Справа № 487/3667/15-ц
Провадження № 2/487/1770/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Миколаївського регіонального управління про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 25 травня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 203382 гривень 00 копійок на будівництво житла строком повернення 96 кварталів. У звязку з народженням 09 серпня 2014 року сина ОСОБА_2, та прогрішенням матеріального становища сімї позивач звернувся до Миколаївського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі Фонд), з заявою про укладення додаткової угоди про встановлення пільгового періоду для сплати основної суми боргу по кредиту терміном до 1 року відповідно до п.4.4.6 кредитного договору. Однак, незважаючи на наявність відповідних правових підстав, у встановленні пільгового періоду для сплати кредиту терміном 1 рік Фондом було відмовлено, замість цього відповідним рішенням встановленого пільговий період на 1 квартал. Вказані дії позивач вважає неправомірними, просить скасувати рішення Фонду в частині надання пільгового періоду для сплати основної суми боргу по довготерміновому кредиту на будівництво житла терміном на 1 квартал, та зобовязати відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_1 пільгового періоду терміном 1 рік.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. При цьому ОСОБА_1 зазначив, що Фонд, який реалізує державну політику в житловій сфері, має всіляко сприяти поліпшенню житлових умов населення шляхом надання відповідних пільг, прощення процентів, тощо. Однак, до звернення позивача у приводу надання йому пільгового періоду терміном один рік уповноважені особи Фонду віднеслись формально та поверхово, і, не вивчивши всі обставини та індивідуальні фактори, які зумовили погіршення матеріального стану його родини, прийняли рішення щодо надання відповідних пільг лише на один квартал. З позицією відповідача щодо того, що встановлення пільгового періоду строком до одного року за умовами договору є правом, а не обовязком Фонду, ОСОБА_1 не згоден, оскільки за бажанням Фонду вказане право (правова можливість), могло б стати правовою необхідністю, зумовленою необхідністю зменшення навантаження на бюджет його родини, шляхом вирішення спірного питання на користь позичальника.

Представник відповідачка, не визнаючи позовні вимоги, подала до суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначила, що всі дії були вчинені Фондом у відповідності до вимог чинного законодавства та згідно домовленостей, які були досягнуті між сторонами за умовами кредитного договору, у звязку з чим підстави для задоволення позові відсутні.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобовязання підлягає виконанню у визначений в ньому строк (термін), якщо останній було ним передбачено.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Судом встановлено, що відповідно до умов Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сімям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 2001 року № 584 (далі - Положення) 25 травня 2007 року між сімєю в особі ОСОБА_1 та Миколаївським РУ Фонду укладено кредитний договір № 217, за яким сімї було надано кредит у сумі 203382,00 гривні, строком повернення 96 кварталів з дати укладення кредитного договору, на будівництво житла загальною площею 76,16 квадратних метри, за адресою: місто Миколаїв, мікрорайон ПівнічнийАДРЕСА_1.

Вказаний договір було укладено добровільно, з урахуванням волевиявлення сторін, які, після підписання угоди, приступили до її виконання.

Відповідно до Додаткового договору від 02 лютого 2010 року до кредитного договору від 25.05.2007 року № 217, остаточний розмір кредиту, наданого Миколаївським РУ Фонду сімї в особі ОСОБА_1, склав 199822,00 грн.

На момент підписання кредитного договору сімя позивача складалась із трьох осіб, а саме: позивача - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У вересні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського РУ Фонду із заявою (надійшла до Миколаївського РУ Фонду 18.09.2014 зареєстровано за вх. № 963) про встановлення пільгового періоду для сплати основної суми боргу терміном до одного року, а не один рік, як стверджує сам позивач, у звязку із народженням дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та перерахунку розміру щоквартальних платежів у звязку з виникненням права на пільги, які передбачені п. 30 Положення. До заяви було додано копію свідоцтва про народження доньки та сина позивача, а також копія довідки №3274 від 06.09.2014 року за формою 3, що підтверджує місце проживання позивача та склад його родини. Пізніше, додатково до заяви позивач листом від 30.09.2014 року надав довідки про доходи членів сімї.

Відповідно до положень п. 4.4.6. кредитного договору, позичальник (позивач),має право звернутися з заявою про укладення додаткової угоди до цього договору про встановлення пільгового періоду для сплати основної суми боргу терміном до одного року в разі народження дитини.

Згідно абзацу 1 п. 28 Положення, Регіональне управління Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду, в разі народження дітей (дитини), може визначити у кредитному договорі з позичальником пільговий період для сплати основної суми боргу, крім відсотків за користування кредитом, терміном до одного року.

Крім того відповідно до п. 30 Положення, позичальникові, який має двох дітей, за рахунок бюджетних коштів погашається 25 відсотків суми зобовязань за кредитом на момент застосування пільги.

Відповідно до п. 4 Порядку визначення пільгового періоду для сплати основної суми боргу за кредитом, наданим молодій сімї або одинокому молодому громадянину на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла, у разі народження дітей (дитини), одруження, смерті одного з членів сімї позичальника, затвердженого рішенням правління Фонду № 39 від 29.07.2011 року (далі - Порядок визначення пільгового періоду), у разі народження дітей (дитини), одруження, смерті одного з членів сімї позичальника пільговий період можебути визначений терміном до одного року.

Пунктом 8 зазначеного Порядку, пільговий період визначається регіональним управлінням Фонду з урахуванням всіх істотних обставин, що мають значення для встановлення пільгового періоду (істотне погіршення матеріального стану сімї позичальника, фінансовий стан кредитора та ін.).

Відповідно до п. 9 зазначеного Порядку, Регіональне управління Фонду визначає пільговий період на підставі поданих позичальником документів,що підтверджують факт настання змін у складі сімї останнього та довідки про доходи членів сімї позичальника за останні шість місяців.

Згідно п. 10 зазначеного Порядку, після перевірки документів, що підтверджують факт настання змін у складі сімї позичальника та довідки про доходи членів сімї позичальника за останні шість місяців з урахуванням інших істотних обставин регіональне управління Фонду приймає рішення про визначення пільгового періоду, яке підлягає погодженню Правлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву».

Рішенням № 23-3ф МБ від 21.10.2014 року «Про визначення пільгового періоду для сплати основної суми заборгованості, крім відсотків за користування кредитом», яке було погоджене Правлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» 29.10.2014 року, розроблено додатковий договір до кредитного договору, та, із урахуванням виникнення права на пільги відповідно до п. 30 Положення, позивачеві зроблено розрахунок погашення кредиту та суми відсотків за користування ним, визначено пільговий період для сплати основної суми боргу за кредитним договором від 25 травня 2007 року №217 з 01.01.2015 року по 01.04.2015 року, протягом якого ОСОБА_1 звільняється від сплати щоквартального платежу з погашення кредиту, крім відсотків за користування ним.

Згідно акту від 31.10.2014 року № 1, позивач від підписання додаткового договору відмовився, мотивуючи свою відмову незгодою зі змістом додаткового договору в частині тривалості пільгового періоду для сплати основного боргу.

Пізніше позивач звернувся до Миколаївського РУ Фонду із заявою від 03.11.2014 року, відповідно до якої просив встановити йому пільговий період сплати основного боргу терміном на 1 рік. На вказану заяву Миколаївське РУ Фонду листом від 25.11.2014 року №1140-05 зазначило про надання позивачеві пільгового періоду для сплати основної суми боргу терміном 1 квартал та надало розяснення, що встановлення пільгового періоду є правом Фонду, яке застосовується із урахуванням усіх істотних обставин, а не обовязком.

Крім того, листом від 22.12.2014 року № 1241-05 Миколаївське РУ Фонду надало позивачеві відповідь на третю заяву від 10.12.2014 року, у якій зазначило про його відмову від підписання додаткового договору до кредитного договору від 25.05.2007 року №217, відповідно до якого йому мав бути визначений пільговий період терміном 1 квартал.

З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення 23-3ф МБ від 21.10.2014 року про надання позивачу пільгового періоду для сплати основної суми заборгованості, крім відсотків за користування кредитом, було прийнято відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства України, визначення тривалості вказаного пільгового періоду віднесено до виключної компетенції Фонду, та, в частині встановлення його терміну в однин рік, є правом, а не обовязком відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16, 525, 526, 530, 626-627 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Миколаївського регіонального управління про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: А.О. ТЕМНІКОВА