РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Погрібної О.М.,

при секретарі Мацинській О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Токмацької міської ради Запорізької області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитини з батьком, який проживає окремо,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Токмацького районного суду з позовом до ОСОБА_2, в якому він просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначиши такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини: забирати доньку з ранку кожної суботи до вечора кожної неділі; необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; забезпечувати доньці літній відпочинок шляхом направлення до літнього табору або санаторію та спільне літнє оздоровлення шляхом спільного виїзду на літній відпочинок. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка перешкоджає його спілкуванню з дитиною.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив, що, відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Зазначив, що він неодноразово приїздив, щоб поспілкуватися з дитиною, але відповідачка постійно створює перешкоди у його спілкуванні з донькою та взагалі позбавляє його можливості бачити дитину, створює конфліктні ситуації, тому він позбавлений можливості нормального спілкування з донькою в присутності матері. Дитину переконують, що батько поганий. 05.07.2012 року він розлучився з ОСОБА_2, на даний час в нього інша родина. Після розлучення з відповідачкою та стала ховати дитину. За рік він бачив дитину лише два рази. Він пропонував відповідачці відправити дитину до літнього табору або взяти з собою на море, однак відповідачка його пропозиції ігнорує, на дзвінки та смс повідомлення не відповідає. Він вчасно сплачує аліменти, в добровільному порядку купував доньці одяг. До того часу як в житті відповідачки зявився інший чоловік, ОСОБА_2 дозволяла бачитись з донькою, він забирав її після школи до себе додому, вчив з нею уроки, доньці подобалось у нього вдома, вона завжди була весела, обіймала його, гралась. А після появи вітчима, дитину перевели в іншу школу і забороняяють йому бачитись з дитиною. Після 01.09.2015 року він почав приходити до дитини в школу, щоб побачити доньку на перерві, однак дитина замкнулась в собі, ніяких подарунків від нього не приймає, а після того, як він розказав про візити в школу в суді, дитина взагалі перестала до нього виходити. Він вважає, що дитину налаштовує проти нього мати. Він дитині подарував телефон, однак мати змінила сім-карту і додзвонитись до доньки він не може. Він зі своєю сімєю проживає в будинку свого батька, вони займають другий поверх будинку. Для доньки облаштована окрема кімната. Він ніколи не ображав дитину, а, навпаки, дуже любить доньку та хоче з нею бачитись.

Представник позивача адвокат ОСОБА_4, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак позивач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечила та пояснила, що дитина сама не хоче спілкуватись з батьком плаче, закривається, перебуває в невротичному стані. Мати ніяким чином не перешкоджає зустрічам батька з дитиною, однак дитина вже сама приймає рішення і не бажає бачити батька. Звісно батько має право спілкуватись з дитиною, однак не на шкоду дитині. ОСОБА_6 боїться батька. Тому, вони повинні бачитись тоді, коли цього забажає дитина.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування пояснила, що їм відома ця родина, в лютому 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Токмацької міської ради розглядалось питання щодо визначення днів для спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3. Було вирішено рекомендувати ОСОБА_1 забирати малолітню доньку зі школи у його неробочі дні; забезпечити доньці літній відпочинок та спільне літнє оздоровлення протягом 2-х місяців за згодою з матірю дитини; рекомендувати ОСОБА_2 надавати можливість спілкування батькові ОСОБА_1 з їх спільною донькою. Відповідачка обіцяла, що буде виконувати зазначені рекомендації, однак далі обіцянок діло не йшло, вона ухилялась від їх виконання. На дитину йде великий вплив зі сторони матері. Вона обстежувала умови проживання позивача, який проживає зі своєю сімєю в будинку діда дитини. Для дівчинки облаштована окрема кімната. В родині панують дружні стосунки, дитина від першого шлюбу теперішньої дружини позивача дуже любить вітчима. У сторін не виникало проблем щодо спілкування з дитиною, доки у відповідачки не зявився інший чоловік. Два роки позивач безперешкодно спілкувався з донькою, а зараз відповідачка каже, що не буде давати доньку батькові, оскільки в тієї нервовий зрив. Дитина боїться сказати матері, що в батька добре. Під час розгляду цієї справи, орган опіки та піклування повторно вивчили ситуацію, умови проживання батька, знаючи конфліктну ситуацію, що існує між батьком та матір'ю, винесли висновок про доцільність проведення побачень батька з дитиною за місцем проживання батька за відсутності матері та організацію спільного відпочинка батька з дитиною.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивач є її сином, а відповідач колишньою невісткою. Син проживає з нею в одному будинку і їй відомо, що відповідач не дає ОСОБА_1 його дитину. Влітку він бачив дитину лише 2 хвилини, ОСОБА_2 відразу стала забирати дитину. Син пропонував відповідачці відправити дитину в табір, звозити її на море, однак ОСОБА_2 на телефонні дзвінки не відповідає, смс повідомлення ігнорує. Дитину вже довели до нервового зриву. Відповідачка свої амбіції ставить вище за дитину. Дитину тричі переводили в різні школи, це для дитини стрес, а також стресом для дитини було те, що у матері зявився інший чоловік. В 1та 2 класі син купував доньці одяг, канцелярію, взуття, вона особисто їздила з ним скуплятись в 2-й клас, а в 1-му класі куплені речі син привозив їй додому. Коли дитина хворіла вони її лікували, купляли ліки, водили до лікаря. Син сплачує аліменти. Коли дитина навчалась у 12 та 4 школах, позивач забирав дитину до себе, бо відповідачка працювала, так було кожного дня і ОСОБА_2 це влаштовувало, доки в неї не зявився інший чоловік. Коли дитина була в них вдома, вона завжди була весела, гралась. Вони разом готували млинці, влаштовували концерти, ходили купатись на річку, кататись на гойдалках. Вона думає, що мати налаштовує дитину проти батька. Позивач дуже любить свою доньку.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона знала сімю ОСОБА_2, бо проживала по сусідству зі сторонами по вул. Серьогіна, до того ж вона є кумою матері позивача. Сторони, ще коли жили разом, позичали в неї частину грошей на купівлю будинку. Наскільки їй було відомо у сторін були хороші стосунки, для неї був шок, що вони розлучились. Що до дитини, то, на її думку, дитина повинна відчувати любов як матері, так і батька. Вона раніше, а саме у 2013-2014 роках, постійно бачила ОСОБА_3 вдома у позивача. У 2014 році ОСОБА_3 перевели у школу № 12, вона стала рідше бачити ОСОБА_3, а зараз взагалі не бачить. Позивач дуже любить дитину, в будинку позивача завжди було багато дітей, ОСОБА_3 завжди була веселою. Вона бачила, як батько вчив з донькою уроки. Вона особисто ніколи не чула в їх сімї нецензурну лайку.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона працює в Токмацькій ЗОШ №12 технічкою, де навчалась ОСОБА_3, а також позивач, потім позивач став проживати на її вулиці. Їй відомо, що ОСОБА_3 перевели з 4 до 12-ї школи, в якій вона навчалась у 2013-2014 роках. Позивач забирав дитину зі школи, ОСОБА_3 просто вішалася батькові на шию, вона липла до нього, було видно, що вона рада його бачити та дуже любить. Інколи дитину забирали баба чи дід. В школі вона не бачила, щоб відповідачка не давала батькові ОСОБА_6.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що з позивачем з 1999 року сусіди та друзі. У 2002 році він був свідком на весіллі сторін, підтримували з ними дружні стосунки. Він особисто з позивачем, його матірю та своєю сестрою їздили купляти речі для дівчинки. Коли сторони розвелися, він з позивачем приходили до відповідачки, вона лаялась, зачиняла двері, не пускала ОСОБА_1 на поріг, дитину не давала, висловлювалась нецензурною лайкою, навть викликала міліцію. Дитина все це чула, плакала. Це було приблизно рік назад. ОСОБА_6 дуже любила батька, чіплялась йому на шию. Він не бачив, щоб в присутності батька дитина була знервована. При дитині позивач ніколи не ругався, не дозволяв йому, навіть, палити при дитині, не хотів, щоб вона таке бачила.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він є цивільним чоловіком відповідачки. Він зазначив, що дитина тепер вважає його батьком, вони з відповідачкою ніколи не перешкоджали позивачу бачитись з дитиною. ОСОБА_6 сама не хоче його бачити, в розмові ОСОБА_3 ніколи не називає позивача батьком. Після побачень з батьком, дитина замикалась в собі, нічого нам не розповідала. Ми звертались до психолога, та прийшла до висновку, що дитина негативно ставиться до батька. Ми намагались поговорити з дитиною, однак ОСОБА_3 каже, що не хоче йти до батька, тоді ми намагались дізнатись навіщо йде, на що ОСОБА_3 відповідала, що ми самі її випахаємо. Тому, якщо вона не хоче йти до батька, то хай не йде. Батько не ображав дитину, однак при дитині ображав її матір, а дитина все чула. Відповідачка є сиротою, її нікому захистита, позивач сказав що не дасть їй жити. З відповідачкою вони разом з вересня 2014 року. За цей час позивач ніяких записок через дитину не передавав. Однак дружина йому розповідала, що раніше він передавав для неї записки з образами. Так дійсно батько в 2015 році купував дитині речі. Дитина розповідала, що бітько приїжджав до неї в школу, пропонував гроші, шоколад, однак вона не взяла, бо не хоче. ОСОБА_12 розкривається, висловлює свою думку. Спілкування з батьком травмує дитину. В нього від перешого шлюбу також є дитина, однак з дитиною він не спілкується, щоб не травмувати.

Вислухавши пояснення учасників, вивчивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків.

З 02 лютого 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 022938.

Рішенням Токмацького районного суду від 05.07.2012 року шлюб між ними був розірваний.

10 грудня 2005 року у сторін народилася спільна дитина, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 023208.

Рішенням Токмацького районного суду від 13 лютого 2013 року з позивача було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку позивача щомісячно, починаючи стягнення з 20 січня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією рішення Токмацького районного суду від 13.02.2013 року.

На теперішній час дитина постійно проживає разом з матір'ю.

У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою матері або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Фактично з самого моменту розлучення, у сторін почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні батьком доньки, мирним шляхом вирішити зазначене питання не вдалось, тому позивач з вищезазначених підстав звернувся до органу опіки та піклування Токмацької міської ради з заявою про вирішення питання щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, які створюються відповідачем.

Так, 12 лютого 2014 року відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Токмацької міської ради на якому було вирішено: рекомендувати ОСОБА_1 забирати доньку зі школи у його неробочі дні та забезпечити доньці літній відпочинок та спільне літнє оздоровлення протягом 2-х місяців за згодою з матір'ю дитини; рекомендувати ОСОБА_2 надавати можливість спілкування батькові з їх спільною донькою.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (чч.1,2 ст.159 СК України).

Після засідання комісії відповідач продовжувала перешкоджати спілкуванню батька з дочкою, що підтверджується показанями свідків позивача, допитаних в судовому засіданні. Між сторонами склалися такі стосунки, що присутність відповідачки при спілкуванні батька з дитиною викликає суперечки та сварки між сторонами. Все це призвело до спору у суді.

В судовому засіданні представник органу опіки та піклування надав висновок виконавчого комітету Токмацької міської ради №1499/21-39 від 10.06.2015 року, згідно якого було рекомендовано визначити ОСОБА_1 такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою: необмежено в телефонному режимі; один раз на тиждень під час учбового процесу в навчальному закладі з пятниці після уроків до 18.00 години щосуботи за місцем проживання батька; під час зимових та весняних канікул 3 дні за місцем проживання батька; під час літніх канікул протягом одного місяця за місцем проживання батька або оздоровлення в літньому оздоровчому закладі за рахунок батька; раз на рік на два тижні для спільного відпочинку та оздоровлення у літній період.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим або суперечить інтересам дитини. Таким чином, суд погоджується з висновком виконавчого комітету Токмацької міської ради, щодо необхідності спілкування батька з дитиною, однак не в повному обсязі, оскільки сторонами не оспорюється той факт, що дійсно на даний час дитина не хоче спілкуватись з батьком, це ж підтвердив і представник органу опіки та піклування. Дитина за останній рік бачилися з батьком лише кілька разів по декілька хвилин, дитина відвикла від батька, тому батькові потрібно наново налагоджувати стосунки з донькою. На даний час розлука малолітньої дитини з матірю може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, суд вважає за необхідне визначити позивачу систематичні побачення з донькою двічі на тиждень, однак без ночівлі у батька.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися усупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України).

Відповідно ст. 171 та ст. 19 ч. 6 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Однак як сторони, так і представник органу опіки та піклування просили не допитувати дитину в судовому засіданні, ніким зі сторін не оспорюється, що на даний час дитина не бажає спілкуватись з батьком, ОСОБА_3 має слабку психіку і це може травмувати її. Згідно відповіді на запит головного лікаря КУ Токмацької ЦРЛ ОСОБА_13 від 03.06.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на диспансерному обліку у лікаря педіатра не знаходиться, однак 07.04.2015 року мати дитини зверталась до лікаря невролога. Після огляду був встановлений діагноз: астено-невротичний синдром.

Згідно довідки по результатам діагностування та індивідуальної бесіди психолога з ученицею 3 класу ЗОШ №6 ОСОБА_3, яка відбулась 07.04.2015 року, було виявлено, що у дитини високий рівень тривожності, невпевненість у собі, прагнення до домашнього захисту. Під час розповіді про батька, дитина помітно нервує, сказала, що не любить відвідувати будинок батька та бабусі і те, що їй дома з мамою значно затишніше, спокійніше та комфортніше.

ОСОБА_3 в останній час практично не бачиться з батьком, дитина є малолітньою та має слабку нервову систему та психологічно не готова знаходитися з ночівлею у батька.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.141 СК України, ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За ч.1 ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У ч.2 ст.291 ЦК України зазначено, що фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім'єю крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

На словах мати не заперечує проти побачень батька з дитиною, однак фактично своїми діями перешкоджала позивачу у спілкуванні, а саме, ігнорує телефонні дзвінки та смс-повідомлення позивача, що позбавляє позивача можливості домовитись про зустріч, змінила доньці сім-карту у телефоні, який подарував батько доньці. Свідки зазначають, що між сторонами склалися конфліктні відносини, їх зустрічі закінчуються сварками.

Посилання представника відповідача на те, що мати не перешкоджає позивачеві спілкуватися з донькою, яка вже доросла і не бажає зустрічатися з батьком, не являється підставою для усунення батька від виховання доньки. Відповідач не позбавлена можливості сприяти налагодженню контакту дитини з батьком, а не налаштовувати її проти нього.

Згідно зі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування.

Суд критично ставиться до записок, які начебто були передані відповідачу позивачем через дитину, а також до запису телефонної розмови батька з дитиною та відеозапису, оскільки взагалі невідомо коли і ким вони були складені, в яких умовах, згідно пояснень позивача зазначені записки він передавав відповідачці особисто, а телефоном спілкувався з дитиною востаннє в квітні 2015 року. До того ж їх зміст свідчить лише про негативне ставлення позивача до ОСОБА_2 і жодним чином не шкодять та не ображають саму дитину.

Приймаючи рішення у справі, судом враховано, що позивач працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має постійний дохід, регулярно перераховує кошти відповідачці на утримання дитини, має усі умови для спілкування з дитиною, тому відсутні підстави для позбавлення його права на спілкування з дитиною.

