Номер провадження: 22-ц/785/7685/15
Головуючий у першій інстанції: Середа І. В.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Четвертої одеської державної нотаріальної контори, третя особа- ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_5, про визнання недійсною постанови нотаріуса,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до Четвертої одеської державної нотаріальної контори про визнання постанови нотаріуса Толстих Н.М. №4727/02-31 від 26.11.2014 року недійсною. В ході розгляду справи судом залучено в якості третьої особи ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_5 - його матір.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказувала на те, що вказаною постановою нотаріус безпідставно відмовила їй у видачі свідоцтва на обов'язкову частину в спадщині за заповітом матері. При визначенні її пенсійного віку нотаріус застосувала ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тоді як потрібно було застосувати ст.4 вказаного Закону, так як існують міжнародні договори, обов'язковість яких визнана Верховною Радою України, які визначають інший порядок пенсійного забезпечення сімей військовослужбовців.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 підтримали позов.

Представник відповідача Толстих Н.М. заперечувала проти позову та зазначила, що головною умовою видачі свідоцтва про право на спадщину та виникнення права на обов'язкову частку у спадщині є непрацездатність спадкоємця першої черги. Непрацездатними в Україні вважаються повнолітні особи, які досягли встановленого пенсійного віку відповідно до чинного на день відкриття спадщини пенсійного законодавства. Позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв'язку з тим, що вона не досягла пенсійного віку визначеного ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років. До досягнення цього віку у 2014 році право на пенсію мають жінки 57 років, які народилися з 01 квітня по 30 вересня 1958 року. На день відкриття спадщини ОСОБА_3 було лише 55 років.

Законний представник третьої особи заперечувала проти позову посилаючись на те. що позивач не має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки не досягла відповідного віку.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_3 принесла апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_9, (а.с.8,10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_9. (а.с.11).

За своє життя ОСОБА_9, а саме 07.05.2014 року, залишила заповіт, яким заповідала належну їй квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.10.2014 року ОСОБА_3 звернулася до Четвертої одеської державної нотаріальної

контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на обов'язкову частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_9 посилаючись на те, що вона є непрацездатною за віком, має право на пенсію в Україні з 55 років та є дружиною військовослужбовця.

26.11.2014 року державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. було прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до її змісту нотаріусом вказано було вказано на норми ст.1261 ЦК України. Непрацездатними в Україні вважаються повнолітні особи, які досягли встановленого пенсійного віку відповідно до чинного на день відкриття спадщини пенсійного законодавства. Позивачка досягла 55 річного віку, тоді як нормами ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено про досягнення 57 річного віку для особи при призначені пенсії за віком.

Згідно з нормами ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Нормами статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

При цьому необхідно звернути увагу, що статтею 26 вказаного Закону визначено умови призначення пенсії за віком, а саме: особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року.

Отже, згідно з вказаними нормами чітко визначено поняття, згідно до якого статус непрацездатної особи має особа, яка досягла встановленого законом пенсійного віку, а спеціальною нормою (ст.26) при цьому і визначено вік, після досягнення якого, особа вважається непрацездатною. Оскільки позивач, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_4 року, досягла 55 років, а не 57 років, тому постанова державного нотаріуса є законною, а заявлений позов не підлягав задоволенню.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на досягнення нею 55 років та пенсійного віку за законами Російської Федерації та застосування норми ст.4 Закону, щодо застосування в першу чергу дії міжнародних договорів, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, судова колегія вважає безпідставним, оскільки умови отримання права на обов'язкову частку у спадщині визначені нормами Цивільного кодексу України і спеціальними нормами Законів України. Норми ст.4 та норми міжнародних договорів застосовуються до умов оформлення та отримання пенсії на території України і не розповсюджуються на спадкові права. Той факт, що вона є дружиною військовослужбовця не може бути підставою для отримання спадщини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді: О.С. Комлева

О.Г. Журавльов