Номер провадження: 22-ц/785/7262/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сидоренко І.П., Погорєлової С.О.,

при секретарі: Швець В.Ф.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи ОСОБА_3 про визначення правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним односторонній правочин, укладений Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», у формі рішення та дій щодо збільшення, починаючи з 20 жовтня 2008 року, відсоткової ставки за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/167, укладеним 4 квітня 2008 року між цим Банком та ОСОБА_2, з 11,5 відсотків річних до 15,5 відсотків річних.

Застосовано наслідки недійсності укладеного Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правочину у формі рішення та дій щодо збільшення, починаючи з 20 жовтня 2008 року, відсоткової ставки за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/167, укладеним 4 квітня 2008 року між цим Банком та ОСОБА_2, з 11,5 відсотків річних до 15,5 відсотків річних, шляхом зарахування здійснених ОСОБА_2 платежів за збільшеною цим Банком процентною ставкою за користування кредитом, що становить різницю між належними до сплати 11,5 відсотками річних та 15,5 відсотками річних, в рахунок погашення (сплати) заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №2008/13-1-08/167, укладеним 4 квітня 2008 року між цим Банком та ОСОБА_2.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 гривень.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» подало до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2015 року та постановити нове, яким в позові відмовити в повному обсязі.

Представник апелянта Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», будучи належним чином сповіщеним , про що свідчить розписка від 07.09.2015 року про отримання ним судової повістки, до суду апеляційної інстанції не зявився для підтримання апеляційної скарги, однак, згідно статті 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено обставини справи, відповідно яких 04 квітня 2008 року між ОСОБА_2, як позичальником, та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»), як кредитором, укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/167.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк надав ОСОБА_2 грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, визначених кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором між нею, банком та ОСОБА_3, 04 квітня 2008 року укладені договір поруки № 06-09/755 та іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 629. Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_3, як поручитель, зобов'язалася перед кредитором (відповідачем) у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником (позивачкою) зобов'язання щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.

Між сторонами 01 жовтня 2008 року укладено договір про внесення змін до кредитного договору № 2008/13-1-08/167 від 04 квітня 2008 року, яким збільшено максимальний ліміт заборгованості за кредитним договором до 400 000,0 доларів США.

Згідно з протоколом засідання управляючого комітету роздрібного бізнесу № 380 від 24 вересня 2008 року прийнято рішення, яким зобовязано регіональні філії та ОПЕРУ ГО банку провести роботу з підвищення процентних ставок за всіма кредитами фізичних осіб, окрім тих кредитів, по яких вся сума заборгованості перенесена на рахунки простроченої та сумнівної заборгованості.

Порядок реалізації права банку на зміну відсоткової ставки, встановленої в п. 2.7 договору, деталізовано в п. 2.7.2 кредитного договору. Цей обовязковий для сторін порядок полягає у підписанні окремої додаткової угоди (договору про внесення змін) з визначеною угодою сторін зміненою відсотковою ставкою й у надісланні (врученні) цієї угоди позичальнику.

Відповідно до наданої відповідачем довідки на 10 квітня 2015 року №10.1-87/96-5398, починаючи з 20 жовтня 2008 року відсотки за кредитним договором № 2008/13-1-08/167 від 04 квітня 2008 року позичальнику ОСОБА_2 нараховуються за ставкою 15,5 відсотків річних.

При цьому, матеріали справи та матеріали кредитної справи не міститься документів, які б свідчили про повідомлення позичальника про намір кредитора змінити розмір процентів, надіслання позичальнику двох примірників відповідної додаткової угоди (договору про внесення змін) та укладення такої угоди.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсоткова ставка за користування кредитом встановлена кредитним договором № 2008/13-1-08/167 від 04 квітня 2008 року, була збільшена з 11,5 відсотків річних до 15,5 відсотків річних, шляхом внесення змін до кредитного договору одностороннім рішенням та діями банку, які, взагалі не набули окремого документального відображення в матеріалах кредитної справи.

Такі дії банку суд вірно розцінив , як односторонній правочин щодо внесення змін до кредитного договору № 2008/13-1-08/167 від 04 квітня 2008 року, що не були погоджені з позичальником.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент його здійснення стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку проте, що під час вчинення зазначеного односторонньогоправочину, укладеного відповідачем у формі рішення та дій щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором з 11,5 відсотків річних до 15,5 відсотків річних,відповідачем порушено вимоги чинного законодавства та положення кредитного договору, що є обовязковим для обох сторін в однаковій мірі.

Відповідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи, що позивачка починаючи з 20 жовтня 2008 року здійснювала платежі за цим кредитом за зміненою банком процентною ставкою в результаті укладення недійсного правочину, суд дійшов вірного висновку про задоволення вимоги про застосування наслідків недійсності укладеного відповідачем правочину шляхом зарахування здійснених ним платежів за підвищеною відповідачем процентною ставкою в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка фактично погодилась з підвищенням розміру відсоткової ставки за кредитним договором, оскільки погашала заборгованість за кредитом за підвищеною відсотковою ставкою, є неспроможним, так як не ґрунтується на законі та спростовується заявленими нею позовними вимогами по даній справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість та необхідність задоволення вимог позивачки щодо визнання недійсним одностороннього правочину, укладеного відповідачем у формі рішення та дій щодо підвищення відсоткової ставки за кредитним договором з 11,5 відсотків річних до 15,5 відсотків річних та застосування наслідків недійсності правочину.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, до яких суд дійшов з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги є надуманими та не обґрунтовані, тому висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», за участю третьої особи ОСОБА_3 про визначення правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: І.П. Сидоренко

ОСОБА_5