Справа №461/3176/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Радченка В.Є

при секретарі Домашовець М.Ф.

з участю:

представників позивача ОСОБА_1., ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про розірвання договору та стягнення коштів,-

В С А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ПАТ «Фінансова ініціатива» про розірвання договору № 18-в/20-1094 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу від 03.09.2013 року, стягнення з ПАТ «Фінансова ініціатива» грошових коштів у сумі - 10 054,01 доларів США та відшкодування витрат на правову допомогу.

Представники позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, давши пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Надіслав на адресу суду заперечення на позовні вимоги, в яких пояснив, що даний позов є безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення. Позивачем не доведено належними процесуальними документами обставини щодо протиправності банку в частині невиконання умов договору банківського вкладу та договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу № НОМЕР_1. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 09 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 343362 (вклад «Цікавий»).

Позивач свої зобов'язання за даним договором виконав і вніс готівкою на відповідний депозитний рахунок банку передбачену договором суму грошових коштів, що підтверджується квитанцією.

09 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір № 18-в/20-1094 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу.

26 лютого 2015 року позивач звернувся з письмової вимогою до відповідача, в якій вимагав здійснити 08 березня 2015 року повернення суми Вкладу та нарахованих процентів шляхом перерахування на власний поточний рахунок (рахунок для виплати процентів та повернення суми вкладу) вкладника, відкритий у банку. Окрім цього в заяві позивач пред'явив відповідачу вимогу розірвати договір (закрити) поточного рахунку № НОМЕР_1 після перерахування вкладу та нарахованих процентів за договором банківського вкладу № 343362 (вклад «Цікавий») від 09 вересня 2014 року на цей поточний рахунок та здійснити виплату грошових коштів з цього поточного рахунку готівкою через касу банку 09 березня 2015 року, а саме суми вкладу у розмірі 10 000,00 доларів США та нарахованих процентів.

На дану заяву позивач отримав від відповідача відповідь, з якої випливає, що відповідач був належним чином повідомлений про вимоги позивача, зокрема щодо вимоги про закриття поточного рахунку та виплати йому грошових коштів готівкою. Окрім цього, відповідь відповідача не містить у собі будь-яких підстав для відмови у розірванні (закриті) поточного рахунку та виплати грошових коштів, які на ньому знаходяться.

Відповідно до умов договору банківського вкладу повернення суми вкладу та нарахованих процентів позивачу відбулося 08 березня 2015 року на власний поточний рахунок, відкритий позивачу на підставі договору про відкриття та обслуговування спеціального платіжного засобу.

Дана обставина підтверджується випискою з поточного рахунку від 16 березня 2015 року та визнається відповідачем у його письмових запереченнях на позовну заяву.

16 березня 2015 року позивач повторно звернувся з вимогою розірвати договір банківського рахунку та здійснити виплату суми вкладу і нарахованих процентів за договором банківського вкладу № 343362 (вклад «Цікавий») від 09 вересня 2014 року готівкою через касу Банку 16 березня 2015 року, а саме грошові кошти у сумі 10 000 доларів США та нараховані проценти.

Вищезгадувані вимоги були отримані відповідачем, що підтверджується відмітками про отримання та описом вкладення в цінний лист, квитанцією відділення поштового зв'язку та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідач вимоги позивача не виконав, грошові кошти не виплатив, чим допустив істотне порушення умов договору та норм законодавства.

Суд не бере до уваги посилання відповідача, викладені у письмових запереченнях, щодо належного виконання ним умов договору банківського вкладу, як на підставу для відмови у задоволені позовних вимог, оскільки позивач не звернувся у суд з вимогою про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу. Позивач просить суд розірвати договір банківського рахунку та стягнути грошові кошти з відповідача, які знаходяться на поточному рахунку банку, і фактично є грошовими коштами перерахованими після закінчення договору банківського вкладу.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або в інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України, банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь - яких час.

