Провадження № 22-ц/783/4732/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Фейір К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода 63» про визнання права володіння та користування приміщенням мансардного типу загального користування, -

встановила:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 лютого 2014 року, в задоволенні вказаного позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с.61, 78-81).

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою (а.с.87) про перегляд рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, якими, на його думку, є: визнання рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2015 року, незаконним пункту 3.2 рішення загальних зборів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі-ОСББ) «Злагода 63» від 30 листопада 2013 року. Зазначав, що ця обставина - встановлення факту незаконності рішення загальних зборів ОСББ «Злагода 63» від 30 листопада 2013 року, є істотною для розгляду даної справи, вона існувала на момент розгляду справи, однак, не була відома заявнику, оскільки лише за рішенням суду, яке набрало законної сили 24 лютого 2015 року, було підтверджено незаконність вказаного рішення загальних зборів об'єднання, на яке посилались суди, відмовляючи йому у задоволенні позову по суті спору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2015 року заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що встановлення факту незаконності пункту 3.2 рішення загальних зборів ОСББ «Злагода 63» від 30 листопада 2013 рокуне має істотного значення для вирішення даної справи по суті, і вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи. Зазначає, що він ніколи не відмовлявся від користування приміщенням, яке йому було надано за чинним на даний час рішенням зборів об'єднання, а його заява від 25 лютого 2011 року немає правового значення.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку (а.с.136, 137), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому розгляд справи апеляційним судом проведено відповідно до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до пункту першого частини другої статті 361 ЦПК України, однією з підстав, на яку, зокрема, посилається заявник ОСОБА_2, для перегляду рішення суду, яке набрало законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 грудня 2013 року, суд першої інстанції виходив із того, що визнання незаконним пункту 3.2 рішення загальних зборів ОСББ «Злагода 63» від 30 листопада 2013 року за рішенням Залізничного районного суду м. Львова від12 січня 2015 року не є нововиявленою обставиною в розумінні ст.361 ЦПК України та не має самостійного істотного значення для вирішення справи по суті та не є такою, що могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки судом при прийнятті рішення, в першу чергу, було враховано наявність заяви ОСОБА_2 про добровільну відмову від користування спірним приміщенням і така ніким не оспорювалась.

Однак, з такими висновками районного суду погодитись не можна, оскільки при вирішенні питання по суті заяви ОСОБА_2, суд, в порушення вимог процесуального закону, не дав належної правової оцінки всім обставинам, на які заявник посилався, як на підставу для перегляду вказаного вище рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі ОСББ «Злагода 63».

Його квартира складається лише з однієї кімнати без вигод, житловою площею 16,8 кв.м.

Рішенням загальних зборів ОСББ «Злагода 63», оформленим протоколом №2 від грудня 2010 року (пункт 4), для покращення умов проживання ОСОБА_2 було виділено приміщення мансардного типу загального користування, яке знаходиться навпроти входу у його квартиру, з подальшим оформленням його в БТІ та додатковою оплатою за квартирну плату щомісяця, згідно додаткової площі, і зобов'язано його провести ремонт, утримувати додаткове приміщення, своїм коштом та в належному технічному стані (а.с.4, 17).

Рішенням загальних зборів названого вище ОСББ, оформленим протоколом від 30 листопада 2013 року (пункт 3.2), було задоволено заяву ОСОБА_2 від 25 лютого 2011 року про відмову від наданого йому додаткового приміщення загального користування і вирішено, що воно не підлягає одноосібному володінню (а.с.54).

Вказаний пункт рішення зборів ОСББ «Злагода 63» від 30 листопада 2013 року було визнано незаконним за рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12 січня 2015 року, яке набрало законної сили 24 лютого 2015 року (а.с.88-92).

Статтею 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, тобто майна, яке знаходиться в загальному користуванні всіх власників будинку.

Основна діяльність об'єднання полягає, зокрема, у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території (ст.4 Закону).

Статтею 10 цього Закону, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи в суді, було визначено, що до виключної компетенції загальних зборів об'єднання відносилось вирішення питання про використання об'єктів, що перебувають у спільній власності членів об'єднання.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що визнання зазначеного вище пункту 3.2 рішення загальних зборів ОСББ «Злагода 63» від 30 листопада 2013 року незаконним не має істотного значення для вирішення даної справи, є безпідставним, оскільки, в силу наведених вище норм Закону, які збереглись і в нині діючій редакції, про те, що лише загальні збори об'єднання співвласників багатоквартирного будинку уповноважені вирішувати питання щодо використання спільного майна, яке знаходиться в загальному користуванні всіх співвласників будинку, - сама по собі заява ОСОБА_2 про відмову від наданого йому за рішенням загальних зборів об'єднання приміщення загального користування не має правового значення.

Крім того, неправильним є й висновок суду першої інстанції про те, що судом при ухваленні рішення, яке просить переглянути за нововиявленими обставинами позивач, в першу чергу було враховано наявність заяви ОСОБА_2 про добровільну відмову від користування спірним приміщенням, оскільки свій висновок про безпідставність заявлених позивачем вимог суд обґрунтовував також наявністю прийняття такої відмови рішенням загальних зборів ОСББ від 30 листопада 2013 року (пункт 3.2).

У відповідності до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» (п.20), за змістом частини другої статті 307 ЦПК України апеляційний суд відповідно до наданих йому повноважень має право постановити ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення, постановленої з порушенням норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання, оскільки нормами ЦПК не передбачено права апеляційного суду постановляти свою ухвалу по суті вирішення такої заяви.

Враховуючи викладені вище мотиви, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини першої статті 311 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.4, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 травня 2015 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.