Справа № 742/1947/15-ц Провадження № 22-ц/795/1795/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Рябота В. І. Доповідач - Литвиненко І. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко І.В.
суддів:Євстафіїва О.К.,Шарапової О.Л.
при секретарі:Нечасному О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 15 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Позитив» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_6,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду через невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд не дав належної правової оцінки доказам перебування у трудових відносинах, а саме: направлення ОСОБА_5 двох заяв про працевлаштування директору ТОВ «Бізнес-Позитив», надання ТОВ «Бізнес-Позитив» пакету «Київстар» ОСОБА_5 з контрактним підключенням для роботи, а також фактам невиплати заробітної плати і іншим працівникам.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ОСОБА_5 звернулась з позовом до ТОВ «Бізнес-Позитив» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 54000 грн., 108000 грн. інфляційних та 54000 грн. моральної шкоди за грубе порушення трудових прав посилаючись на те, що вона, з листопада 2011 року, працювала в ТОВ «Бізнес-Позитив» менеджером через мережу Інтернет, з розміром заробітної плати 3000 грн. на місяць, але роботодавець за період з листопада 2011 року по червень 2013 року їй виплатив за виконану роботу лише 4000 грн., посилаючись на відсутність платежів з боку генпідрядних організацій.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутні докази на підтвердження укладання між позивачкою і відповідачем трудового договору.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи та положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а роботодавець зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За положеннями ст.24 КЗпП України ( в редакції, що діяла у період з листопада 2011 року по червень 2013 року, при укладанні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням роботодавця. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли працівника фактично було допущено до роботи.

ОСОБА_5 не заперечує того факту, що трудової книжки вона роботодавцю не надавала, наказ про прийом на роботу роботодавцем не видавався. Твердження ОСОБА_5 про передачу директору ТОВ «Бізнес-Позитив» заяви на працевлаштування залишились не підтвердженими належними доказами.

Таким чином, відсутні дані про дату укладення трудового договору, обсяг робіт, який повинен був виконувати працівник, умови праці і розмір заробітної плати, тобто відсутні ознаки трудового договору.

Посилання ОСОБА_7 на ті обставини, що вона фактично приступила до виконання роботи і виконувала роботу по розміщенню оголошень в мережі Інтернет про пошук працівників для будівельних робіт; існування в неї копії паспорту директора, свідоцтва про реєстрацію товариства, довідки з єдиного держреєстру, зразків внутрішніх документів фірми; надання їй ТОВ «Бізнес-Позитив» пакету «Київстар» з контрактним підключенням для роботи, не доводять того факту, що між сторонами був укладений саме трудовий договір, так як вказані обставини не містять ознак, що притаманні трудовим відносинам.

Стосовно доводів апелянта про невиплату заробітної плати відповідачем іншим працівникам, то вони не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини не є доказом існування трудового договору між ТОВ «Бізнес-Позитив» та ОСОБА_5

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ці обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_5 не надала належних та допустимих доказів на існування у неї трудового договору з ТОВ «Бізнес-Позитив», про що мотивовано зазначено в рішенні суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: