АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/2970/15-ц 22-ц/774/1998/К/15
Справа № 214/2970/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1998/К/15 інстанції ОСОБА_1
Категорія 37 (3) Доповідач Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Митрофанової Л.В., Чорнобука В.І.,

при секретарі Голуб О.О.,

за участю позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та їх реєстрацію недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та їх реєстрацію недійсними. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вони з відповідачем є рідними братами та спадкоємцями за законом після смерті їх батька ОСОБА_5, померлого 30 березня 2009 року. Ініціативу оформлення спадщини на себе узяв відповідач, вони домовились піти до нотаріуса разом. Він не мав доступу до свідоцтва про смерть батька, правовстановлюючих документів на спадщину, оскільки їх утримував відповідач. 5 жовтня 2009 року відповідач запросив його до нотаріуса, останній відмовив у видачі свідоцтва про прийняття спадщини у звязку з тим, що він, пропустив 5 днів для подачі заяви, та йому рекомендовано звернутись до суду. Відповідачу також було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки не була визначена частка померлого у спільному майні та також рекомендовано звернутись до суду. Протягом усього часу відповідач обіцяв виплатити йому частку за спадщину чим психологічно стримував його від звернення до суду, а в березні 2013 року зареєстрував його у спірній квартирі. В березні 2014 року йому стало відомо, що відповідач 22 вересня 2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину батька 1/ 4 частину квартири АДРЕСА_1 на грошовий вклад в Ощадбанку. Протягом усього часу відповідач, використовуючи його необізнаність, його ошукував. Вважає, що він пропустив 5 денний строк прийняття спадщини з поважних причини, оскільки є інвалідом 2 групи та має вади в пересуванні. Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги останній раз 18 червня 2015 року, просив суд визнати поважними причини пропущення позовної давності, визначити йому додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті 30 березня 2009 рок ОСОБА_5, визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з 1/4 частини квартири житловою площею 44,9 кв.м., загальною площею 62,0 кв.м., розташованої на пятому поверсі пятиповерхового житлового будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. Тинка, будинок під номером 31 квартира під номером 15 від 22 вересня 2010 року на імя ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 та його державну реєстрацію за № 29554848 від 13.12.2010 року недійсними, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 вересня 2010 року, що складається з грошового внеску 8099,89 грн. з належними відсотками та усіма компенсаційними та іншими нарахуваннями в ТВБВ № 8366/039 Філії Саксаганського відділення ВАТ Державний ощадбанк України в м. Кривому Розі на рахунку № 28625, що належав померлому 30 березня 2009 року ОСОБА_5 недійсним, а також стягнути з ОСОБА_3 на його користь 4049,94 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні його позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог, дійшов помилкового висновку про те, що строк для прийняття спадщини ним пропущено без поважних причин, не врахував його стан здоровя, а також не звернув увагу на те, що його брат обманним шляхом заволодів спадщиною. Крім того, суд безпідставно застосував положення ст. 257, ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 березня 2009 року помер ОСОБА_5, про що зроблено актовий запис № 24.

Згідно спадкової справи № 269/ 2010, яка була надана 7-ю Криворізькою державною нотаріальною конторою, за життя ОСОБА_5 заповіт не складав

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є його діти ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Відповідно до довідки (а.с.106) відповідач ОСОБА_3 на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 проживав разом з останнім. Заяви про відмову від спадщини відповідач протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини не подавав, тобто вважається таким що прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України.

5 жовтня 2009 року нотаріусом винесено Постанову (а.с.113), якою відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки він пропустив встановлений законом 6-місячний строк, для прийняття спадщини, рекомендовано звернутись до суду з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відповідно до ст. 1271 ЦК України.

6 жовтня 2009 року позивач ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву (а.с.73) в якій вказує на те, що йому відомо про те, що він є спадкоємцем, проте спадщину у встановлені законом строки він не прийняв, строк для прийняття спадщини пропустив без поважних причин, до суду за встановленням додаткового строку для прийняття спадщини звертатись не бажає, на спадщину не претендує, зміст ст.1272 ЦК України нотаріусом йому розяснено.

6 жовтня 2009 року нотаріусом ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно за законом на частку у приватній спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2, що належала померлому ОСОБА_5, оскільки не визначена частка померлого у спільному майні (а.с.49).

Рішенням Саксаганського районного суду від 11.12.2009 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 про визначення частки в спільній сумісній власності (а.с.84) визначено, що кожному зі співвласників належить по 1/4 частині квартири . На підставі даного рішення було зареєстровано право власності (а.с.85) на майно спадкодавця ОСОБА_5

Таким чином було визначено розмір спадкового майна.

31 березня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.69), 22 вересня 2010 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.88) після смерті ОСОБА_5.

22 вересня 2010 року державним нотаріусом 7 державної нотаріальної контори Криворізького нотаріального округу ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-1514 на 1/ 4 частину трикімнатної квартири житловою площею всієї 44, 9 кв.м., загальною площею всієї 62, 0 кв.м., розташованої на пятому поверсі житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3., яка належала померлому ОСОБА_5 (а.с.93) та свідоцтво про право на спадщину за законом № 2-1516 ОСОБА_3 на грошовий внесок з належними відсотками та усіма компенсаційними та інфляційними нарахуваннями в ТВБВ № 8366/ 039 філії Саксаганського відділення 8366 ВАТ «Державний ощадний банк України » в м.Кривому Розі на рахунку 28625 (залишок 8099 грн 89 коп), що належав померлому.

Відмовляючи позивачу у позові, суд першої інстанції виходив із того, що пятиденний строк прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин у звязку зі станом здоровя, а саме з наявності у нього другої групи інвалідності, проте ним без поважних причин пропущено строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України, що є підставою для відмови йому у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з підставою відмови у позові враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Законодавство не встановлює перелік поважних причин, тому вони визнаються поважними на думку суду. Головною ознакою поважних причин / те, що вони роблять своєчасне звернення неможливим.

У абзаці 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, якими на думку колегії суду, не можуть бути зазначені позивачем причини, а саме вмовляння відповідача не звертатися до суду та вирішити розподіл спадщини мирним шляхом, його необізнаність у спадкових питаннях та відсутність документів, довірливість та розрахування на добросовісність брата.

Колегія суддів також не може визнати поважними причинами пропуску позивачем встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку наявність у нього інвалідності другої групи, яка не повязана з його опорно-пересувним апаратом, як і посилання на те, що він часто хворіє, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що протягом шести місяців після відкриття спадщини він хворів.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду зміні в частині підстав відмови у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та їх реєстрацію недійсними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2015 року змінити в частині підстав відмови у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та їх реєстрацію недійсними.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Г.О.Савіна

Судді: Л.В.Митрофанова

ОСОБА_10