Відповідно до п. 20.6. Інструкції про порядок відкриття, використанні і закриття рахунків у національній та іноземних валютах від 12.11.2003 р. № 492 зареєстрована в Мінюсті від 17.12.2003 № 1172/8493, банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (з використанням платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо).

Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день.

Відповідач, не виконавши розпорядження позивача про розірвання договору (закриття) поточного рахунку та виплати готівкою грошових коштів, які на ньому знаходяться, допустив істотне порушення вимог законодавства.

При цьому, суд бере до уваги той факт, що грошові кошти, котрі позивач вимагає стягнути з відповідача, фактично є грошовими коштами за договором банківського вкладу, котрими він не може розпорядитися на власний розсуд, та які знаходяться на поточному рахунку, відкритому на підставі договору про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до змісту ст.ст.526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу є не виконаним ( правова позиція Верховного Суду України у справі 6-140 цс 13 від 25.12.2013).

29 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову №540 від 29 серпня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ і проведення валютних операцій», відповідно до п. 9 ч. 1 якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу укладеного депозитного договору є цивільно-правовими за своїм змістом. У розумінні норм ЦК України спір стосовно невиконання зобов'язань за угодою (договором) вирішується судом відповідно до вимог чинного законодавства України.

Тобто, саме відповідач як сторона договору № 64-в/17/336993 від 14 серпня 2014 року всупереч положенням цивільного законодавства не виконує свої договірні зобов'язання, чим порушує суб'єктивне право позивача на розпорядження належними йому коштами.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України. Згадані норми встановлюють ієрархічність системи цивільного законодавства, відповідно до якої норми Постанови НБУ не можуть мати пріоритету перед Конституцією України, статтею 41 якої закріплено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Протокол до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод(зі змінами, внесеними Протоколом №11 (994-536) гарантує кожній фізичній особі право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Дії ж відповідача, спрямовані на обмеження вільного розпорядження належними позивачу коштами, порушують основні принципи цивільного законодавства, а саме: свобода договору, обов'язковість його виконання та виконання належним чином.

Суд враховує позицію викладену в постанові Верховного суду України від 25 грудня 2013 року (справа №6-140цс13), відповідно до якої факт перерахування грошових коштів на поточний рахунок вкладника за договором банківського рахунку, не означає, що банк виконав свої зобов'язання за депозитним Договором належним чином, якщо вкладник позбавлений реальної можливості отримати належні йому кошти.

При задоволенні позову про стягнення грошових сум суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку,встановленому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет КМУ від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».)

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року, вклад (депозит) - це кошти у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з п. 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 року, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Згідно з вищевикладеним оскільки Відповідачем фактично були отриманні грошові кошти в іноземній валюті, а саме в доларах США - повернення суми вкладу, шляхом стягнення з Відповідача повинно здійснюватися у валюті вкладу, зокрема, в іноземній валюті - доларах США.

Розмір суми вкладу та процентів, які знаходяться на поточному рахунку позивача (10054,01 доларів США) - визнається банком в своїх запереченнях.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Розірвати договір № 18-в/20-1094 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу від 03.09.2013 р., укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Фінансова ініціатива» та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 10054,01 доларів США.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про гранічний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 р. розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем суду надана квитанція оплату 6000 грн. послуг з надання правової допомоги, копія договору про надання правової допомоги. Проте сума за квитанцією оплачена до участі представника позивача в судовому засіданні і до вчинення ним процесуальних дій. З цієї квитанції та договору не можна визначити які саме послуги надавалися та протягом якого часу, що унеможливлює розрахунок компенсації витрат на правову допомогу.

За таких підстав суд прийшов до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 60,79,84,110,118,119,120 ЦПК України, ст.ст. 509,526,530,610,612,633,651,1058,1060,1066,1071,1075 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про розірвання договору та стягнення коштів - задовольнити.

Розірвати договір № 18-в/20-1094 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу від 03.09.2013 р., укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Фінансова ініціатива».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 10054,01 доларів США.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Радченко В.Є.