АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/6377/15
Головуючий 1 інстанції Зінченко Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Піддубного Р.М. Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Литвин О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 21 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про розірвання шлюбу та оспорювання батьківства, -

встановила:

12 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом. В уточнених позовних вимогах просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісяця та на її утримання у розмірі 1000 гривень щомісяця (а.с. 18).

Посилалась на те, що з 29 жовтня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З серпня 2014 року відповідач з сімєю не проживає. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча працює та має стабільний заробіток.

ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом. Просив: розірвати шлюб з ОСОБА_2; визнати, що він не є батьком малолітньої ОСОБА_3 та виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження дитини.

Посилався на те, що шлюбно-сімейні відносини з ОСОБА_4 не підтримує з серпня 2014 року, подружжя мешкає окремо. Він має сумніви у подружній вірності дружини та допускає. що донька може бути не його дитиною. Сім'я існує формально.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 вересня 2014 року до повноліття дитини, та аліменти на утримання дружини у розмірі 410 гривень щомісяця, починаючи з 12 вересня 2014 року до досягнення донькою ОСОБА_3 трьох років, тобто до 24 квітня 2015 року. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково шлюб між сторонами розірвано, у задоволенні позовних вимог про оспорювання батьківства відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину та на дружину скасувати. Посилається на неповне зясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. Вважає, що суд не взяв до уваги його майновий стан. В іншій частині ОСОБА_1 рішення суду не оскаржує.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_2 та її представник проти задоволення скарги заперечували.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає

Стаття 180 СК України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2011 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, 24 квітня 2012 року. Сторони хоча і знаходяться в зареєстрованому шлюбі, сімейні стосунки припинили, дитина мешкає з матір'ю. ОСОБА_2 не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. ОСОБА_1 з 2007 року має постійне місце роботи. Середній заробіток відповідача за період з червня по листопад 2014 року склав 4168 гривень (а.с.49). Крім того, ОСОБА_1 отримує дохід у виді щорічної орендної плати за договором оренди земельної частки (паю), строком дії до 2017 року. У 2013 році за цим договором відповідачем було отримано 3163,70 гривень (а.с.31).

Частково задовольняючи позов про стягнення аліментів на дитину, суд першої інстанції виходив з обовязку відповідача утримувати дитину, та при визначені розміру аліментів взяв до уваги майновий стан ОСОБА_1, який має постійне місце роботи та стабільний дохід, інших утриманців немає. Враховуючи майновий стан відповідача, суд дійшов висновку і про те, що ОСОБА_1 може надавати матеріальну допомогу дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та має законне право на таку допомогу.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів на його спростовування.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є інвалідом третьої групи, висновків суду не спростовує.

Як пояснив ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції, його мати отримує пенсію за віком, а також має дохід у виді орендної плати за договором оренди земельної частки. Аліменти на її утримання він не сплачує.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді