АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6269/15 Справа № 204/6988/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання факту прийняття спадщини за заповітом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивачі звернулися до суду з таким позовом, посилаючись на те, що вони є онуками ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якої залишилося спадкове майно - 1/2 частина житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, при цьому ОСОБА_5 перед смертю залишила заповіт та заповідала зазначену частину житлового будинку в рівних частках їм та своєму синові ОСОБА_4 - їх рідному батьку, який отримав всю належну померлій частку житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08.10.2005 року Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-2594, а їх було усунено від спадкування часток спірного будинку на підставі їх заяви від 09.06.2005 року, яка не може сприйматися як належна підстава відмови, оскільки після смерті ОСОБА_5 Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа 778/2005 і ще одна спадкова справа № 804/2005, в рамках якої ОСОБА_3 прийняла спадщину і оформила свідоцтво про справо на спадщину за заповітом на частину майна померлої, тому її відмова від прийняття спадщини є нікчемною і не може вважатися підставою для усунення від оформлення належної їй частки спадкового майна, а ОСОБА_2 також прийняв спадщину, оскільки на час смерті ОСОБА_5 був неповнолітнім і його батько брав участь у похоронах померлої, що виявилося достатньою підставою для залучення його до кола спадкоємців, до якого повинен бути залучений і його син ОСОБА_2 як неповнолітня особа, що здійснює юридичні дії через своїх законних представників. Крім того, ОСОБА_2 не міг відмовитися від спадщини у 2005 році після спливу шести місяців з моменту смерті спадкодавця і прийняття ним спадщини.

Оскільки відповідач не мав права на спадкування всієї належної померлій частини житлового будинку, позивачі просили суд визнати факт прийняття ними спадщини з моменту її відкриття після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане відповідачу 08.10.2005 року Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 4-2594, визнати право власності відповідача у розмірі 1/6 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, здійснити перерозподіл цього спадкового майна та визнати за ними право власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку за кожним в порядку спадкування за заповітом.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2015 року визнаний факт прийняття позивачами спадщини з моменту її відкриття після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, а в задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та задовольнити їх позов в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин справи та неналежну оцінку доказів по справі, порушення норм матеріального і процесуального права.

З підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду в частині визнання факту прийняття ОСОБА_2 спадщини з моменту її відкриття після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення повністю не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, за посвідченим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальною конторою 10 вересня 1998 року заповітом ОСОБА_5 заповідала все своє майно своїй онучці ОСОБА_3, а 10 жовтня 1998 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Жуковою Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 5-2352, яким заповіла належну їй частину домоволодіння АДРЕСА_1 своїм онукам - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та сину - ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла і відкрилася спадщина на її майно, після чого 09 червня 2005 року до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачі звернулися з заявою, в якій вказали, що термін для прийняття спадщини вони пропустили, в суд звертатися не будуть та свідоцтво про право на спадщину як за заповітом так і за законом одержувати не бажають, а відповідач звернувся 08 жовтня 2005 року з заявою про прийняття спадщини після смерті свої матері ОСОБА_5, у зв'язку з чим Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 778/2005 та 08 жовтня 2005 року було видане відповідачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори 10 жовтня 1998 року, після смерті ОСОБА_5 на належну їй 1/2 частину вказаного домоволодіння. 20 жовтня 2005 року ОСОБА_3 знов звернулася до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за першим заповітом ОСОБА_5, посвідченим державним нотаріусом цієї ж нотаріальної контори 10 вересня 1998 року, тому була заведена спадкова справа № 804/2005 та 20 жовтня 2015 року видане ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 на належну їй 1/2 частину квартири по АДРЕСА_2.

Згідно листа Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 24.11.2014 року за вих. № 3287/02-14 при оформленні спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 було заведено помилково дві спадкових справи № 788/2005 та № 804/2005, що і внесло плутанину до кола спадкоємців, які прийняли спадщину (фактично вступили в управління або володіння спадковим майном), та складу спадкового майна у зв'язку з тим, що спадковий реєстр лише запроваджувався в їхній роботі, тому сталася така прикра помилка із застосуванням строків реєстрації спадкової справи, а також, зазначено, що після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями, що фактично прийняли спадщину згідно наявних у нотаріальній конторі даних, є ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

З таких підстав позивачі у 2012 році зверталися до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Третя дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, але ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2013 року позовні вимоги про визнання факту прийняття спадщини за заповітом залишені без розгляду та рішенням цього ж суду від 18 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року, в задоволенні вимог про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом було відмовлено за їх недоведеністю.

У зв'язку з тим, що прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_5 підтверджується виданим їй 20 жовтня 2005 року свідоцтвом про право на спадщину на належну спадкодавці 1/2 частину квартири по АДРЕСА_2, де позивачка проживала і була прописана на час відкриття спадщини, суд визнав такий факт відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні вимог про визнання спірного свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом за пропуском строку позовної давності, суд не врахував, що позовна давність в даному випадку не може бути застосована, оскільки нормами цивільного права ніяких строків можливості отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину не передбачено, а визнаючи факт прийняття ОСОБА_2 спадщини з моменту її відкриття після смерті ОСОБА_5, суд залишив поза увагою, що в матеріалах справи відсутні докази прийняття ним цієї спадщини у порядку, встановленому нормами діючого на той час законодавства, при тому, що інші спадкоємці (ОСОБА_4 та ОСОБА_3) фактично прийняли спадщину до набрання чинності Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) та вищеназваною ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року було встановлено неприйняття ним спадщини, що відповідно до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України має преюдиціальне значення при вирішенні цього спору при тому.

За таких обставин, ухвалене судом рішення в зазначеній частині необхідно скасувати і в задоволенні позовних вимог про визнання факту прийняття ОСОБА_2 спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним в частині визнання права власності відповідача у розмірі 1/6 частини спірного житлового будинку та визнання за ОСОБА_2 права власності на це майно слід відмовити за їх безпідставністю.

Оскільки доводи щодо незаконності рішення суду в частині визнання факту прийняття ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_5 в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не наведені, такий факт правильно встановлено судом і рішення суду в цій частині відповідачем не оскаржується, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним в частині визнання права власності відповідача на 1/6 частину спірного житлового будинку і визнання права власності ОСОБА_3 на це майно в порядку спадкування за заповітом та постановити нове рішення, яким визнати зазначене свідоцтво недійсним в частині визнання права власності відповідача на 1/6 частину спірного будинку та визнати за ОСОБА_3 право власності на це майно в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Аапеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року в частині визнання факту прийняття ОСОБА_2 спадщини з моменту її відкриття після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання факту прийняття ним спадщини за заповітом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати недійсним видане на ім'я ОСОБА_4 та посвідчене 08 жовтня 2005 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4-2594 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині визнання права власності ОСОБА_4 на 1/6 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: