Справа № 495/1194/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

05 червня 2015 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки просили в уточненій позовній заяві позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати згідно квитанції не розглядати. Інші вимоги згідно уточненого позову підтримали та просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача уточнений позов визнали та не заперечували проти його задоволення.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.12.2012 року, шлюб був розірваний.

В період шлюбу, у березні 2007 року, на кошти від продажу земельної ділянки, яка належала позивачці на праві приватної власності, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали автомобіль «CHEVROLET AVEO SF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 за 15000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України долару США до української гривні станом на 19.02.2013 рік складає - 799,30 грн. за 100 доларів США, що складає - 119895 грн..

Вказаний автомобіль був зареєстрований на імя відповідача ОСОБА_3 та на теперішній час знаходиться у його власності та постійному користуванні.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині а чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.368 ЦК України, спільна власність двох або осіб без визначення частки кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Положеннями статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні.

Тобто для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України.

Оскільки спірний автомобіль по технічним даним є річчю неподільною та спільне володіння і користування автомобілем є неможливим, то позивачка вважає за можливе стягнути з відповідача 1/2 частку вартості автомобіля «CHEVROLET AVEO SF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, а саме - 56854 грн., а автомобіль «CHEVROLET AVEO SF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_3.

Відповідач в судовому засіданні з уточнені позовні вимоги позивачки визнав та не заперечував проти задоволення.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки обґрунтовані і доказані, відповідач визнає позовні вимоги, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.60, 63, 70, 71 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя - задовольнити.

Визнати автомобіль «CFIEVROLET AVEO SF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 - спільною сумісною власністю подружжя.

Розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме автомобіль «CHEVROLET AVEO SF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі - 56854 грн. (пятдесят шість тисяч вісімсот пятдесят чотири), а автомобіль «CHEVROLET AVEO SF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 324 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя