Справа № 487/8349/13-ц
Провадження №4-с/487/67/15
УХВАЛА

Іменем України

26.10.2015 року Заводського районного суду м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2. щодо прийняття виконавчого документа до виконання і відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.08.2014 року про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, посилаюсь на те, що на момент видачі виконавчого листа рішення суду не набрало законної сили, оскільки не було оскаржено в апеляційному порядку, у зв'язку з чим виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню. Вказані обставини, боржник виклав у своєї заяві 04.09.2015 року начальнику Заводського ВДВС в якій просила зобов'язати державного виконавця скористатися своїм правом та звернутися до суд за роз'ясненням судового рішення. При цьому, згідно постанови КМУ від 31.03.2015 року №150, втратила чинність постанова КМУ від 02.07.2014 року №2290 Про затвердження Положення про Державну виконавчу службу України, що свідчить про припинення з 31.03.2015 року діяльності Державної виконавчої служби України. Проте, 09.09.2015 року державний виконавець здійснив спробу проникнути до житла боржників, чим порушило конституційні права боржників.

В подальшому скаржник двічі уточнив вимоги скарги та зазначив, що 18.09.2014 року ОСОБА_1. ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 12.08.2014 року, ухвалою суду від 23.12.2014 року заяву було залишено без задоволення, але про існування вказаної заяви заявники дізналися лише 22.09.2015 року, у зв'язку з чим змогли реалізувати своє право на апеляційне оскарження лише 25.09.2015 року. Отже виконавчий лист видано судом незаконно.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та її представник не з'явилися, просили розглянути скаргу за їхньою відсутністю, вимоги підтримали.

В судове засідання представник стягувача ПАТ КБ ПриватБанк не зявився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, вимоги скарги не визнав, просив в її задоволенні відмовити.

В судове засідання державний виконавець Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 не з'явилась, надала до суду заяву, просила слухати справу за її відносності, вимоги скарги не визнала, просила залишити її без розгляду. В письмових запереченнях зазначила, що за заявою стягувача, керуючись ст.стс. 17, 19, 20.25 Закону України Про виконавче провадження, нею 25.08.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, яка направлена сторонам виконавчого провадження та отримано боржником особисто 31.08.2015 року. Отже, з даного скаргою скаржник звернувся 12.09.2015 року, тобто було пропущено строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому безпідставні посилання скаржника щодо ліквідації Державної виконавчої служби України, оскільки згідно Постанову КМУ від 21.01.2015 року №17 Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи органів юстиції, дійсно Міністерство юстиції України є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби України, що ліквідується, але в частині реалізації політики у сферах, зазначених у п. 1 цієї постанови.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом, заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.08.2014 року , задоволені вимоги ПАТ КБ ПриватБанк та виселено ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1. Рішення набрало законної сили 25.08.2015 року.

18.09.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звернулися до суду з заявою по перегляд заочного рішення від 12.08.2014 року. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.12.2014 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

21.08.2015 року до Заводського ВДВС ММУЮ надійшла заява стягувача ПАТ КБ ПриватБанк про відкриття провадження по виконавчому листу №2/487/1672/14, виданого 10.08.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва на виконання рішення суду про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

25.08.2015 року державним виконавцем Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову ВП №48525281 про відкриття виконавчого провадження, постанова направлена сторонам виконавчого провадження та отримана особисто боржником ОСОБА_1 31.08.2015 року, згідно зворотнього повідомлення про вручення.

Згідно ч.1 смт. 17 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 19 ч.1 п. 1 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчі документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, відповідає вимогам, передбаченим цим законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вимоги скарги відносно того, що виконавчий лист було видано до набрання заочного рішення законної сили є безпідставними та спростовуються дослідженими судом доказами, у зв'язку з чим дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 за заявою представника стягувача ПАТ КБ ПриватБанк є правомірними, а постанова ВП №48525281 від 25.08.2015 року про відкриття виконавчого провадження винесена відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим є також правомірними дії державного виконавця спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Крім того, безпідставні є посилання скаржника щодо ліквідації Державної виконавчої служби України з 31.03.2015 року, виходячи з наступного:

п.1 Постанови КМУ України від 21.01.2015 року №17 Питання оптимізації дільності центральних органів виконавчої влади системи органів юстиції ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання та функції з реалізації державної політики в сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних та фізичних осіб -підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статутами територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності.

Отже, Міністерство юстиції України є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби України, що ліквідується, але в частині реалізації політики у сферах, зазначених у п. 1 цієї постанови.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що скарга ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 є не обґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України зі скаржника ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на користь держави у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 386-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів з дня її оголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва, в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина