Справа №: 343/506/15-ц
Провадження №: 2/0343/313/15
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

адвоката - Свинтицького І.К., Шиян Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить постановити рішення, яким стягувати з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, на її, ОСОБА_3 користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття .

Покласти на відповідача судові витрати, а саме понесені нею витрати за отримання юридичної допомоги згідно квитанції.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого законом.

Свої вимоги мотивує тим, що 05.09.2009 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5, який проживає разом з нею.

Вони з відповідачем разом, однією сім'єю, не проживають з січня 2014 року.

З цього часу відповідач не надає кошти на утримання сина, весь свій дохід використовує на власні потреби.

Вона не працює, доходів не отримує, проживає на кошти своїх батьків і займається вихованням сина. Відповідач усунувся від участі у вихованні сина, не піклується про здоров'я дитини, її фізичним та духовним розвитком.

Син повністю знаходиться на її утриманні, йому потрібні нормальні умови проживання та відпочинку, харчування, одяг. Все це потребує значних коштів і сама вона не здатна в повній мірі забезпечити потреби сина.

Її дохід не дає можливість забезпечити належний фізичний та духовний розвиток сина, розвиток його творчих та пізнавальних здібностей і уподобань.

Відповідач постійно працює на роботі в країнах Західної Європи та отримує дохід біля 2 тисяч євро щомісяця. Інших дітей, окрім спільного сина, а також непрацездатних батьків, у нього немає.

Враховуючи те що відповідач приватно працює за кордоном вважає, що встановлення, розміру аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним .

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснила, що на даний час вона отримує 970 грн. допомоги по догляду за дитиною. Вона разом з сином проживає на орендованій квартирі за яку оплачує 600 грн. та комунальні послуги. Відповідач по справі відвідує сина приблизно один раз на тиждень. Коли він приходить до сина, вона дає йому список необхідних продуктів і він їх купляє, але не всі. За останній час чоловік купив синові чобітки, штани та світер. Іншим одягом сина забезпечує її сестра. За останні три місяці відповідач передав їй 500 та 1000 гривень. Їй відомо, що чоловік періодично виїжджає за межі України в країни Західної Європи де заробляє 2000-2500 євро. Спільно нажитого майна уних немає. Просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. Пояснив, що він тричі приїжджав до позивачки з наміром помиритись і відновити подружнє життя, однак остання відмовилась від цього. На даний час він не працює, оскільки не може знайти відповідної роботи, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, оскільки має у власності земельну ділянку. Більше двох років назад він справді їздив за кордон, однак на даний час їздити не може, оскільки закінчилась віза. За межами України він не працює і не отримує ніяких доходів, тому твердження позивачки про те, що він заробляє 2000-2500 євро не відповідає дійсності Він один раз на тиждень приїжджає до сина. Позивачка завжди дає йому список необхідних продуктів і він їх купляє за свої кошти. Також він купляє синові необхідні речі та передає ОСОБА_3 грошові кошти. Він фізично здоровий, нічим не хворіє. Він не відмовляється утримувати свою дитину та надавати їй грошову допомогу, оскільки це є його обов'язком. Але вважає, що аліменти в розмірі 2000 гривень є досить значною сумою для нього, а тому сплачувати такі гроші, у нього не має можливості.Він згідний платити аліменти в розмірі 500 грн., а також купляти все необхідне для сина. Він їздив, їздить і буде їздити до свого сина та буде надавати йому матеріальну допомогу. Просив суд, з врахуванням всіх обставин справи задоволити позов частково.

Суд, вислухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції , передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні , сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного проживання у них, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 про що свідчать копія свідоцтва про народження ОСОБА_5, серії НОМЕР_1 від 12.04.2013р. (а.с.3).

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами погіршилися стосунки, вони проживають окремо, а неповнолітня дитина проживає з позивачкою ОСОБА_3

У відповідності до трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.26-30) відповідач ОСОБА_4 - не працює з 30.11.2012р. та знятий з реєстрації з Болехівського МЦЗ 03.12.2012р.

Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз'яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Довідка №282 від 24.03.2015р. видана Болехівським управлінням праці та соціального захисту населення (а.с.22) ,підтверджує, що ОСОБА_3 пребуває на обліку як одержувач допомоги при народженні дитини з 01.05.2013р. по 30.04.2015р. та допомоги по догляду за дитиною до 3-х річного віку з 01.05.2015р. по ІНФОРМАЦІЯ_4

Допитана в судовоу засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що позивачка по справі являється її дочкою. Відповідач по справі колись їздив мікроавтобусом в Італію чотири рази на місяць і заробляв по 100 доларів за рейс. За останні три місяці ОСОБА_4 дав на утримання сина 500 грн. і на 200 гривень та купляє продукти.

Таким чином, виходячи з принципу рівності обов'язків обох батьків щодо дитини , кожен із них зобов'язаний забезпечувати утримання дитини не менше відповідного прожиткового мінімуму, що діє на час вирішення спору, при відсутності домовленості між батьками про розмір сплати аліментів.

Виходячи із віку малолітнього ОСОБА_5 , такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим як 1032 грн. на кожну дитину, і, відповідно, кожний з батьків повинен би сплачувати по 516 грн.

Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки ОСОБА_3, матеріальне становище відповідача ОСОБА_4, те, що він не працює , не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов'язаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 700 гривень.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 88, 208, 209, 215, 218,367 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

Р І Ш И В:

Позов задоволити частково .

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень 00 коп. щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 06 березня 2015 року і проводити до повноліття дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 750,00 гривень за надання юридичної допомоги адвокатом згідно квитанції.

Стягнути з ОСОБА_4 243.60 гривень судового збору .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текс рішення виготовлено 07 квітня 2015р