Номер провадження 2/754/1262/15
Справа №754/104/15-ц
15.06.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Шевчука О.П.
при секретарі - Бойко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку розподілу майна подружжя
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про поділ майна, набутого за час шлюбу.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем у справі - ОСОБА_2 він перебував в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2003 року.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.01.2014 року шлюб між сторонами у справі розірвано.

За час перебування в шлюбі сто ірну справі в них народилось двоє дітей, які проживають з позивачем та перебувають на його утриманні.

28.08.2008 року подружжям придбано квартиру АДРЕСА_1.

Квартира придбана за кошти позивача, отримані ним за Договором позики, однак право власності оформлене на його на той час дружину - відповідача в справі.

Оскільки угоди між подружжям щодо поділу майна, набутого за час шлюбу, між сторонами у справі, не досягнуто, позивач просить суд в порядку розподілу майна визнати за ним право власності на ? частину квартири.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задовольнити з наведених в заяві підстав.

Відповідач в судові засідання не з'являлась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Оскільки судові повістки неодноразово повертались до суду за закінченням терміну зберігання ОСОБА_2 про день та час розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення в пресі (а.с. 44).

Приймаючи до уваги викладене, суд розглядає справу без участі відповідача з постановленням заочного рішення, про що представник позивача не заперечував.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне.

Сторони у справі перебували в шлюбі, зареєстрованому 14.02.2003 року (а.с. 3).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.01.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 6).

За час перебування в шлюбі - 28.02.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем у справі (а.с. 20).

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Відповідно ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Постановою Пленуму Верхового суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «»Про практику застосування судами законодавства при розгляді спав про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (п. 23) роз'яснено судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідачем не надано суду доказів придбання квартири на підставах, встановлених ст. 57 СК України, які ю свідчили про те, що квартира є її приватною власністю.

За таких обставин суд вважає, що придбана за час перебування сторін у справі в зареєстрованому шлюбі квартира є їх спільною сумісною власністю та належить колишньому подружжю в рівних долях.

Аналізуючи викладене суд вважає вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та доведеними, а тому задовольняє позов у повному обсязі.

Задовольняючи позов суд відповідно ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати - суму сплаченого при зверненні до суду судового збору та витрати пов'язані з викликом відповідача до суду - розміщенням оголошення в пресі (а.с. 8, 42).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, ст. 60, 61, 69 - 71 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

В порядку розподілу майна, набутого за час шлюбу визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, що складається з двох житлових кімнат, загальною площею 51,30 кв.м., житловою площею 30,60 кв.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1488 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя