Справа № 2-83/12 Головуючий у І інстанції Корнієнко С.В.
Провадження № 22-ц/780/12/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 08.04.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

Позивач ПАТ «Імексбанк» звернувся до суду з позовом про розірвання договору кредитної лінії, укладеного з відповідачем ОСОБА_2 та звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації через прилюдні торги.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно умов договору кредитної лінії № 02-08 від 18.01.2008 року ОСОБА_2 на поточні потреби траншами був наданий кредит з максимальним лімітом заборгованості в сумі 150 000 євро зі сплатою 13% річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 17 січня 2013 року.

Для забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань, 21.01.2008 року позивач уклав з співвідповідачем ОСОБА_3 договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала банківській установі в іпотеку земельну ділянку та домоволодіння по АДРЕСА_1

У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов договору кредитної лінії виникла заборгованості в сумі 161 216,69 євро, яку позивач просив стягнути, звернувши стягнення на заставлене майно.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року позов ПАТ «Імексбанк» задоволено. Розірвано договір кредитної лінії № 02-08 від 18.01.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та ОСОБА_2.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2, за договором кредитної лінії № 02-08 від 18.01.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» та ОСОБА_2, в розмірі 1 451 275,02 грн., звернуто у відповідності до Договору про іпотеку від 21 січня 2008 року, стягнення на належні ОСОБА_3 житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, та земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 0,145 га, кадастровий НОМЕР_1.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів.

Визначено початкову ціну предмета іпотеки - житлового будинку по АДРЕСА_1 у розмірі - 255632,00грн.

Визначено початкову ціну предмета іпотеки - земельної ділянки площею 0,145 га, кадастровий НОМЕР_1, у розмірі - 17680,98 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було надано невірну оцінку експертному висновку щодо розміру заборгованості, не встановлено загальний розмір вимог ПАТ «Імексбанк» та всі його складові, а також безпідставно не була призначена повторна судово-почеркознавча експертиза.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що оскільки відповідач неналежним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, істотно порушуючи умови кредитної лінії, у зв'язку з чим інтересам позивача завдано матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню за рахунок звернення стягнення на належне відповідачеві ОСОБА_3 заставлене нерухоме майно з розірванням відповідного спірного правочину. При цьому, враховуючи висновок судово-почеркознавчої експертизи № 13545/11-32 від 31.05.2012 року, суд першої інстанції відрахував від загального розміру заборгованості в сумі 161 216,69 євро грошові кошти на суму 25 000,00 євро, отримані за заявами про видачу готівки № 4993 від 21.01.2008р., № 1825 від 08.02.2008 р., № 2905 від 27.02.2008 р. та № 2673 від 04.03.2008 р., що за висновком експертизи підписані не ОСОБА_2, а іншою особою.

Однак, з такими висновками суду повністю погодитись неможливо, оскільки вони не в повній мірі відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Так, судом встановлено, що 18.01.2008 року між позивачем ПАТ «Імексбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії за № 02-08, відповідно до умов якого позивач надав останньому у тимчасове користування кредит на умовах забезпеченості, повернення, строковості та цільового характеру використання. Надання коштів здійснювалося окремими частинами на умовах, визначених договором в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 150 000 євро зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами до 17.01.2013 року на умовах, визначених цим договором та Додатком № 1 до нього.

Відповідно до п. 2.4.1. цього договору сплата відсотків здійснюється щомісячно з 01 по 05 число місяця включно, починаючи з лютого 2008 року.

Згідно п.п. 4.1. та 4.2. договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе згідно умов цього договору зобов'язань винна сторона сплачує іншій стороні суму неустойки, передбачену цим договором, та збитки.

На виконання п. 1.3. договору кредитної лінії № 02-08 від 18.01.2008 року в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, 21.01.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір (надалі - Договір іпотеки), за умовами якого остання передала позивачу в іпотеку нерухоме майно у вигляді земельної ділянки та розташованого на ній домоволодіння, що знаходяться по АДРЕСА_1.

У відповідності до положень п. 1.5. Договору іпотеки, заставна вартість предмету іпотеки - житлового будинку та земельної ділянки, на якій розташований будинок, визначається Сторонами в сумі 200 000 (двісті тисяч) євро, що є еквівалентом 1 483 791, 00 грн.

Право на звернення стягнення на предмет іпотеки, за п. п. 5.2, 5.3, 5.4 Договору іпотеки, Іпотекодержатель набуває незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому витрати Іпотекодержателя, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та зверненням стягнення на Предмет іпотеки, також забезпечується цією іпотекою, тобто ці витрати бере на себе Іпотекодавець (майновий поручитель) та вони підлягають відшкодуванню Іпотекодержателю в повному обсязі. Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється в тому числі за рішенням суду.

Як вбачається з розрахунку розміру заборгованості ОСОБА_2 перед ВКБ «Імексбанк» за договором кредиту № 02-08 від 18.01.2008 року, станом на день звернення із позовом (а.с. 18 т. 1), загальний розмір заборгованості становить 161 216,69 євро, що у гривневому еквіваленті становить 1 638 109,88 грн., та складається з заборгованості по кредиту - 150 000,00 евро, нарахованих відсотків за користування кредитом - 10 725,35 євро, пені за прострочення сплати відсотків - 491,34 євро.

Колегією суддів апеляційного суду з матеріалів справи встановлено, що грошові кошти за договором кредиту № 02-08 від 18.01.2008 року, укладеним між АКБ «Імексбанк» та ОСОБА_2, банківською установою передавались окремими частинами (траншами) шляхом надання готівкових коштів з позичкового рахунку.

Так, з наданих позивачем виписок з позичкового рахунку, а також досліджених судом оригіналів заяв на видачу готівки, вбачається, що грошові кошти на загальну суму 150 000,00 євро за договором кредиту № 02-08 від 18.01.2008 року були отримані шляхом передачі наступних траншів:

21.01.2008 р. - 10 000,00 євро;

23.01.2008 р. - 50 000,00 євро;

01.02.2008 р. - 20 000,00 євро;

08.02.2008 р. - 5 000,00 євро;

15.02.2008 р. - 5 000, 00 євро;

27.02.2008 р. - 5 000,00 євро;

28.02.2008 р. - 50 000,00 євро;

04.03.2008 р. - 5 000,00 євро.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 зазначав, що він особисто отримав за договором кредитної лінії кошти лише в сумі 25 000,00 євро за заявами про видачу готівки від 01.02.2008р. та 15.02.2008 р., а інша частина коштів кредитної лінії отримана не ним, а іншою особою.

З метою перевірки заперечень відповідача, судом першої інстанції за клопотанням відповідача була призначена судово - почеркознавча експертиза.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 13545/11-32 від 31 травня 2012 року, складеного судовим експертом КНДІСЕ ОСОБА_4, встановлено, що в заявах на видачу готівки № 4993 від 21.01.2008 року, № 1825 від 08.02.2008р., № 2905 від 27.02.2008 р. та № 2673 від 04.03.2008 року, підписи від імені ОСОБА_2 у графах «підпис отримувача» виконано не ОСОБА_2, а іншою особою. Встановити, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_2 у графі «підпис» отримувача в заявах на видачу готівки № 1364 від 28.02.2008р., № 2294 від 23.01.2008 р. - не виявилось можливим.

Суд першої інстанції, зважаючи на обставини, встановлені вказаним висновком експертизи, зменшив загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором на суму 25 000,00 євро, не вирішивши питання щодо проведення перерахунку відсотків та пені у зв'язку із таким зменшенням. При цьому, вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції в порушення п. 42 Постанови Пленуму Вищогоспеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2013 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» не зазначив всіх складових заборгованості відповідача, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, визначивши початкову ціну педмета іпотеки без належного мотивування.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає частково обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування судом першої інстанції осбтавин справи та порушення норм матеріального права при ухваленні рішення, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості позовних вимог ПАТ «Імексбанк», колегія суддів зважає на наступне.

Судом вірно встановлено та не заперечується сторонами, що 18.01.2008 року між позивачем ПАТ «Імексбанк» (Кредитор) та відповідачем ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір кредитної лінії за № 02-08, відповідно до умов якого Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти окремими частинами в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 150 000, 00 євро зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами до 17 січня 2013 року.

В подальшому, сторонами було внесено зміни до Договору шляхом збільшення розміру відсоткової ставки до 13% річних та відповідно сукупної вартості кредиту. (а.с. 14 т. 1)

Відповідно до ст. 2 Договору кредитної лінії, видача траншів проводиться шляхом надання готівкових коштів з позичкового рахунку Позичальника. Моментом (днем) надання траншу вважається день першої оплати з Позичкового рахунку Позичальника в сумі відповідного траншу Кредиту.

В якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, 21.01.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір (надалі - Договір іпотеки), за умовами якого остання передала позивачу в іпотеку нерухоме майно у вигляді земельної ділянки та розташованого на ній домоволодіння, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Відповідачем ОСОБА_2, було прострочено сплату відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим виникла заборгованість, загальний розмір якої на час звернення позивача до суду із позовом становив 161 216,69 євро, що у гривневому еквіваленті становить 1 638 109,88 грн., та складається з:

· заборгованості по кредиту - 150 000,00 евро;

· нарахованих відсотків за користування кредитом - 10 725,35 євро,

· пені за прострочення сплати відсотків - 491,34 євро.

За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним догвором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, що регулюють правовідносини за договором позики.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що грошові кошти в сумі 25 000,00 євро за договором кредитної лінії, укладеним між сторонами справи, згідно заяв на видачу готівки № 4993 від 21.01.2008 року, № 1825 від 08.02.2008р., № 2905 від 27.02.2008 р. та № 2673 від 04.03.2008 року, отримані не ОСОБА_2, а іншою особою. Зазначене підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи № 13545/11-32 від 31 травня 2012 року.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає доведеною ту обставину, що за договром кредитної лінії № 02-08 від 18.01.2008 року, відповідач ОСОБА_2 отримав не 150 000,00 євро, а 125 000,00 євро.

З огляду на вказане, розрахунок заборгованості, наданий позивачем з урахуванням отримання кредиту на суму 150 000, 00 євро є необгрунтованим та не може бути прийнятий судом.

В той же час, оскільки колегія суддів апеляційного суду не володіє спеціальними знаннями та засобами для здійснення розрахунку заборгованості, виходячи із розміру кредиту, фактично отриманого ОСОБА_2, встановлюючи розмір заборгованості колегія виходить з розрахунку, наданого ПАТ «Імексбанк» станом на 26.11.2014 року, який здійснено з урахуванням отримання кредиту в розмірі 125 000,00 євро, нарахованих на цю суму відсотків, та виконаних відповідачем оплат на погашення кредиту. (а.с. 216-217 т. 2)

Так, відповідно до зазначеного розрахунку, розмір заборгованості ОСОБА_2 становить 246 339,99 євро, що в еквіваленті до національної валюти України гривні за офіційним курсом НБУ на день здійснення розрахунку банком становить 4 586 850 гривень 61 копійку та складається з:

· сума заборгованості за основним боргом - 125 000,00 євро;

· відсотки за користування кредитом - 97 569,44 євро;

· пеня за період з 27.11.2013р. по 26.11.2014р. - 23 770,55 євро.

Колегія суддів апеляційного суду не приймає доводів апеляційної скарги щодо фактичного отримання відповідачем грошових коштів на суму 25 000,00 євро, оскільки такі доводи належними доказами не підтверджено.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи № 13545/11-32 від 31 травня 2012 року, а також висновку експерта № 74 від 23.10.2014 року та висновку експерта № 2 від 23.02.2015 року, вбачається, що встановити «чи виконані підписи на заяві про видачу готівки у відділенні Філії АКБ «Імексбанк» № 1364 від 28.02.2008 року та № 2294 від 23.01.2008 року особисто ОСОБА_2, чи іншою особою» не виявляється можливим.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду (ч.3).

Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та(або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що Філією АКБ «Імексбанк» у м. Києві у лютому 2009 року направлялись письмові вимоги про усунення порушень як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 (а.с. 26, 27 т. 1), які залишились без виконання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність законних підстав для розірвання кредитного договору та звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 21 січня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» і ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

За таких обставин рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2013 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Розірвати договір кредитної лінії № 02-08 укладений 18.01.2008 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» і ОСОБА_2.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором кредитної лінії № 02-08 від 18.01.2008 року, розмір якої становить 246 339,99 євро та складається з суми заборгованості за основним боргом - 125000,00 євро, відсотків за користування кредитом - 97 569,44 євро, пені за період з 27.11.2013р. по 26.11.2014р. - 23 770,55 євро, що в еквіваленті до національної валюти України гривні за офіційним курсом НБУ на день здійснення розрахунку банком становить 4 586 850 (чотири мілйони пятсот вісімдесят шість тисяч вісімсот пятдесят) гривень 61 копійку, звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 21 січня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» і ОСОБА_3, а саме: нерухоме майно - домоволодіння, яке складається з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, загальною площею 189,4 кв.м., житловою - 90,7 кв.м., який належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Васильківською державною нотаріальною конторою Київської області 21.07.2000 року за реєстровим № 1502;

та земельної ділянки, на якій розташовано домоволодіння, розміром 0,145 га, що розташована в АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 15.07.2007 року з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Реалізацію зазначеного нерухомого майна здійснити шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 850, 00 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: