УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Калини О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Короткової Ірини Олександрівни про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 27.08.2015 року, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СЕДА»,

у с т а н о в и в :

22.09.2015 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Короткової Ірини Олександрівни про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 27.08.2015 року, в якій просить суд: визнати противоправною постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Київського РУЮ головного територіального управління юстиції у Донецькій області Короткової І.О. від 27 серпня 2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа); зобов'язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Київського РУЮ головного територіального управління юстиції у Донецькій області Короткову І.О. прийняти до примусового виконання виконавчий лист виданий ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 15 травня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва за провадженням №6/755/687/15 справа №755/4518/15, відносно боржника - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СЕДА» про солідарне стягнення боргу за Кредитним договором №2/1160150 від 24 липня 2013 р. в сумі 62121,04 грн. та третейський збір в сумі 1021,21 грн. та 243,60 грн. - судового збору і винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Вимоги скарги мотивовано тим, що 12 січня 2015 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків в особі третейського судді Мамченко Ю.В. виніс рішення по справі №2137/14, яким задовольнив позов ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СЕДА» та ОСОБА_4 про солідарне стягнення боргу за Кредитним договором №2/1160150 від 24 липня 2013 р. в сумі 62121,04 грн. та третейський збір в сумі 1021,21 грн. 18 березня 2015 року Дніпровський районний суд м. Києва задовольнив заяву заявника про видачу виконавчих листів для примусового виконання рішення Третейського суду. 15 травня 2015 року заявникові видано виконавчий лист за провадженням №6/755/687/15 справа №755/4518/15, відносно боржника - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СЕДА» про солідарне стягнення боргу за Кредитним договором №2/1160150 від 24 липня 2013 р. в сумі 62121,04 грн. та третейський збір в сумі 1021,21 грн. і 243,60 грн. - судового збору. 03 серпня 2015 року представникові заявника надійшла відповідь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за №2-15-59 щодо місця знаходження виконавчих служб Донецького, Макіївського та Горлівського міських управлінь юстиції, а саме бул. Машинобудівників, 32, м. Краматорськ, Донецької області. Враховуючи викладене, 13 серпня 2015 року на адресу ВДВС Київського РУЮ ГТУЮ у Донецькій області банк відправив заяву про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на все майно Боржника в межах суми боргу. До заяви додано оригінал виконавчого листа, зі строком пред'явлення його до примусового виконання до 18 березня 2016 року та засвідчена копія довіреності представника ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно з вимогами ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. А статтею 11 даного Закону України передбачено, що до обов'язку державного виконавця належить вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. А статтею 20 цього ж Закону передбачено право Стягувача при зверненні до виконавчої служби ставити питання про накладення арешту на майно боржника. Скаржник зазначає, що всупереч зазначених вимог чинного законодавства 27 серпня 2015 року Головним державним виконавцем ВДВС Київського РУЮ Коротковою І.О. винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, з посиланням на те, що провадження виконавчих дій на території Київського району м. Донецька на теперішній час є неможливим, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції. Скаржник вважає, що таким чином, державним виконавцем не вжито передбачених чинним законодавством заходів щодо виявлення майна боржника та накладення на нього арешту, з метою подальшого звернення на нього стягнення і зазначене може завдати майнової шкоди Стягувачеві та в подальшому зробити неможливим фактичне виконання рішення суду. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження на оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження в десятиденний строк з дня її отримання. Відповідно до п.1.5. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02/04/2012 року, визначено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до вимог ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено право Стягувача на безпосереднє звернення до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення. Також скаржник вказує, що фактично постанова головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Київського РУЮ головного територіального управління юстиції у Донецькій області Короткової І.О. від 27 серпня 2015 року надійшла Заявникові 02 вересня 2015 року, що підтверджується відміткою на супровідному листі із реєстрацією в журналі вхідної кореспонденції за №8220.

До початку судового розгляду представник скаржника звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник Відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився. Повідомлення ВДВС про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, враховуючи, що поштові відправлення на територію Донецької області не приймаються та повертаються у зворотному напрямку.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Торговий дім «СЕДА» в судове засідання не з'явився. Повідомлення заінтересованої особи про час та місце розгляду справи суд визнає належним, оскільки відповідна інформація була розміщена на офіційному Інтернет-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, враховуючи, що поштові відправлення на територію Донецької області не приймаються та повертаються у зворотному напрямку.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні по справі докази, приходить до висновку про те, що вимоги скарги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.05.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист (провадження №6/755/687/15, справа №755/4518/15) про солідарне стягнення з ТОВ «Торговий дім «СЕДА» та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованості в розмірі 62121,04 грн., суму витрат пов'язаних з розглядом справи в третейському суді в розмірі 1021,21 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Київського РУЮ від 27.08.2015 року (ВП №48558573) відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №6/755/687/15 від 15.05.2015 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва на підставі положень п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» із посиланням на те, що проведення виконавчих дій неможливо на території проведення активної фази антитерористичної операції.

Вирішуючи скаргу по суті суд виходить з наступного.

Стаття 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначає, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Статтею 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» зазначено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є, в тому числі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції. Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист є виконавчим документом та підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження визначені в ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». Оскаржувана постанова державного виконавця винесена на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», в якому визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

При вирішенні питання про те, чи є обставини, на які посилається державний виконавець в своїй постанові такими, що виключають здійснення виконавчого провадження, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До даного переліку входить м. Донецьк.

Згідно виконавчого документа, боржник ТОВ «ТД «СЕДА» знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Молодих Шахтарів, 25, тобто на території, де проводиться антитерористична операція.

Однак, на думку суду, така відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження, є порушенням прав заявника (стягувача у виконавчому провадженні).

При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства. Згідно зазначеної норми Закону, одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду ( п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено поняття «обов'язковість судових рішень»: Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Окрім того, вирішуючи справу «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини в п. 43 дійшов наступного висновку: «Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також, як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження, тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження в даному випадку позбавляє стягувача можливості реалізувати своє право на судовий захист.

При розгляді скарги з достовірністю було встановлено, що відповідно до виконавчого листа, боржник знаходиться у м. Донецьк, тобто на території, де проводиться АТО.

Однак, суд не може погодитися зі ствердженням державного виконавця про те, що відкриття виконавчого провадження неможливе, внаслідок неможливості проведення виконавчих дій на території АТО.

На думку суду, дана обставина може утруднити виконання рішення суду, але не унеможливлює його виконання.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд доходить до висновку, що застосування державним виконавцем п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», в якому визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, є невірним.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Отже, суд вважає, що державним виконавцем не були використані в повній мірі права, надані Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до незаконності винесеної Постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Крім того, слід зазначити, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 р дію Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р - було зупинено.

Таким чином на момент прийняття державним виконавцем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження перелік місць які підпадають під дії вищезазначеного Закону не визначено, інших законних підстав для повернення виконавчого документу державним виконавцем наведене не було.

Посилання державного виконавця на положення розпорядження Кабінету Міністрів №1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження» суд вважає безпідставними, адже відділ державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області продовжує здійснювати свої функції та повноваження фактично знаходячись на території м. Краматорську.

При вирішенні питання про задоволення вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» щодо зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження по виконавчому листу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Приймаючи до уваги, що строк пред'явлення даного виконавчого листа не закінчився, виконавчий лист відповідає вимогам щодо виконавчого документа, встановленими ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», пред'явлений до відповідного органу державної виконавчої служби, а також той факт, що державним виконавцем неправомірно було відмовлено у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа, суд вважає за необхідне дану вимогу задовольнити, враховуючи також, що державним виконавцем відмовлено у відкритті лише з підстав передбачених п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», та зобов'язати ВДВС, а не конкретного державного виконавця, прийняти виконавчий лист до примусового виконання та відкрити виконавче провадження по даному виконавчому листу, оскільки питання щодо розподілу навантаження між державними виконавцями вирішується начальником відповідного відділу ДВС. Крім того, зазначення конкретної особи не може сприяти повноцінному захисту порушених прав скаржника у разі відсутності цієї особи на роботі або на посаді на час пред'явлення цієї ухвали до ВДВС.

При цьому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 387 ЦПК України, якими суду надано право усунути порушення іншим шляхом поновлення порушених прав чи свобод, суд вважає за необхідне не лише визнати оскаржувану постанову протиправною, а й скасувати її за для надання юридичної можливості винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, адже залишення відповідної постанови в силі є перешкодою для прийняття виконавчого документа до примусового виконання та відкриття по цьому виконавчому листу нового виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 13, 55, 124, 129 Конституції України, Законами України «Про судоустрій та статус суддів», «Про виконавче провадження», «Про державну виконавчу службу», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст. 383-387, 293, 294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Короткової Ірини Олександрівни про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 27.08.2015 року, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СЕДА» - задовольнити.

Постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Короткової Ірини Олександрівни про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 27.08.2015 року (ВП №48558573) - визнати протиправною та скасувати.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти до примусового виконання виконавчий лист №6/755/687/15 виданий 15.05.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва відносно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «торговий дім «СЕДА» про солідарне стягнення боргу в загальному розмірі 63385,85 грн. та відкрити виконавче провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя -