АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3334/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1921/К/15 інстанції - Папарига В.А.
Категорія 55 (1) Доповідач - Савіна Г.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Голуб О.О.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Пшиченка Юрія Володимировича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, та Приватного підприємства «Будівник Кривбасу» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Будівник Кривбасу» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Будівник Кривбасу» (далі - ПП «Будівник Кривбасу») про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 квітня 2014 року після проходження співбесіди з власником ПП «Будівник Кривбасу» ОСОБА_5, він подав заяву про прийняття на роботу на посаду виконавця робіт (виконроба) та з 14 квітня 2014 року приступив до роботи. 29 квітня 2014 року, під час виконання трудових обов'язків, з ним стався нещасний випадок внаслідок якого йому встановлена перша група інвалідності. За результатами розслідування комісією було складено Акт № 2 від 29 квітня 2015 року форми Н-1 та Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 29 квітня 2015 року форми Н- 5, якими встановлено те, що нещасний випадок, який стався 29 квітня 2014 року з виконробом ПП «Будіник Кривбасу» ОСОБА_2 пов'язаний з виробництвом та встановлено причини нещасного випадку, основною з яких є технічна недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки.

Відповідно до вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року ОСОБА_6, який у період з 06.01.2014 року по 11.06.2014 року обіймав посаду директора ПП «Будівник Кривбасу», визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною ч. 1 ст. 172 КК України - інше грубе порушення законодавства про працю. Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПП «Будівник Кривбасу» у період з 14.04.2014 року по 29.04.2014 року.

Вважає, що оскільки його з 17.06.2015 року визнано непрацездатним через інвалідність, власник ПП «Будівник Кривбасу» або уповноважений ним орган зобов'язаний був видати відповідний наказ про його звільнення з посади виконавця робіт за станом здоров'я (п.2 ст. 40 КЗпП України), оформити трудову книжку та у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України провести з ним остаточний розрахунок. Однак відповідачем цього зроблено не було, тому, уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, просив суд стягнути на його користь з відповідача заробітну плату за період з 14 квітня 2014 року по 17 червня 2014 року в сумі 6409,00 грн., вихідну допомогу у розмірі 3000 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 17 червня 2014 року по 21 липня 2015 року в сумі 39373 грн. 64 коп., а також судові витрати по справі.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, на його користь з ПАТ «Будівник Кривбасу» стягнуто невиплачену заробітну плату за період з 14.04.2014 року по 29.04.2014 року в сумі 664 грн. 32 коп. У задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд дійшов помилкового висновку про розмір заробітної плати позивача, оскільки позивач погоджувався працювати за заробітну плату у розмірі 3000 грн., і відповідач не надав жодного доказу щодо спростування даного розміру. Також суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 30 квітня 2014 року по 17 червня 2014 року, вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та залишив поза увагою, що з 17 червня 2014 року ОСОБА_2 за станом здоров'я не міг виконувати покладені на нього трудові обов'язки, у зв'язку з чим відповідач, як роботодавець зобов'язаний був розірвати із ним трудовий договір та провести з ним остаточний розрахунок, чого вчасно не зробив, тому має нести відповідальність за затримку таких виплат.

В апеляційній скарзі відповідач ПП «Будівник Кривбасу» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно стягнув з нього на користь позивача невиплачену заробітну плату за період з 14 квітня 2014 року по 29 квітня 2014 року, залишив поза увагою, що позивачем не доведено належними доказами факт його «можливої» роботи на підприємстві відповідача, не врахував пояснення представника відповідача про те, що позивач жодного дня не працював у відповідача, та помилково послався на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, яким визнано винним колишнього директора ПП «Будівник Кривбасу» за ст. 172 ч. 1 КК України, не звернувши увагу на пояснення ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду, які не можуть підтверджувати факт роботи позивача у ПП «Будівник Кривбасу» та на те, що даний вирок скасовано і справа перебуває на розгляді у суді першої інстанції. Також суд не взяв до уваги, що Акт № 2 від 29 квітня 2015 року форми Н-1 та Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 29 квітня 2015 року форми Н- 5, якими встановлено те, що нещасний випадок, який стався 29 квітня 2014 року з виконробом ПП «Будіник Кривбасу» ОСОБА_2 пов'язаний з виробництвом та встановлено причини нещасного випадку, основною з яких є технічна недосконалість технологічного процесу, його невідповідність вимогам безпеки є предметом справ, які перебувають на розгляді у Дніпропетровському адміністративному окружному суді та безпідставно відмовив у зупиненні провадження по справі до їх розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Вироком встановлено, що ОСОБА_6, який в період з 06.01.2014 року по 11.06.2014 року займав посаду директора Приватного підприємства «Будівник Кривбасу», діючи умисно, керуючи поточною діяльністю вказаного підприємства і використовуючи найману працю працівників, бажаючи зміцнити фінансове становище підприємства за рахунок грубого порушення трудового законодавства України, незаконно без укладання трудових договорів у письмовій формі прийняв на роботу в тому числі 14.04.2014 року ОСОБА_2 на посаду виконроба, який виконував обов'язки за вказаною посадою до 29.04.2014 року.

Враховуючи те, що вказаний вирок набрав законної сили, суд керуючись вимогами ч.4 ст. 61 ЦПК України вважаючи доведеним той факт, що позивач ОСОБА_2 в період з 14.04.2014 року по 29.04.2014 року працював на посаді виконроба в ПП «Будівник Кривбасу», однак його прийняття на роботу не було належним чином оформлене та враховуючи відсутність доказів, передбачених ст.ст. 57, 58 ЦПК України, які б свідчили про те, що відповідачем було сплачено позивачу заробіток за цей період, як і не недоведеність позивачем того, що обумовлений сторонами заробіток складав 3000,00 грн., дійшов висновку про те, що заборгованість по заробітній платі за встановлений відпрацьований період, а саме з 14.04.2014 року по 29.04.2014 року, має бути здійснений відповідно до законодавчо встановленого державою мінімуму заробітної плати, який у 2014 році становив 1218 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню невиплачена заробітна плата за 12 робочих днів у розмірі 664 грн. 32 коп.

Відмовляючи позивачу у стягненні невиплаченої заробітної плати за період з 30.04.2014 року по 17.06.2014 року, вихідної допомоги та середнього заробітку за період затримки розрахунку зі звільненим працівником, суд першої інстанції виходив з недоведеності того, що відповідачем взагалі приймалося рішення про звільнення позивача, коли саме і з яких підстав. Крім того питання про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем в період з 30.04.2014 року по 17.06.2014 року позивачем в позові не ставиться, а відповідно до положень ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, за вимогами ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Згідно роз'яснень наданих у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року встановлено факт роботи ОСОБА_2 на посаді виконроба у ПП «Будівник Кривбасу» з 14.04.2014 року по 29.04.2014 року та факт порушення вимог трудового законодавства директором ПП «Будівник Кривбасу» ОСОБА_6 щодо оформлення трудового договору з працівниками, зокрема, з ОСОБА_2, таким чином висновок суду про обов'язок відповідача сплатити на користь позивача невиплачену заробітну плату за відпрацьований останнім період за 12 робочих днів - з 14.04.2014 року по 29.04.2014 року у розмірі 664 грн. 32 коп. є правильним.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 про те, що суд дійшов помилкового висновку про розмір заробітної плати позивача, оскільки позивач погоджувався працювати за заробітну плату у розмірі 3000 грн., і відповідач не надав жодного доказу щодо спростування даного розміру та безпідставно відмовив у стягненні заробітної плати за час затримки розрахунку, на увагу не заслуговують, оскільки нею в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заробітної плати позивача, як і того, що ним подавалася ПП «Будівник Кривбасу» заява про звільнення його з роботи, як не надано трудової книжки з відповідним записом (наказом) про дату його звільнення.

Не заслуговують на увагу доводи представника ПП «Будівник Кривбасу» про те, що вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14.04.2015 року скасовано, оскільки на їх підтвердження представником відповідача не надано доказів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, та Приватного підприємства «Будівник Кривбасу» відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: В.П.Зубакова

Л.В.Митрофанова