Справа №173/610/15-ц
Провадження №2/173/451/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, вселення та виселення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про усунення перешкод в користуванні жилим будинком, вселення та виселення до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4В згідно якого просить усунути перешкоди у користуванні будинком, розташованим за адресою: с. Посуньки вул. Шкільна, 40 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області шляхом вселення її неповнолітньої доньки та її до цього будинку, зобов»язання відповідача ОСОБА_2І,. надати дублікати ключів від вхідних дверей до будинку та виселення з будинку відповідачів ОСОБА_3, та ОСОБА_4, та їх неповнолітніх дітей, посилаючись на наступне: раніше вона та батько її малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2, проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу за адресою вул. Шкільна буд № 40 с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Після народження доньки вона також була зареєстрована за даною адресою.

Вищезазначений будинок належав в той час бабусі її доньки ОСОБА_7.

26.10.2011 року ОСОБА_8 помер. Після його смерті до неї звернувся відповідач ОСОБА_2, брат її співмешканця, який повідомив, щоб вона та її донька виселялись з даного будинку, оскільки начеб - то його мати ОСОБА_7, бажає продати даний будинок і після продажу будинку для її доньки буде придбана однокімнатна квартира в м. Вільногірську.

Повіривши словам відповідача вона та її донька в грудні 2011 року, переїхали з вищевказаного будинку до квартири, яку вона стала тимчасово наймати в м. Вільногірську, чекаючи, коли їм буде придбане житло.

25.03.2013 року померла власник будинку № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області - ОСОБА_7

Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі і на вищевказаний житловий будинок.

Її донька відповідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України відноситься до кола спадкоємців першої черги. Крім неї спадкоємцем першої черги є також відповідач ОСОБА_2

В силу свого віку її донька вважається такою, що прийняла спадщину після померлої ОСОБА_7

Однак відповідач ОСОБА_2І,. незважаючи на право її доньки на користування належним їй будинком де вона зареєстрована, самовільно без її згоди вселив до будинку № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області свою повнолітню доньку ОСОБА_3, з її чоловіком ОСОБА_4В,. які в свою чергу вселили до вказаного будинку своїх неповнолітніх дітей.

Оформити спадкові права своєї доньки та отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначений будинок вона не має можливості, оскільки відповідач не надає правовстановлюючі документи на будинок .

Відповідачі перешкоджають її донці та їй як опікуну малолітньої дитини вселитись до будинку № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та користуватись ним, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в поновному об»ємі давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також позивач пояснила, що вона зі своїм покійним співмешканцем проживала в спірному будинку 8 років. Разом з ними проживала мати співмешканця ОСОБА_7, Вона з ОСОБА_2, навели порядок в будинку. ОСОБА_7, неодноразово говорила їй, що будинок її. Після смерті чоловіка вона з донькою вибралась з будинку. Їй відповідач обіцяв купити квартиру, але не купив. В даний час вона бажає проживати з донькою в цьому будинку, але відповідачі їй в цьому перешкоджають.

Відповідач ОСОБА_2І,. позовні вимоги визнав частково не заперечує проти вселення в будинок малолітньої ОСОБА_6 Проти виселення з будинку відповідачів ОСОБА_3, та ОСОБА_4В,. заперечує. При цьому пояснив, що після смерті брата позивачка сама добровільно вибралась з будинку , її ніхто звідти не виганяв. Якби вона продовжувала там жити, то жила б і до цього часу. Після смерті його матері будинок деякий час був пустий, в ньому ніхто не проживав та будинок приходив в запустіння. так як покупець на будинок не знаходився. Тому він як спадкоємець даного будинку дозволив проживати в ньому своїй донці та зятю з їхніми дітьми, які підтримують будинок в належному стані. Крім нього та позивачки власницею цього будинку є ще й його сестра ОСОБА_5, яка не заперечує проти проживання в будинку відповідачів ОСОБА_4.

Відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4, позовні вимоги визнали частково, в частині надання користування частиною будинку ОСОБА_6, також відповідач ОСОБА_9, пояснив, що в будинку протягом певного часу ніхто не проживав, тому він приходив в занепад. Його тесть ОСОБА_2І,. дозволив йому та його дружині вселитись в цей будинок, що вони й зробили. На даний час він з сім»єю відремонтували будинок, провели до нього опалення, зробили санвузол Тому вважає, що при вселені позивачки до будинку вона повинна компенсувати дані затрати. Раніше позивачка ні до нього, ні до його дружини не зверталась з проханням про вселення до будинку.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5, в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Також від імені ОСОБА_5В,, до суду подана заява про те, що вона не заперечує проти проживання в будинку ОСОБА_3, та ОСОБА_4

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступними підставами.

Судом встановлено, що власниками будинку, розташованого за адресою с. Посуньки вул. Шкільна, 40 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області були ОСОБА_7, (3/4 частки) та ОСОБА_5В (1/4) частка, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

25.03.2012 року ОСОБА_7 померла. Таким чином ОСОБА_5, на сьогоднішній день є власником ? частки домоволодіння, розташованого в с. Посуньки по вул. Шкільній,40 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Після смерті співвласниці ОСОБА_7, відкрилась спадщина в тому числі і на ? частини будинку, розташованого в с. Посуньки по вул. Шкільній,40 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Як вбачається з наданих суду доказів з заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7, звернувся її син відповідач ОСОБА_2, та позивачка ОСОБА_1, в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_6, батько якої ОСОБА_2І,. помер 26.01.2011 року, що підтверджується повідомленнями нотаріуса та копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері. батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Таким чином і відповідач ОСОБА_2, і малолітня ОСОБА_6, є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Так як позивач в інтересах своєї малолітньої доньки подала заяву про прийняття спадщини, а не про відмову від спадщини, після смерті ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_2, також подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_7, то вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Кім того ОСОБА_6В,. та ОСОБА_2, отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески після смерті ОСОБА_7, тобто частково оформили спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_7

Щодо спадкування частини будинку після смерті ОСОБА_7, то судом встановлено, що позивач намагалася оформити свідоцтво про право на спадщину на частину будинку в інтересах своєї малолітньої доньки, але отримала відмову в зв»язку з відсутністю в неї правовстановлюючого документу, який перебував у відповідача ОСОБА_2, і який не надавав їй даний документ для оформлення спадщини. В зв»язку з чим позивач ОСОБА_1В,. звернулась до суду з позовом про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування в інтересах своєї доньки. Відповідно до рішення Верхньодніпровського районного суду від 20.08.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1, задоволені, та визнано за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку загальною площею 57.7 кв.м. та господарських спорудами, розташований за адресою: с. Посуньки вул. Шкільна,40 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них на праві власності є спільною частковою власністю

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Так як будинок, розташований за адресою: с. Посуньки вул. Шкільна,40 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_5В,. ОСОБА_6В,. та ОСОБА_2, ( який право своєї власності на домоволодіння ще не оформив) але реалізував шляхом подання заяви про прийняття спадщини то питання володіння користування та розпорядження цим домоволодінням повинні вирішуватись за спільною згодою всіх співвласників.

Судом встановлено, що на даний час у спірному домоволодінні проживають відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, та їх малолітні діти, які є родичами відповідача ОСОБА_2, та вселились в даний будинок з його згоди та згоди ОСОБА_5, вираженої шляхом умовчання.

Також з пояснень сторін встановлено, що позивач ОСОБА_1В,. зі своєю донькою свого часу добровільно виселилась з даного домоволодіння та спроб вселитись в дане домоволодіння не вживала. Так як будь-яких доказів з цього приводу суду не надала.