Оскільки позивач проживає окремо від доньки і користується правом на її виховання в обмеженому вигляді, тобто у формі спілкування з нею, суд, встановлюючи порядок такого спілкування, вважає, що воно повинно мати більш педагогічну суть, бути достатньо різнобарвним, регулярним та не пов'язаним з присутністю матері, оскільки дитина може попасти під вплив емоцій обох батьків, відносини між яким є напруженими, що негативно вплине на дитину.

Враховуючи, що позивач з розумінням ставиться до того, що донька проживає з матір'ю та остання має більше можливості у спілкуванні з дитиною, позивач просить надати йому можливість у спілкуванні з дитиною з ранку кожної суботи до вечора кожної неділі, необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; забезпечувати доньці літній відпочинок шляхом направлення до літнього табору або санаторію та спільне літнє оздоровлення шляхом спільного виїзду на літній відпочинок, суд прийшов до висновку, що позивач негативного впливу на дитину мати не буде, при спілкуванні з донькою буде мати можливість приймати участь у її вихованні.

За місцем проживання позивача створені належні побутові умови для відпочинку та розвитку дитини. Разом з тим, враховуючи, що батько через незалежні від нього причини протягом останнього року практично не спілкувався з донькою, яка є мололітньою, дитині потрібен час для звикання до батька, враховуючи психофізіологічні особливості дитини, її велику, у порівнянні з дорослою людиною, вразливість, а також вік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, доцільно задовольнити позов частково, а саме, шляхом побачень з батьком двічі на тиждень, однак без ночівлі у позивача.

При визначені часу спілкування дитини з батьком суд також враховує, що позивач працює оператором заправних станцій, за словами самого позивача працює за графіком день-ніч та сорок вісім годин відпочинку, тому враховуючи графік роботи батька дитини, суд вважає необхідним встановити часи побачень щосереди або щочетверга з 16 до 19 год. та щосуботи або щонеділі з 09 до 19 год. відповідно до графіку роботи ОСОБА_1 без присутності матері дитини за місцемя проживання батька.

Що ж стосується вимог про необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; та забезпечення доньці літнього відпочинку шляхом направлення до літнього табору або санаторію та спільного літнього оздоровлення шляхом спільного виїзду на літній відпочинок, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги підлягають задоволенню, вони не матимуть негативного впливу на дитину, підуть їй на користь. Дослідивши матеріали справи, суд не знайшов будь-яких обставин, що мають істотне значення та свідчать про можливість негативного впливу на дитину з боку позивача під час їх спільного відпочинку. До того ж представник відповідача в судовому засіданні зазначала, що мати дитини не проти відпочинку дитини в літньому таборі чи санаторію за рахунок батька. Будь-яких доказів, що унеможливлюють спільний відпочинок батька з донькою або в літньому таборі чи санаторію суду надано не було. Суд вважає необхідним визначити позивачу три тижні часу для забезпечення доньці літнього відпочинку.

Визначений спосіб участі позивача у вихованні доньки та спілкуванні з нею не зашкодить їй, а навпаки повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток.

Вказаний графік спілкування не являється остаточним і може бути в подальшому змінений в залежності від віку дитини і відновлення її прихильності і родинних стосунків з батьком.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Токмацької міської ради Запорізької області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дитини з батьком, який проживає окремо - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити такі способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- систематичні побачення два дні на тиждень щосереди або щочетверга з 16 до 19 год. та щосуботи або щонеділі з 09 до 19 год. відповідно до графіку роботи ОСОБА_1 в його неробочі дні без присутності матері дитини за місцемя проживання батька;

- у будь-який інший час за домовленістю між батьками;

- необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою;

- забезпечувати доньці літній відпочинок шляхом направлення до літнього табору або санаторію та спільне літнє оздоровлення шляхом спільного виїзду на літній відпочинок загальною тривалістю три тижні протягом літа.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: О.М. Погрібна