Провадження № 22-ц/779/786/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Меленко О.Є., Шишка А.І..

секретаря: Мельник О.В.,

з участю: представника фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - Чекайла В.М.. представника виконкому Івано-Франківської міської ради - Челаха А.В., відповідачки - ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача -виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про зобов'язання укласти договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, за апеляційною скаргою фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року фінансове управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради пред'явлено до ОСОБА_4 вищезазначений позов. В обґрунтування позовних вимог вказано, що на повторну пропозицію укласти із позивачем договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста відповідач не відреагувала, хоча особисто 27.03.2012 року зверталась із заявою про укладення такого договору та відповідним пакетом документів. В подальшому, зазначав позивач, ОСОБА_4 20.04.2012 року зверталась із заявою про звільнення її від сплати пайової участі, однак 06.09.2012 року сесією міської ради їй було відмовлено у звільненні від такої сплати. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється укладати вищезазначений договір, хоча й здійснила реконструкцію квартири з надбудовою другого та мансардного поверхів, позивач просив задовольнити вимоги.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 лютого 2015 року в задоволенні позову фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, представник фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне встановлення судом обставин справи. Апелянт вважає неправильним висновок суду про те, що укладення спірного договору після введення об'єкта будівництва в експлуатацію суперечить ч.9 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки жодними нормативними документами не передбачено, що укладення договору про пайову участь замовників будівництва у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста з ініціативи виконавчого органу не можливе після введення об'єкта в експлуатацію. При цьому, зазначає представник апелянта, посилання суду на ст.40 вищезазначеного Закону є помилковим, оскільки дана норма закону регулює обов'язок замовника будівництва звернутись до органу виконавчої влади, і не стосується фінансового управління. Посилаючись на необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представники фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та виконкому міської ради апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведеній у ній.

ОСОБА_4 та її представник доводи апеляційної скарги заперечили, зазначивши, що оскільки згаданий вище об'єкт реконструкції зданий в експлуатацію і відчужений, то вимоги позивача укласти договір про пайову участь у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста суперечать нормам чинного законодавства України. Рішення суду першої інстанції вважають законним і обґрунтованим, тому просять залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.10 статті 27-1 Закону України «Про планування і забудову територій» від 17.02.2011 року договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції квартири з надбудовою другого та мансардного поверхів на вул.Черемшини, 11/3 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської області ОСОБА_4 було видано 27.09.2010 року, тобто до прийняття і набрання чинності Законом України «Про планування і забудову територій» від 17.02.2011 року, нормами якого було встановлено обов'язок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населеного пункту.

В ч.1 статті 40 названого вище закону зазначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідного до цього закону. Однак. колегія суддів зауважує, що Положення «Про пайову участь замовників будівництва у створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста» Івано-Франківською міською радою було затверджено тільки 18.10.2013 року. З цього випливає, що обов'язок замовників будівництва стосовно пайової участі у розвитку інфраструктури міста до 18.10.2013 року у встановленому законом порядку не була визначена і конкретизована.

З матеріалів справи вбачається, що отримавши дозвільні документи 27.09.2010 року, відповідачка після здійснення необхідного комплексу будівельних робіт отримала декларацію про готовність згаданого об'єкта до експлуатації, яку Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської області було зареєстровано 29.11.2011 року.

Частиною ж 3 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка набрала чинності 01 січня 2013 року, встановлено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Однак, на думку колегії суддів, дія цієї правової норми на спірні правовідносини не поширюються, оскільки на той час ОСОБА_4 вже не була замовником будівництва.

З цього випливає, що суд першої інстанції правильно вважав позовні вимоги фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо ОСОБА_4 безпідставними.

Крім того, колегія суддів зауважує, що навіть за умови доведеності ухилення ОСОБА_4 від укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який би відповідав вимогам типового договору, право позивача підлягає захисту на підставі п.1 статті 16 ЦК України не шляхом зобов'язання відповідача до укладення договору, як помилково визначено фінансовим управлінням міськвиконкому, а шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 10 жовтня 2012 року у справі №6-110цс12, яка згідно із ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає. що рішення суду першої інстанції в даній справі ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313, 314, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 20 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: О.Є. Меленко

А.І.Шишко