У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Павліченко С.В., Куцин М.М.

при секретарі : Терпай С.М.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 20 серпня 2015 року у справі за позовом Академії митної служби України до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за навчання та штрафних санкцій, -

в с т а н о в и л а :

Академія митна служба України звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованість за договором № 565 про навчання, підготовку кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг від 25.08.2010 року у розмірі 6100,00 грн., пені у розмірі 1949,49 грн., три процента річних у розмірі 220,10 грн., індексу інфляції у розмірі 3044,20 грн., а всього 11313,79 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом Академії митної служби України від 25.08.2010 року № 631-кс «Про зарахування на навчання» відповідач був зарахований студентом першого курсу денної форми навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб за напрямом «Фінанси і кредит». 25 серпня 2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 565 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг позивачем, за яким позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок відповідача здійснити навчання (підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або надати додаткову освітню послугу) за денною формою навчання за напрямом підготовки «Фінанси і кредит» за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр», вартість освітньої послуги становить 12200 грн. на рік. Відповідач сплачував кошти частково (по семестрах), останній платіж був здійснений 23.10.2013 року, за другий семестр 2013/2014 навчального року відповідач не сплатив жодних коштів, відповідач регулярно отримував освітні послуги на якісному рівні, але у зв'язку з невиконанням навчального плану за результатами зимової заліково-екзаменаційної сесії 2013/2014 навчального року наказом позивача від 28.04.2014 року № 195 кс. «Про відрахування» відповідач був відрахований.

Станом на 10.04.2015 року заборгованість відповідача за навчання за другий семестр 2013/2014 навчального року не погашена і складає 6100,00 грн..

Рішенням Свалявського районного суду від 20.08.2015 р. позов задоволено частково, Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Академії митної служби України заборгованість за надання освітніх послуг у сумі 3485 грн. 16 коп., пеню в сумі 1113 грн. 79 коп., три проценти річних у сумі 125 грн. 75 коп., інфляцію в сумі 1739 грн. 26 коп., а всього 6463 грн. 96 коп., задоволенні решти позовних вимог відмовлено, вирішено питання про судові витрати.

На рішення суду відповідачем по справі подано апеляційну скаргу з проханням рішення Свалявського районного суду скасувати, як таке що ухвалене з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням і неправильним застосування норм матеріального й процесуального права та прийняти нове рішення , яким в задоволенні позову відмовити.

На думку апелянта судом першої інстанції не враховано, що позивач не надав послуги за восьмий семестр по договору № 563 так-як за наказам від 28.04.2014 року його відраховано з академії, в зв'язку з чим припинено дію договору тому відповідно до п. 2.5. замовнику повертається частина коштів, що ним були внесені як попередня оплата. Крім того відповідно до п. 5.2. договору при несвоєчасному перерахуванню коштів виконавець має право припинити виконання своїх обов'язків.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 до задоволенні не підлягає.

Судом встановлено, що 25 серпня 2010 року сторони уклали договір № 563 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг Академією митної служби України, за умовами якого Академія митної служби України, як виконавець, бере на себе зобов'язання за рахунок коштів ОСОБА_1, замовника, здійснити навчання (підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів або надати додаткову освітню послугу), а саме на денній формі навчання за напрямом «Фінанси і кредит» з 01.09.2010 року по 30 червня 2014 року у зв'язку з закінченням навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр (а.с.38).

Наказом № 631 кс від 25.08.2010 року ОСОБА_1 з 01 вересня 2010 року зараховано студентом першого курсу денної форми навчання за напрямом - кошти юридичних, фізичних осіб згідно додатку № 1 (а.с.39-45).

Відповідно до п.4.1, 4.2, 4.3., 4.3.1 договору, вартість надання освітньої послуги складала 12200 грн. на рік, яка при укладенні договору про підготовку бакалавра та спеціаліста плата може вноситися готівкою (безготівкою) одноразово за рік або частками - по семестрах. Здійснення плати частково (по семестрах) має відбуватися у такі терміни: за першу половину навчального року - до 1 вересня; за другу половину навчального року - до 1 лютого.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідача було відраховано з навчального закладу 28.04.2014 року.

За правилами, передбаченими ст..ст.11, 509, 526 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, передбачених договором або законодавчим актом, і має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог відповідного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. ст. 901, 903, 907 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Стаття 611 ЦК України вказує на те, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За інформацією (обіги в розрізі аналітики за періоди з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року), наданою позивачем, відповідач навчання за другий семестр 2013/2014 навчального року не оплатив (а.с.74).

27.03.2015 року позивачем на адресу відповідача було надіслано лист-попередження щодо погашення заборгованості перед Академією митної служби України (а.с.36).

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок порушення зобов'язання за договором наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за навчальні послуги.

З наведеним висновком погоджується колегія суддів апеляційного суд.

Так суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те що дія договору припинилась з відрахування відповідача з навчального закладу, що передбачено п. 6.1 договору, тому підлягає стягненню сума заборгованості з 03 лютого 2014 року (початок навчання у другому семестрі згідно графіку навчального процесу на 2013-2014 навчальний рік) по 28.04.2014 року (день припинення договору), що становить 3485,16 грн.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник за кожен день прострочення перерахування указаних коштів сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунками проведеними судом першої інстанції пеня за несвоєчасне внесення плати становить 1113 грн. 79 коп., три проценти річних у сумі 125 грн. 75 коп., а інфляція 1739 грн.26 коп. Наведені розрахунки є правильними і не спростовані апелянтом.

Твердження апелянта про те що він не отримав послуги з навчання за 8 семестр, не відповідає дійсності так-як відповідач був відрахований з 28.04.2014 року, доказів що послуги не надавались з вини виконавця матеріали справи не містять, а відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України, якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, що враховано судом першої інстанції при постановленні рішення.

Припинення договірних відносин, у разі несвоєчасного перерахування коштів, відповідно до п. 5.2. договору є правом виконавця, а не його обов'язком.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не споростовують висновків суду першої інстанції, а саме рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 20 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді