Справа №579/1819/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Ольховик А. І.
Номер провадження 22-ц/788/492/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 19 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Кролевецької міської ради Сумської області, ОСОБА_4

про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 19 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому зазначає, що померлий чолові відповідачки ОСОБА_5 належним чином не успадкував після смерті матері частину будинку, не набув права власності на нього, тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність інших осіб, котрі претендують на частку нерухомого майна. Зазначає, що суд поверхово дослідив надані по справі докази та зробив помилкові висновки. Вважає, що заява ОСОБА_4 про визнання позову є юридичним фактом, що підтверджує відсутність претензій щодо спірної частки нерухомості, якою він володів більше десяти років і до цього часу продовжує відкрито володіти.

Заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено відсутності інших осіб, які мають право на це майно, а факт користування майном не може бути підставою для задоволення даного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він відповідає зібраним у справі доказам та нормам матеріального права.

Позивач, заявляючи вимоги про визнання права власності на частку нерухомого майна за набувальною давністю, посилався на ту обставину, що його мати починаючи з 1971 року володіла 11/400 частинами житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Кролевець з господарськими будівлями, після її смерті він, як спадкоємець, продовжив відкрито і безперешкодно володіти часткою зазначеного нерухомого майна.

Перевіряючи ці доводи, судом першої інстанції було встановлено, що згідно будинкової книги ОСОБА_6 проживала з 1971 року в АДРЕСА_1, її син ОСОБА_3 позивач по справі проживав за вказаною адресою з 1991 року (а.с.23-30).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.15).

З довідки приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу ОСОБА_7 вбачається, що після її смерті заведена спадкова справа № 9/2012, 12 жовтня 2012 року ОСОБА_8 звернувся до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері ОСОБА_6, на користь ОСОБА_3, останній 14 листопада 2012 року подав до ноткантори заяву про прийняття спадщини (а.с. 53).

В судовому засіданні місцевого суду оглянута інвентарна справа та встановлено, що рішенням №7 виконкому Кролевецької міської Ради депутатів трудящих від 26 квітня 1955 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_2

За висновком реєстрації домоволодіння від 23 січня 1957 року за ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зареєстровано на праві власності домоволодіння за вказаною вище адресою на підставі договору забудови від 12 липня 1955 року та акту про закінчення будівництва від 06 грудня 1956 року.

Після смерті ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, Кролевецькою держнотконторою видано свідоцтво про право спадщини за законом від 02 березня 1960 року, згідно якого спадщину прийняли її діти: син ОСОБА_12 та доньки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_12 по 1/5 частини.

31 травня 1960 року Кролевецькою державною нотаріальною конторою видане ще одне свідоцтво про право спадщини за законом після смерті ОСОБА_11 - ОСОБА_5 на 1/5 частину її майна. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Сумського обласного суду від 11 серпня 1960 року рішення народного суду Кролевецького району від 18 липня 1960 року частково змінено, виділено на долю ОСОБА_5 в натурі половину домоволодіння в м. Кролевець по АДРЕСА_3 в м. Кролевець. Рішенням районного народного суду Шосткинського району від 20 січня 1961 року, яке залишено без змін ухвалою Сумського обласного суду від 20 лютого 1960 року ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12 виділені в користування кімнати 2-1, 2-3, розміром 8,13 кв.м та 8,36 кв.м з сіньми, ганком, половиною сараю та воріт, що складає 3/10 частини загального домоволодіння. ОСОБА_5 виділено кімнату 2-2, розміром 16,96 кв.м. і половину сараю, що складає 2/10 частини домоволодіння, розділена земельна ділянка, стягнута компенсація з ОСОБА_5

В судовому засіданні місцевого суду відповідачка пояснила, що вона з чоловіком ОСОБА_5 проживала в належній її чоловіку частині будинку до отримання квартири, в якій вона проживає і на даний час.

17 листопада 1995 року виконкомом Кролевецької міської Ради народних депутатів видані свідоцтва про право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 в м. Кролевець по 11/400 частин ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, померлій ОСОБА_11 та на 45/100 зазначеного будинку ОСОБА_12

Відповідно до договору дарування 07 грудня 1996 року ОСОБА_14, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 подарували своїй сестрі ОСОБА_12. 33/400 частини спірного будинку (а.с.11).

Згідно з довідкою Кролевецького РБТІ від 01 серпня 2013 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Кролевець зареєстроване на ОСОБА_16 - 44/100 часток, ОСОБА_9 -11/400 часток та на ОСОБА_6- 213/400 часток (а.с.7).

Місцевим судом встановлено, що після смерті ОСОБА_9 її син ОСОБА_5 отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право спадщини за законом.

З свідоцтва про смерть вбачається, що чоловік відповідачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.61).

Після його смерті ОСОБА_4 звернулася до Кролевецької районної державної нотаріальної контори Сумської області з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою нотконтори та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с.69-71).

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Таким чином, всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України позивач не довів належними та достатніми доказами наявності вказаних обставин, натомість з матеріалів справи вбачається, що спірну частину будинку успадкував після смерті матері чоловік позивачки ОСОБА_5, в свою чергу після його смерті дружина померлого ОСОБА_4 - позивачка по справі заявила свої спадкові права на спадщину, що залишилася після смерті чоловіка, подавши відповідну заяву в ноткантору. Факт користування 11/400 частиною будинку не може бути підставою для застосування набувальної давності.

Відтак відсутні підстави для визнання права власності на 11/400 частину житлового будинку за ОСОБА_3 за набувальною давністю, відповідно до ст. 344 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, що заява ОСОБА_4 про визнання позову підтверджує відсутність претензій щодо спірної частки нерухомості не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки ці питання повинні вирішуватися в іншому порядку.

Твердження апеляційної скарги позивача, що чоловік відповідачки належним чином не успадкував частину будинку після смерті матері, оскільки не зареєстрував своє право власності не грунтується на законі, оскільки відсутність реєстрації його в БТІ не свідчить про недійсність свідоцтва про право наслідування та не позбавляло його права на спадкове майно.

Рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - підписи

З оригіналом згідно:

Суддя О.Ю. Ільченко