АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 жовтня 2015 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

ЛевенцяБ.Б.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська телекомунікаційна компанія" про визнання недійсним договору іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року за спливом позовної давності відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська телекомунікаційна компанія" про визнання недійсним договору іпотеки.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 (а.с.42-43).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: відповідача, ОСОБА_3, яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, позивача, ОСОБА_4, який визнав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, представника ТОВ "Українська телекомунікаційна компанія", ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

Позивач 31 жовтня 2007 року уклав з АБ "Синтез" кредитний договір і в цей же день його дружина, ОСОБА_3, уклала з АБ "Синтез" договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

11 лютого 2009 року Акціонерний банк "Синтез" уклав з ТОВ "Українська комунікаційна компанія" договір про відступлення прав за договором іпотеки за умовами якого ТОВ "Українська комунікаційна компанія" стала Новим кредитором (Іпотекодержателем) за договором іпотеки від 31 жовтня 2007 року.

Оскільки під час розгляду справи у суді першої інстанції представником ТОВ "Українська комунікаційна компанія" було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності з тих підстав, що позивач був обізнаний про існування оскаржуваного договору іпотеки від 31 жовтня 2007 року з дня його укладення, районний суд за спливом позовної давності відмовив у задоволенні позову про визнання недійсним нотаріально посвідченого договору іпотеки, укладеного стосовно цінного майна - квартири, без нотаріально посвідченої згоди другого з подружжя.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 за спливом позовної даності відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленим факт спливу позовної давності за пред'явленим ОСОБА_4 позовом, нормативно-правові акти, якими керувався суд при ухваленні рішення, повно та послідовно викладені у мотивувальні частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга відповідача, ОСОБА_3, не містить, в ході апеляційного розгляду нею також не наведено таких обставин.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом в порушення вимог процесуального закону не забезпечено можливості участі ОСОБА_3 у судовому засіданні 1 липня 2015 року, яка не з'явилась до суду із поважних причин - у зв'язку із потребою в догляді за малолітніми дітьми, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстави для скасування оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 20 квітня 2015 року особисто отримала судову повістку про виклик у судове засідання, яке мало відбутись 22 травня 2015 року, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви (а.с.18).

22 травня 2015 року районний суд відклав розгляд справи до 1 липня 2015 року у зв'язку з неявкою позивача та відповідача ОСОБА_3 та направив останнім судові повістки.

Поштові відправлення з указаними повістками повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.

За змістом ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, відповідач була обізнана про розгляд даного спору Дарницьким районним судом м. Києва, в судові засідання не з'являлась, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала.

Дарницьким районним судом м. Києва були вжиті передбачені процесуальним законом заходи для належного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи, оскаржуване відповідачем рішення про відмову в позові ухвалене на користь ОСОБА_3, тому у суду апеляційної інстанції немає підстав вважати, що розгляд справи у її відсутність призвів до порушення прав відповідача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 довідався про укладення договору іпотеки не 31 жовтня 2007 року, оскільки указаний договір було укладено без його відома, а фактично дізнався про існування договору іпотеки після отримання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому перебіг строку позовної давності почався з цього моменту, відхиляються апеляційним судом з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

У даному випадку в ході апеляційного розгляду за обопільною згодою сторін судом в порядку, визначеному ч.2 ст.303 ЦПК України, досліджений кредитний договір №311007/1 від 31 жовтня 2007 року, поданий представником ТОВ "Українська телекомунікаційна компанія".

Відповідно до п.5.1. кредитного договору №311007/1, укладеного 31 жовтня 2007 року між АБ "Синтез" та ОСОБА_4, виконання позичальником зобов'язань за цим Договором (у тому числі і додаткових угод до нього) забезпечується іпотекою 4х кімнатної квартири, загальною площею 102.20 кв.м, житловою площею 57,60 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності майновому поручителю ОСОБА_3, за договором іпотеки, що буде укладений між позичальником та/або майновим поручителем та банком не пізніше 31 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав, що укладений між ним та АБ "Синтез" кредитний договір містить положення про забезпечення його іпотекою, і він був ознайомлений з умовами кредитного договору.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також підтвердили суду, що процедура оформлення кредитного договору та забезпечення виконання даного зобов'язання іпотекою була проведена ними спільно.

Відтак районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач був обізнаний про укладення оскаржуваного договору іпотеки у жовтні 2007 року.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного рішення апеляційна скарга відповідача не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підставдля скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 1 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Б.Б.Левенець