Справа № 362/2928/15-ц Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження № 22-ц/780/5335/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 22 20.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Ігнатченко Н.В., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про визнання договору припиненим та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив визнати припиненими з 02 лютого 2015 року договір оренди землі №086/1, укладений 02 лютого 2010 року між ОСОБА_2 та ПСП «Агрофірма «Світанок» у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено; зобов'язати «Агрофірма «Світанок» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,454 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району та належить на праві власності позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ним і ПСП «Лосятинське» 02 лютого 2010 року було укладено договір оренди землі № 086/1 за умовами якого останнє прийняло від нього в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,454 га, розташовану на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить йому на праві приватної власності. ПСП «Лосятинське» було припинено шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок». Договір оренди був укладений на п'ять років та відповідно до умов даного договору він повідомляв орендаря про своє небажання продовжувати дію укладеного між ними договору.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Укладений між ОСОБА_2 і Приватним сільськогосподарським підприємством «Лосятинське» договір оренди землі № 086/1 від 02 лютого 2010 року - визнано припиненим з 03 лютого 2015 року за закінченням строку, на який його було укладено. Зобов'язано Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,454 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить йому на підставі державного акта на право власності на землю НОМЕР_1 від 04 квітня 2002 року.

В апеляційній скарзі ПСП «Агрофірма «Світанок» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції помилково ототожнив дату підписання договору з датою набрання договором чинності та початком строку його дії. Строк дії спірного договору визначений сторонами та почався з наступного дня після його державної реєстрації, тобто з 30 серпня 2012 року та становить 5 років. Передача спірної ділянки орендарю не передбачена умовами договору як підстава набрання чинності договором або підстава виникнення у орендаря права користування земельною ділянкою. Саме з вини позивача договір оренди не був своєчасно зареєстрований, оскільки ОСОБА_2, як власник, повинен був подати необхідні документи для здійснення державної реєстрації договору. Строк дії договору оренди починається з моменту набрання ним чинності, а не з моменту його підписання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 02 лютого 2010 року між ОСОБА_2 і ПСП «Лосятинське» укладено договір оренди землі № 086/1 згідно із яким об'єктом оренди є земельна ділянка площею 2,454 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить позивачу на підставі державного акта на право власності на землю НОМЕР_1 від 04 квітня 2002 року.

02 лютого 2010 року між сторонами підписано Акт прийомки-передачі землі в оренду, який підтверджує факт передачі орендодавцем і прийняття орендарем в тимчасове користування земельної ділянки за умовами укладеного між ними договором оренди.

Згідно п. 8 договору оренди, зазначений договір укладено на п'ять років.

ПСП «Лосятинське» було припинено шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору оренди земельної ділянки саме 02 лютого 2010 року, що і є моментом укладення договору оренди. Укладений між сторонами договір оренди землі припинив свою дію 03 лютого 2015 року, однак земельну ділянку позивачу відповідачем не повернуто, чим порушено умови укладеного між ними договору оренди землі та права позивача, як власника земельної ділянки. Державна реєстрація договору оренди землі свідчить про виникнення у орендаря речового права на оренду земельної ділянки та може не збігатись із моментом укладення договору оренди, а лише визначає правові засади його чинності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Відповідно до пункту 41 спірного договору оренди земельної ділянки цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоду встановленій формі.

Цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін, при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ПСП «Лосятинське» дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 02 лютого 2010 року договір своїми підписами, що і є моментом укладення договору оренди.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 5-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договорів (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент їх укладення.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-162цс13 від 19 лютого 2014 року.

Таким чином, посилання відповідача на те, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є дата його державної реєстрації, а саме 30 серпня 2012 року, є помилковим.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки в силу вимог закону, договір оренди землі вважається припиненим з 03 лютого 2015 року.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Яворський М.А.