Проте, так як малолітня донька позивачки на даний час є співвласницею даного домоволодіння вона має право ним користуватись, в тому числі проживати в ньому, тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки та вселити в будинок, розташований за адресою: с. Посуньки вул. Шкільна,40 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6, та позивачку ОСОБА_1, яка є законним представником своєї доньки і в силу малолітнього віку ОСОБА_6, повинна здійснювати опіку над нею.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що так як в будинку проживають відповідачі ОСОБА_4В,. та ОСОБА_3В,. з їх неповнолітніми дітьми, які хоч і не заперечують проти вселення ОСОБА_6. в будинок, але доказів, що надали ключі від будинку позивачці, визнали приміщення ( місце) де вони будуть проживати суду не надали, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині усунення перешкод у користування буднком.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так як позивач просить вселити її з донькою до будинку та зобов»язати відповідача ОСОБА_2І,. надати їй дублікати ключів лише від будинку, відповідно суд приймає рішення саме в межах заявлених позовних вимог та вважає за потрібне ухвалити рішення щодо усунення перешкод у користуванні малолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 житловим будинком № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області шляхом вселення в будинок № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір»ю ОСОБА_1. А також зобов»язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 дублікати ключів від замків на вхідних дверях до будинку № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області

Позовні вимоги щодо виселення з будинку № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, та їх малолітніх дітей на думку суду задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3, є донькою відповідача ОСОБА_10, та племінницею третьої особи ОСОБА_5, ОСОБА_4В,. є чоловіком ОСОБА_3

З пояснень відповідачів встановлено, що в будинку за адресою вул. Шкільна,40 в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_7, ніхто не проживав, будинок приходив в запустіння та потребував догляду. Тому ОСОБА_2І,. як один із його співвласників ( так як реалізував своє право на прийняття спадщини) дозволив відповідачам ОСОБА_3 вселитись в цей будинок, які його на даний час підтримують в належному стані

Відповідно дол. ст. 150 ЖУ України, громадяни, які мають в приватній власності будинок (частину будинку) квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатись цією власністю за власним розсудом ( продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом правочини).

Так як відповідачі ОСОБА_3 вселились у спірний будинок зі згоди власників частин цього будинку, а саме ОСОБА_2В,. та ОСОБА_5В, які мали право розпоряджатись належними їм частками цього будинку, то відповідно вони мають право на користування цим будинком. Так як на даний час частки співвласників в натурі не виділені, то всі співвласники та особи, які проживають в будинку за згодою співвласників мають право ним користуватись виходячи із розміру належних їм часток за спільною згодою.

Відповідно суд вважає, що позовні вимоги про виселення відповідачів ОСОБА_3В,. та ОСОБА_4, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім»ї вправі вселяти в займане житлове приміщення інших членів сім»ї. на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згода власника не вимагається.

Тому у задоволенні позовних вимог про виселення малолітніх дітей відповідачів ОСОБА_4 з буд. № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області потрібно відмовити.

Той факт, що відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4В,. та їхні малолітні діти зареєстровані за іншою адресою на ухвалене судом рішення про відмову у їх виселенні зі спірного домоволодіння не впливає.

Так як відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України. гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право зали шати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати по сплаті судового збору відповідно до частини задоволених позовних вимог. Так як позовні вимоги позивачки задоволені частково, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_2. на користь позивача ОСОБА_1, - 121 грн., 80 коп., на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору. Судові витрати в цій частині на думку суду підлягають стягненню лише з відповідача ОСОБА_2І,. так як заявлені позовні вимоги позивачки які ставились саме до цього відповідача. У задоволенні позовних вимог позивачки до відповідачів ОСОБА_3В,. та ОСОБА_4, відмовлено, тому з них понесені позивачем судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 третя особа, що не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, вселення та виселення задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні малолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 житловим будинком № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області вселивши в будинок № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір»ю ОСОБА_1.

Зобов»язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 дублікати ключів від замків на вхідних дверях до будинку № 40 по вул. Шкільній в с. Посуньки Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору 121 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.