Справа № 755/1077/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Антипова Л.О.,

при секретарі Філімонова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.04.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.04.2014 року.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 14 квітня 2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було ухвалено рішення по справі №599/14, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Фідобанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19.06.2008 року задоволено в повному обсязі. Заявник звертає увагу суду на те, що відповідач не був повідомлений належним чином про судові засідання по третейській справі та взагалі про розгляд третейської справи в суді, в результаті чого був позбавлений можливості доводити неправомірність стягнення заборгованості в третейському суді. Крім того, заявник вказує на те, що вищевказане рішення було прийнято у одноособовому порядку, незважаючи на те, що у третейському застереженні, що зазначено п.10.1.1 кредитного договору від 19.06.2008 року вказано, що третейський розгляд справи, учасниками якого є сторони цього договору, здійснюється третейським судом у складі трьох суддів, що не відповідає вимогам вищевказаного кредитного договору. Справа, якій прийнято рішення третейського суду не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, заявник вважає, що рішення третейського суду від 14.04.2014 року по справі №599/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Фідобанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором має бути скасоване.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, що містить зміст заяви.

Представник Публічного акціонерного товариства Фідобанк ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи та оглянувши справу № 599/14 Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, встановив наступне.

Судом встановлено, що 19 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір з фізичною особою №014/17647/5/18140.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ст. 5 Закону України Про третейські суди, спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 14 квітня 2014 по справі № 599/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Фідобанк до ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України Про третейські суди, юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України Про третейські суди.

Частиною 1 ст. 12 цього Закону визначено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Частинами 4, 5 ст. 12 Закону визначено, що третейська угода укладається в письмовій формі та має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце та дату укладення угоди.

Так, згідно з п.п.10.1., 10.1.1. договору кредиту №014/17647/5/18140 від 19.06.2008 року сторони домовились, що всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього договору чи у звязку з ним або випливають з нього, підлягають, за вибором позивача, розгляду у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду. Третейський розгляд справ, учасниками якого є сторони цього договору, здійснюється третейським судом у складі трьох суддів. Формування складу третейського суду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків здійснюється порядку, встановленому регламентом даного третейського суду.

Отже, зазначений договір містить третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків суддею одноособово згідно з регламентом даного третейського суду.

Згідно з положеннями статей 2 та 5 Закону України Про третейські суди, третейський суд, як недержавний орган, має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду про передачу спору на розгляд третейського суду і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обовязків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків, розглянувши справу 14 квітня 2014року за позовом Публічного акціонерного товариства Фідобанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, не вийшов за межі своєї компетенції та розглянув справу в рамках третейської угоди.

Як убачається з матеріалів справи, заявник просить скасувати рішення третейського суду з тих підстав, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, та при вирішенні спору третейським судом були вирішені питання про права та обовязки особи заявника, яка не брала участь у справі.

Згідно ст. 51 Закону України Про третейські суди, рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16-19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Судом встановлено, що невиконанням боржником ОСОБА_1 умов договору кредиту в частині своєчасного повернення кредиту та процентів за його користування були підставою звернення ПАТ Фідобанк до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків за захистом своїх прав та інтересів з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів № 1076-17 від 05.03.2009 року, статтю 6 Закону України Про третейські суди доповнено пунктом 7, відповідно до якого третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки.

Таким чином, предметом спору було невиконання боржником ОСОБА_1 зобовязання перед Публічним акціонерним товариством Фідобанк щодо своєчасної сплати заборгованості за кредитним договором, тобто справу розглянуто з дотриманням вимог статті 6 Закону України Про третейські суди, тому твердження заявника про прийняття рішення по справі, що не підвідомча третейському суду відповідно до закону, судом визнається безпідставним.

Слід зауважити, що звернення Публічного акціонерного товариства Фідобанк до Третейського суду з позовом про захист порушених прав є правом позивача, а не його обовязком (ст. 5 Закону України Про третейські суди).

Щодо тверджень заявника про те, що Третейський суд у оскаржуваному рішенні вирішив питання про права і обовязки відповідача, за наявності причин неможливості взяти участь у розгляді справи, чим було порушено її право на участь у справі та принцип змагальності сторін, то дана позиція заявника визнається судом хибною, оскільки нею фактично ототожнено поняття розгляду справи у відсутності сторони з поняттям розгляду справи без залучення особи до участі у справі в якості відповідача чи третьої особи, тому відсутні підстави для скасування рішення Третейського суду відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 51 Закону України Про третейські суди, та слід зауважити, що заявник, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення та реєстри відправлення поштової кореспонденції, долучені до матеріалів третейської справи.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на необєктивність розгляду справи третейським судом, у звязку із невірністю розрахунку позивачем заборгованості за кредитом, оскільки з огляду на положення ст. 51 Закону України Про третейські суди, якою визначені підстави для скасування рішень третейського суду, перелік яких є вичерпним, стаття не включає можливості скасування рішення третейського суду з підстав невизнання відповідачем по справі нарахованої суми боргу.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги підстави звернення з даною заявою до суду, зміст заявлених вимог, предмет спору та ухвалене третейським судом рішення за позовом Публічного акціонерного товариства Фідобанкк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, суд вважає, що оспорюване рішення прийнято у спорі, який безпосередньо стосується невиконання договірних зобовязань, які виникли на підставі укладеного між сторонами договору кредиту.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 12, 51 Закону України Про третейські суди, ст.ст. 12, 210, 3891 - 3896 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 14.04.2014 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

СУДДЯ: