АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1887/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 622/420/14-ц Юхименко О.М.
Категорія: земельні Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2014 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленко В.М., Тичкової О.Ю.

за участі секретаря - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд»

на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд» про зобов'язання повернути земельну ділянку , -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року позивачка ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтвання якого зазначив про те, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26.11.2002 року вона є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,3758 га., розташованої на території Золочівської селищної ради Харківської області.

24 жовтня 2008 року між ним як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд» (далі: ТОВ «Сінтал Агро Трейд») як орендарем було укладено договір оренди землі, згідно якого він передала, а орендар прийняв в платне користування належну йому земельну ділянку площею 4,3758 га. для сільськогосподарського використання - вирощування товарної сільськогосподарської продукції.

Зазначений договір було укладено сторонами строком на 5 років, але з метою затягування строку використання земельної ділянки ТОВ «Сінтал Агро Трейд» як орендар зареєстрував цей договір оренди землі в установленому порядку у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» лише 22 жовтня 2010 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис.

Такі дії орендаря не відповідають первинним намірам сторін при укладенні договору оренди землі, та в самому договорі не було передбачено відкладальної обставини щодо початку перебігу строку дії договору з моменту його державної реєстрації. Таким чином, з огляду на те, що договір оренди землі набрав чинності після його підписання, строк його дії сплив 24.10.2013 року. Проте, на теперішній час, ігноруючи неодноразові письмові повідомлення позивача про його небажання продовжувати договірні відносини з ТОВ «Сінтал Агро Трейд» після закінчення строку дії укладеного між ними договору оренди землі, відповідач належну їй земельну ділянку так і не повернув.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» продовжує використовувати належну їй земельну ділянку без його на те згоди, чим порушує його законні права як землевласника, ОСОБА_3 просила суд на підставі ст.ст. 253, 254, 785 ЦК України, ст. 124 ЗК України, ст.ст. 31, 34 Закону України «Про оренду землі» зобов'язати відповідача - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» повернути земельну ділянку загальною площею 4,3758 га., яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26.11.2002 року, у належному стані шляхом підписання акту приймання-передачі земельної ділянки у зв'язку з припиненням договору оренди землі б/н від 24.10.2008 року.

Заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Суд зобов'язав відповідача - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» повернути земельну ділянку загальною площею 4,3758 га, яка належить позивачу ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26.11.2002 року, у належному стані шляхом підписання акту приймання-передачі земельної ділянки у зв'язку з припиненням договору оренди землі б/н від 24.10.2008 року.

При цьому судом першої інстанції вирішено й питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Стягнуто з відповідача - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» на користь позивача ОСОБА_3 243,60 грн. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду першої інстанції.

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 22 грудня 2014 року заяву відповідача - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» про перегляд ухваленого судом першої інстанції по справі заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» просить скасувати зазначене заочне рішення районного суду як незаконне та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявлених позивачем ОСОБА_3 вимог за їх безпідставністю.

В обґрунтування своєї скарги ТОВ «Сінтал Агро Трейд» посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Зокрема, відповідач - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» вказує на те, що спірний договір оренди землі від 24.10.2008 року є укладеним саме з моменту його державної реєстрації, тобто 22.10.2010 року, а тому строк його дії ще не сплив.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, на зазначену обставину належної уваги не звернув, у зв'язку з чим безпідставно задовольнив заявлені позивачем ОСОБА_3 вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи цивільно-правовий спір по суті заявлених позивачем ОСОБА_3 вимог, суд першої інстанції повно й всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, районний суд виходив з відсутності правових підстав у відповідача - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» на подальше використання належної позивачці земельної ділянки на умовах оренди.

Судова колегія погоджується з таким висновком районного суду, оскільки цей висновок відповідає матеріалам справи та ґрунтується на законі.

За приписами ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Як встановлено по справі, позивач ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 26.11.2002 року є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 4,3758 га., розташованої на території Золочівської селищної ради Харківської області.

24 жовтня 2008 року між позивачкою як орендодавцем та відповідачем по справі ТОВ «Сінтал Агро Трейд» як орендарем було укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки для її сільськогосподарського використання строком на 5 років.

Вказаний договір оренди землі зареєстрований Харківською регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» 22 жовтня 2010 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (ст. 19 Закону України «Про оренду землі).

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Відповідно до пункту 44 укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки цей договір набирає чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору оренди землі, набуваються після відповідної його державної реєстрації.

У справі, що переглядається апеляційним судом, позивач ОСОБА_3 як орендодавець та відповідач ТОВ «Сінтал Агро Трейд» як орендар дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки, в тому числі й щодо строку його дії (5 років), скріпивши 24 жовтня 2008 року цей договір своїми підписами, що і є моментом укладення цього договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року (справа № 6-127цс13), від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162ц13), яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Наслідки припинення договору оренди землі визначені законодавцем у ст. 34 Закону України «Про оренду землі».

Згідно вказаної правової норми у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно керувався зазначеними нормами матеріального права, що регулюють спірні відносини, які виникли між сторонами, а тому встановивши, що укладений між орендодавцем - позивачем ОСОБА_3 та орендарем - відповідачем ТОВ «Сінтал Агро Трейд» 24 жовтня 2008 року договір оренди належної позивачу земельної ділянки вже припинився в зв'язку з закінченням п'ятирічного строку, на який його було укладено, а орендар не скористався своїм переважним правом, передбаченим ст. 33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди цієї земельної ділянки на новий строк (поновлення договору оренди землі), обґрунтовано задовольнив заявлені позивачем ОСОБА_3 вимоги та з метою захисту її порушених прав землевласника зобов'язав відповідача - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» повернути останній належну їй земельну ділянку, яку відповідач продовжує використовувати без законних для цього правових підстав.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги відповідача - ТОВ «Сінтал Агро Трейд» про те, що спірний договір оренди належної позивачу ОСОБА_3 земельної ділянки є укладеним з моменту його державної реєстрації, тобто 22 жовтня 2010 року, а тому строк його дії ще не сплив, судова колегія оцінює критично та відхиляє, оскільки відповідно до вищезазначених положень договору оренди земельної ділянки та Закону України «Про оренду землі» в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Інші доводи апеляційної скарги ТОВ «Сінтал Агро Трейд», що наведені на її обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим районним судом по справі рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінтал Агро Трейд» - відхилити.

Заочне рішення Золочівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий: Судді: