Справа № 573/2071/15-ц
Номер провадження 2/573/599/15
(повний текст рішення)
27 жовтня 2015 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,
за участю секретаря: Федорченко Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
С15 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 31 жовтня 2010 року відповідачка взяла у неї в борг грошові кошти в сумі 300 доларів США, що станом на 15 вересня 2015 року за офіційним курсом становить 6 585 грн., які зобовязалась повернути протягом трьох місяців, про що власноручно написала розписку. Однак, в установлений строк ОСОБА_2 гроші не повернула. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 6 585 грн. заборгованості за договором позики, 2 930 грн. процентів, 499 грн. 20 коп.. судового збору та 500 грн. витрат за надання правової допомоги.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 зменшила свої позовні вимоги, просила сягнути із відповідачки 6 585 грн. заборгованості за договором позики та судові витрати, а позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості по відсоткам - залишити без розгляду.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання двічі не зявилася, хоча належним чином була сповіщена про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомила (а. с. 17-18, 21-22).
Статтею 224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Заслухавши позивачку ОСОБА_1, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу і мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у цивільній справі № 6-53 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Згідно з наявною в матеріалах справи розпискою від 31 жовтня 2010 року, ОСОБА_2 зобовязалася віддати ОСОБА_1 борг в сумі 300 доларів США протягом трьох місяців (а. с. 5).
Доказів протилежного суду не надано.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 499 грн. 20 коп. та витрат за надання правової допомоги в сумі 500 грн., що підтверджуються відповідними квитанціями (а. с. 1, 8).
Всього стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають кошти в сумі 7 584 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 509, ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 536, ст. 599, ч. 1 ст. 1046, ч. ч. 1, 2 ст. 1047, ст. 1049 ЦК України, Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, ст. ст. 4, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88, 174, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 585 (шість тисяч пятсот вісімдесят пять) гривень заборгованості, 499 (чотириста девяносто девять) гривень 20 копійок судового збору та 500 (пятсот) гривень судових витрат, а всього 7 584 (сім тисяч пятсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя:

Справа № 573/2071/15-ц

Номер провадження 2/573/599/15

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

27 жовтня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

за участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність справи, для складання повного тексту рішення необхідний тривалий час, а тому суд вирішив проголосити його вступну та резолютивну частину.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом пяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 585 (шість тисяч пятсот вісімдесят пять) гривень заборгованості, 499 (чотириста девяносто девять) гривень 20 копійок судового збору та 500 (пятсот) гривень судових витрат, а всього 7 584 (сім тисяч пятсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: