказів, які свідчили про наявність підстав, передбачених ст.182 СК України, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, а також доказів щодо неспроможності ним сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісяця.

Суд не визнає належними доказами надані відповідачем ОСОБА_9 дослідження стану здоров'я від 25.02.2015 року та 10.03.2015 року, оскільки дані ОСОБА_1 не підтверджують інвалідність відповідача та не підтверджує непрацездатність останнього, що, відповідно, судом враховувалося б як підстава для зменшення розміру аліментів, зазначеному позивачкою.

Частиною 3 ст.60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Зважаючи на наведене, суд переконується в тому, що доводи відповідача про відсутність у нього роботи та неможливість сплачувати аліменти по стану здоров'я не заслуговують на увагу та не є підставою для стягнення з нього аліментів на утримання дітей лише у розмірі 428 грн. щомісячно.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти у розмірі по 800 грн. на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей.

Керуючись ст.ст. 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України ст.ст.10, 60, 88 212, 215, 224-228,292, 294, 367 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 800 грн. (вісімсот гривень) на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20.07.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) в дохід держави.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_10