У Х В А Л А

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа - ОСОБА_4, про стягнення страхового відшкодування за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 05 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного їй на праві власності застрахованого автомобіля марки Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1, який перебував під керуванням її сина, ОСОБА_4 У результаті ДТП автомобіль отримав механічні ушкодження на загальну суму 103 575 грн. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2014 року її сина визнано винним у ДТП.

Посилаючись на те, що строк на повідомлення страховика про настання страхового випадку нею та її сином пропущено з поважних причин, а тому відмова ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у виплаті страхового відшкодування є неправомірною, позивачка просила стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 103 575 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_3 103 575 грн. страхового відшкодування. Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що причини несвоєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку є поважними з огляду на стан водія транспортного засобу після ДТП та те, що власник автомобіля дізналася про пригоду лише наступного ранку.

Апеляційний суд погодився із висновками районного суду, зазначивши при цьому також про те, що конструктивної загибелі транспортного засобу не відбулось і відновлювальний ремонт коштує менше 75 % страхової суми.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судами встановлено, що 05 квітня 2014 року сталася ДТП за участю застрахованого у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» автомобіля марки Ford Focus, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на праві приватної власності та перебував під керуванням її сина, ОСОБА_4 У результаті ДТП автомобіль отримав механічні ушкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у ДТП.

28 травня 2014 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відмовило їй у виплаті страхового відшкодування з підстав несвоєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що строк на повідомлення страховика про настання страхового випадку пропущено нею та її сином з поважних причин, а тому відмова ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у виплаті страхового відшкодування є неправомірною.

Пунктом 10.2.3 договору страхування встановлено, що при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування визначається страховиком на підставі документів, що підтверджують розмір збитків (рахунки станції технічного обслуговування (далі - СТО), калькуляції СТО чи страховика, висновок спеціаліста-автотоварознавця) за вирахуванням встановленої в п. 2 франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому розмір збитків визначається на таких умовах: спеціалізована СТО та СТО за направленням страховика (п. п. 10.2.3.1, 10.2.3.2 договору страхування).

У п. 10.2.3.1 договору страхування сторони погодили, що, якщо страхувальник наполягає на здійсненні відновлювального ремонту на СТО, з якою страховик не має договірних відносин, страхувальник отримує страхове відшкодування готівкою, відповідно до умов п.10.2.1.2 договору, в сумі, розрахованої страховиком за допомогою програми AURORA.

При повній загибелі (конструктивній чи фактичній) страхове відшкодування сплачується в межах страхової суми з вирахуванням зносу за період дії договору страхування, франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. Дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого транспортного засобу визначається на підставі результатів торгів інтернет-аукціонів або за результатами товарознавчої експертизи. Під повною загибеллю розуміють випадки, коли вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (включаючи вартість транспортування до місця ремонту) складає більше ніж 75% страхової суми (п.10.2.4 договору страхування).

Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що конструктивної загибелі транспортного засобу не відбулось і вартість відновлювального ремонту автомобіля менше 75% страхової суми, виходячи лише із рахунку-фактури від 02 липня 2014 року, виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (а.с. 15), оскільки такий порядок визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу не відповідає умовам договору страхування.

При цьому, суд апеляційної інстанції у порушення ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не дав належної оцінки висновку експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного за замовленням ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля складає 203 051 грн. 04 коп., що перевищує його ринкову вартість, яка складає 148 600 грн. 88 коп. За цим висновком, мала місце конструктивна загибель транспортного засобу (а.с.103-106).

Отже, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не встановив фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та норми права, які регулюють ці правовідносини, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів, а також правильності й справедливості рішення суду першої інстанції; не дав оцінки наданим доказам щодо вартості ремонту з урахуванням умов договору страхування на предмет визначення такої вартості.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська