У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання угоди дійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 03 листопада 1994 року між ним та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу 3/5 частини житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1, та зареєстрований Універсальною біржею «Хортиця» за реєстраційним № 1598.

Зазначав, що після укладення угоди він користувався придбаною частиною будинку, де проживав разом зі своєю сім'єю, сплачував комунальні послуги, провів ремонтні роботи у будинку. Пізніше йому стало відомо, що договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на біржі, є недійсним відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР від 1963 року.

Оскільки ОСОБА_5 не бажає посвідчувати договір нотаріально, просив визнати договір купівлі-продажу дійсним.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя

від 27 січня 2012 року позов задоволено. Визнано договір купівлі-продажу 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 03 листопада 1994 року Універсальною біржею «Хортиця» за № 1598 дійсним. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня

2014 року заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя

від 27 січня 2012 року скасовано, у позові відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції те передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що укладений 03 листопада 1994 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу є дійсним на підставі положень ст. 47 ЦК Української РСР від 1963 року, так як позивач виконав умови угоди.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР від 1963 року у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадян.

Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР від 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано судам оригіналу договору купівлі-продажу або його належним чином посвідченої копії; крім того, на день укладення угоди - 03 листопада 1994 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не мав обсягу цивільної дієздатності.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Завгородня І.М., Іваненко Ю.Г.