Справа №489/9286/14-ц 25.06.2015 25.06.2015 25.06.2015
Провадження №22-ц/784/1574/15
провадження № 22ц-/784/1574/2015 Головуючий у першій інстанції: Спінчевська Н.А.
категорія 46 Доповідач в апеляційній інстанції:: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

25 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Гордійчук С.С.,

за участі: позивачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5, його представника ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа - Миколаївська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивачка зазначала, що мешкає в будинку АДРЕСА_1. В даному будинку також зареєстровані її брат ОСОБА_5 та його син ОСОБА_7 Однак з 1990 року ОСОБА_5 переїхав до іншого міста проживання, де й проживає по теперішній час, а його син ніколи не проживав у будинку. Речей відповідачів в будинку не має. Витрат на утримання будинку вони не здійснюють.

Позивачка посилаючись на викладене, просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати, та постановити нове рішення, яким задовольнити її вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить до комунальної власності та перебуває на балансі КЖЕП ММР «Зоря». Даний будинок надавався в користування батькам сторін, які за життя не встигли його приватизувати. ОСОБА_5 зареєстрований в даному будинку з 1982 року та постійно проживав в ньому як член сім'ї наймача. Його син - ОСОБА_7 також зареєстрований в даному будинку з 2009 року. В окремій кімнаті будинку зберігаються речі відповідачів, та вони періодично навідуються в цей будинок. Іншого житла відповідачі не мають.

Крім того, з пояснень відповідача ОСОБА_5 вбачається, що він з сестрою - позивачкою ОСОБА_3 встановили порядок користування будинком, за яким він користується двома кімнатами, в одній з яких знаходяться його речі. Однак, в 2011 році позивачка змінила замки у спірному будинку, чим перешкоджає відповідачу в користуванні цим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка не заперечувала домовленості щодо порядку користування будинком та знаходження речей відповідача в будинку і заміну дверей.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі, які набули право користування спірним будинком на підставі ст. 64 ЖК України, інтерес до цього будинку не втрачали, а їх тимчасова відсутність була обумовлена поважними причинами, оскільки позивачка створила їм перешкоди в користуванні будинком.

Із змісту ст.ст. 71, 72 ЖК України вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, можливе лише внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин.

Таким чином, судом правильно відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_5, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування спірним будинком.

Доводи апелянта про неповажність причин відсутності відповідачів в спірному будинку, досліджувались судом першої інстанції. Судом дана правова оцінка таким доводам, висновки викладені в мотивувальній частині рішення, і з таким висновками колегія суддів погоджується.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного законодавства, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: