Справа № 203/4951/12
УХВАЛА

03 листопада 2015 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Бондаренко О.І.,

при секретарі: Гавріловій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 з участю заінтересованої сторони - стягувача ОСОБА_2, державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 на дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою з участю заінтересованої сторони - стягувача ОСОБА_2, державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 на дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, посилаючись на те, що він є боржником по виконавчому провадженні № 42718699 з виконання виконавчого листва № 203/4951/12 від 07.11.2012 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму. За місцем роботи ОСОБА_1 бухгалтерією підприємства «Газомер» щомісячно проводиться нарахування та утримання аліментів згідно цього виконавчого листа, в звязку з чим заборгованості зі сплати аліментів він не має. Проте, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по вищезазначеному виконавчому провадженню, який отримано ним 23.02.2015 року. Згідно отриманого розрахунку, за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року ОСОБА_1 було нараховано заборгованість в загальній сумі 27059,56 грн., а саме: за 1-й квартал 2013 року нараховано 51935,00 грн., податок 2596,75 грн., виплачено - 49338,25 грн., 1/4 частина стягнення до сплати 12334,56 грн. як заборгованість; за 3-й квартал 2013 року нараховано 62000,00 грн., податок 3100,00 грн., виплачено 58900,00 грн., 1/4 частина стягнення до сплати 14725,00 грн. як заборгованість. Такі дії державного виконавця заявник вважає неправомірними, тому звернувся до суду з даною скаргою, в якій також просить скасувати зазначений розрахунок, а судові витрати, повязані з розглядом скарги, покласти на Ленінський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Ухвалою суду від 26.06.2015 року зупинено стягнення на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в частині заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню ВП № 42718699 боргу по аліментах за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року в загальній сумі 27059 грн. 56 коп.

В судовому засіданні 28.10.2015 року ухвалою суду відповідно до ч.3 ст. 386 ЦПК України було залучено до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить виконання вищезазначеного рішення суду ОСОБА_4, оскільки державний виконавець Малова М.В. на даний час звільнена з Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції, а виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 передано державному виконавцю Поліщук О.П.

В судовому засіданні представник заявника за довіреністю, ОСОБА_5 скаргу підтримала на підставах, викладених в ній. Суду також пояснила, що розрахунок, складений державним виконавцем, є спірним, тому державний виконавець не мав права його складати. Зокрема, державним виконавцем взято до уваги довідку про дохід з продажу рухомого майна - транспортних засобів, який не мав враховуватися при нарахуванні аліментів. Державний виконавець повинен був врахувати чистий дохід. Один із проданих автомобілів куплений за отримані в кредит грошові кошти, за нього на даний час сплачується кредит ОСОБА_1 При визначенні таких спірних питань державний виконавець повинен був керуватися постановою КМУ від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». ОСОБА_1 працює директором ПП «Газомер» та не являється приватним підприємцем, що підтверджується довідкою з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Державним виконавцем не було з`ясовано джерело походження доходів, які ним були враховані при визначенні розміру заборгованості. Державного виконавця було попереджено про те, що існує спір та доходи, зазначені в довідці податкової інспекції, це доходи від продажу транспортних засобів, однак, дану обставину не взято до уваги. З огляду на викладене, представник заявника просить задовольнити скаргу та визнати дії державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 по обчисленню розміру заборгованості та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 42718699 за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року неправомірними та скасувати зазначений розрахунок. Також, просить стягнути з Ленінського відділу ДВС судові витрати на правову допомогу відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 за довіреністю, ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що згідно виконавчого листа від 07.11.2012 року з ОСОБА_1, приватного підприємця, стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до законодавства розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем, який складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу та боржнику. За заявою заінтересованої особи спір щодо розміру заборгованості вирішується судом. Відповідно до постанови КМУ від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Вважає, що посилання заявника на неправильність розрахунку є безпідставними, оскільки боржник, окрім отриманої заробітної плати в різних підприємствах, ще отримував дохід від підприємницької діяльності. Тому, в даному випадку, відсутня вина державного виконавця при обчисленні розміру заборгованості ОСОБА_1 по аліментах, оскільки саме податковою інспекцією встановлено отримані доходи ОСОБА_1 За даних обставин вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги. Крім того, на думку представника стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_6, зі змісту скарги ОСОБА_1, вбачається, що її предметом не є процесуальне рішення і дії державного виконавця, а фактично існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, в звязку з чим дану заяву скаржника необхідно провадженням закрити.

Представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги не визнала, пояснивши, що в звязку зі звільненням державного виконавця Малової М.В., вона прийняла в своє провадження виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Заборгованість по аліментах попередній державний виконавець нараховувала відповідно до довідки податкової інспекції від 25.09.2014 року. Вона діяла відповідно до законодавства. Згідно виконавчого листа аліменти стягуються із заробітку та доходу боржника. При здійсненні розрахунку нею використовувалася постанова КМУ від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Вона не повинна з`ясовувати, що це за майно, в її повноваження не входить перевіряти довідки податкової інспекції. Однак, в даному переліку відсутній такий вид доходу, як реалізація рухомого майна. З матеріалів виконавчого провадження їй відомо, що державним виконавцем Маловою М.В. станом на 19.06.2015 року проведено новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який становить 37250 грн. 56 коп.

В послідуючому, в судове засідання 03.11.2015 року представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5, стягувач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6, державний виконавець Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 не зявилися, зокрема, ОСОБА_5 надала заяву, в якій просить закінчити розгляд скарги ОСОБА_1 в її відсутність, скаргу підтримує повністю та просить її задоволити, також стягнути з Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ судові витрати на користь ОСОБА_1, судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. 00 коп., судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 121 грн. 80 коп., а всього: 1621 грн. 80 коп.; ОСОБА_2 надала заяву, в якій просить, в звязку із хворобою її представника ОСОБА_6, відкласти розгляд скарги на іншу дату; ОСОБА_4 надала заяву, в якій просить перенести розгляд скарги ОСОБА_1, в звязку із підготовкою до перевірки Ленінського відділу ДВС Вінницького МУЮ Головним територіальним управлінням юстиції у Вінницькій області.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦПК України, якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

А ні державною виконавчою службою, а ні стягувачем ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання їх представників, які, будучи присутніми в попередньому судовому засіданні, надали поясненнями суду.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 42718699 з виконання виконавчого листа № 203/4951/12 від 07.11.2012 року, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області на підставі рішення суду від 15.10.2012 року по справі № 203/4951/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, за яким з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 06 вересня 2012 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається зі скарги та не заперечується учасниками процесу, державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по вищезазначеному виконавчому провадженню, який отримано ним 23.02.2015 року.

Згідно вказаного розрахунку за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року, ОСОБА_1 було нараховано заборгованість по аліментах в загальній сумі 27059,56 грн., а саме:

- за 1-й квартал 2013 року: нараховано 51935,00 грн., податок 2596,75 грн., виплачено 49338,25 грн., до сплати (1/4 частина стягнення по виконавчому листу) 12334,56 грн. як заборгованість;

- за 3-й квартал 2013 року: нараховано 62000,00 грн., податок 3100,00 грн., виплачено 58900,00 грн., до сплати (1/4 частина стягнення по виконавчому листу) 14725,00 грн. як заборгованість.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Згідно ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч.7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі, якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно з ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Частиною 1 статті 69 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

ОСОБА_1 має постійне місце роботи і підприємство щомісячно здійснює відрахування аліментів за виконавчим листом № 203/4951/12.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» передбачено, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: 1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; 2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; 3) грошових і натуральних премій; 4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні; 5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку; 6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов'язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати; 7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій; 8) винагороди, що виплачуються штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню; 9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років; 10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах; 11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій; 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв'язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров'я, за винятком сум для відшкодування збитків на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; 13) допомоги по безробіттю; 14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються інвалідам першої групи на догляд за ними;141) державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства, призначеної відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам»; 15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів; 16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об'єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства; 17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях; 18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю); 19) інших видів заробітку.

Згідно з ч.1 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Оскільки, державним виконавцем борг нараховано на доходи, які не входять до переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на дітей, і в період, коли проводилося їх стягнення з боржника, суд вважає, що скаргу ОСОБА_1 слід задоволити.

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За таких обставин, з Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції слід стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. 00 коп., судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 121 грн. 80 коп., а всього: 1621 грн. 80 коп.

Твердження представника стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_6 про те, що зі змісту скарги ОСОБА_1, вбачається, що її предметом не є процесуальне рішення і дії державного виконавця, а фактично існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, в звязку з чим дану заяву скаржника необхідно провадженням закрити, суд не бере до уваги, оскільки дана скарга вже розглядалася як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, де в ухвалі апеляційного суду Вінницької області від 29.05.2015 року зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що дана скарга повинна розглядатися в порядку позовного провадження, а згідно чинного законодавства України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.195 СК України, постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст. ст. 197, 338, 383-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Визнати дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_8 по обчисленню розміру заборгованості за аліментами та складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 42718699 за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року - неправомірними.

Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 42718699 за період з 06.09.2012 року по 19.02.2015 року.

Стягнути з Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1621 грн. 80 коп., які складаються з витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. 00 коп. та судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 121 грн. 80 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: