Справа № 453/429/14 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/5897/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи: 44
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Штефаніци Ю.Г. і Крайник Н.П.,

при секретарі Куцик І.Б.

з участю відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. У обґрунтування позовних вимог посилались на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі фактично проживає без реєстрації відповідач, який є колишнім чоловіком ОСОБА_5 та який чинить їм перешкоди у користуванні належним їм на праві власності майном. Зазначили, що проживання у житловому будинку відповідача, який систематично порушує правила співжиття та робить неможливим для інших проживання з ним в одному будинку створює їм перешкоди у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном, а тому вони вимушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідача без надання іншого житла.

Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2015 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без надання іншого жилого приміщення.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3. Вважає, що рішення суду є незаконним оскільки суддя діяв упереджено та в інтересах позивачів. Апелянт не погоджується з висновками суду поскільки жодним чином не порушував правила співжиття з позивачами в квартирі. Звертає увагу, що в спірну квартиру він вселився згідно ордеру, як член сім"ї квартиронаймача - колишньої дружини з якою він проводив ремонт, постійно проживав та оплачував комунальні послуги. В апеляційній скарзі просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов та усуваючи перешкоди у користуванні позивачами квартирою, шляхом виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що відповідач фактично проживаючи у спірній квартирі без будь -яких законних прав порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі.

З такими висновками колегія суддів в повній мірі погодитися не може з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є колишнім чоловіком ОСОБА_5. Згідно заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано.

Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру від 17.03.1997 року та копії будинкової книги по АДРЕСА_1, співвласниками даної квартири є ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Згідно рішення Сколівського районного суду Львівської області від 07 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 з 01.02.1996 року і по 2010 рік зареєстрований про проживає у АДРЕСА_1

Згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2015 року, яка набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_3 на час прийняття рішення Виконавчого комітету Сколівською міською радою народних депутатів Львівської області №135 від 30.12.1996 року "Про передачу у приватну власність квартир державного фонду у м. Сколе" був зареєстрований у с. Коростів Сколівського району та протягом тривалого часу утримував за цією адресою державні субсидії на комунальні послуги. Також, колегія суддів зазначила, що, жодними належними та допустимими доказами того, що ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_1 судом не встановлена.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що право користування житлом, яке належить на праві приватної власності іншій особі, надається лише члену сім'ї власника цього житла на підставі особистого сервітуту, обставиною встановлення якого є зокрема, укладення шлюбу. Розірвання шлюбу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України припиняє обставину, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Таким чином, відповідач, з урахуванням вищевказаних вимог, внаслідок відсутності прописки та припинення шлюбних відносин з позивачем ОСОБА_5 втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, у разі її використання, як член сім"ї власника.

Частино 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що підставою звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 60 ЦПК України встановлено наступне:

кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу;

докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі;

доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, вищезгаданими судовими рішення беззаперечно встановлено, щоОСОБА_3 ніколи не був зареєстрований у спірній квартирі, а іншими сторонами не доведено факту проживання останнього в спірній квартирі, такі обставини не підлягають доказуванню.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи в першій інстанції позивачами жодними належними та допустимими доказами не доведено, що ОСОБА_3 проживає у спірній квартирі разом з позивачами. Копії заяви ОСОБА_5 поданої до Сколівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області від 12.03.2014 року на підставі якої суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_3 фактично проживає у спірній квартирі та порушує правила співжиття, робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, не є належним та допустимим доказом для встановлення таких обставин.

Що ж до покликання апелянта, що поза увагою суду першої інстанції залишився його зустрічний позов до відповідачів про визнання права на житло та визнання недійсним свідоцтва про право власності на приватизовану квартиру, слід зазначити, що за результатами розгляду зустрічного позову Сколівським районним судом Львівської області від 12 червня 2015 року постановлено судове рішення, яке ОСОБА_3 в передбаченому чинним законодавством порядком не оскаржувалося.

З врахуванням наведеного, куруючись ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2015 року слід скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення - слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст. ст.316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 червня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням рішення законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Ю.Г. Штефаніца

Н.П. Крайник