22-ц/775/710/2015(м)
Головуючий 1 інстанції Костромітіна О.О.
Доповідач Биліна Т.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Биліни Т.І.,

суддів Бугрим Л.М., Принцевської В.П.

при секретарі Костенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції м. Маріуполя на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 травня 2015 року у справі за скаргою Публічного Акціонерного Товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» на дії державного виконавця, зацікавлені особи: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції м. Маріуполя, ОСОБА_1

в с т а н о в и в:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 травня 2015 року задоволено скаргу Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» на дії державного виконавця, заінтересовані особи Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, ОСОБА_1

Визнано незаконними дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби (ВДВС) Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу за виконавчим провадженням №46629358.

Скасовано постанову державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 про повернення виконавчого листа №2/1350/11 від 10 травня 2011 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0209/08/15N від 30.05.2008 року.

Не погодившись з судовим рішенням, заінтересована особа - Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського міського управління юстиції - подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції законодавства, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову в задоволенні скарги. Апелянт зазначав, що державним виконавцем прийнято рішення про повернення виконавчого листа відповідно до діючого законодавства та в постанові зазначені мотиви прийняття такого рішення.

Представник апелянта ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Заявник та зацікавлена особа ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважаються такими, що не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

У відповідності до положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2015 року заявник звернувся до суду зі скаргою, в якій просив суд визнати дії державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції, що полягають у винесенні постанови ВП № 46629358 від 23 лютого 2015 року про повернення виконавчого листа № 2/1350/11 від 10 травня 2011 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором в розмірі 100 504,23 долара США, що за курсом НБУ на 01.03.2011 року дорівнює 797 470,91грн., шляхом звернення дострокового стягнення на предмет іпотеки чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка виступає забезпеченням кредитних зобовязань ОСОБА_1, та належить йому на праві приватної власності, шляхом продажу на прилюдних торгах - не законними, а постанову скасувати.

Заявник зазначав, що в постанові держаний виконавець посилається на положення п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або іпотеки, якщо таке майно виступає, як забезпечення зобовязань громадянина України за споживчими кредитами , наданими йому в іноземній валюті фінансовими установами, та за умови, що це єдине його постійне місце проживання або є обєктом незавершеного будівництва, за умови, що у позичальника немає у власності іншого нерухомого майна, загальна площа такого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири (обєктом незавершеного будівництва) та 250кв.м. для житлового будинку. Крім того в оскаржуваній постанові держаний виконавець посилається на положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», згідно з якими протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України, у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині заселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку». При цьому на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, не було визначено перелік населених пунктів які підпадають під зону АТО, а тому підстав для повернення виконавчого документу не має. Заявник також зазначив, що державний виконавець проявив протиправну бездіяльність та не використав надані йому Законом права у повному обсязі, належним чином не перевірив наявність чи відсутність у боржника майна, коштів та інших цінностей, та відповідно прийняв незаконну постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Задовольняючи скаргу ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» на дії державного виконавця, та скасовуючи постанову ВП № 46629358 від 23 лютого 2015 року про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, суд першої інстанції виходив з того, що 23 лютого 2015 року, тобто в той же день, державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Підставами для повернення виконавчого документа державний виконавець зазначив положення п.1 ст.1 Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», проте дія цього Закону, відповідно до п.6, не поширюється на осіб, які є субєктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Протягом дії зазначеного закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа без перевірки наявності чи відсутності даних умов та обставин, без зясування наявності, чи відсутності виключень, які застерігають можливість застосування даного закону.

Доводи апеляційної скарги, що наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.10.2014 року №36/6/а Донецька та Луганська область визнані, як райони антитерористичної операції з 07.04.2014 року неспроможні, оскільки у відповідності до положень ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція визначається розпорядженням Кабінету Міністрів України.

Крім того на момент прийняття 23 лютого 2015 року державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу без виконання стягувачу на підставі ст. 9 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, який наведено у Додатку до розпорядження, до яких, зокрема, згідно з п. 20 Додатку входить місто Маріуполь, зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 р, а тому підстав для повернення виконавчого документу у державного виконавця не було.

Такі висновки суду судова колегія вважає правильними та таким, що відповідають встановленим у справі обставинам та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, означеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з частиною 5 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Кабінету Міністрів України надано доручення у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, який наведено у Додатку до розпорядження, до яких, зокрема, згідно з п. 20 Додатку входить місто Маріуполь.

Проте, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 р дію Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р - зупинено.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент прийняття 23 лютого 2015 року державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу без виконання стягувачу на підставі п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який містить застереження щодо застосування та ст. 9 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, який наведено у Додатку до розпорядження, до яких, зокрема, згідно з п. 20 Додатку входить місто Маріуполь, зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 р, інших законних підстав для повернення виконавчого документу державним виконавцем наведено не було, а тому підстави для повернення виконавчого документу у державного виконавця були відсутні.

Зазначене спростовує доводи апелянта про те, що дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства.

Повертаючи виконавчий документ, держаний виконавець послався на положення п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який містить певні застереження, а саме, що дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб'єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Державний виконавець повернув виконавчий документ не звернувши уваги на вказане застереження, не пересвідчившись чи є боржник субєктом на якого розповсюджується дія Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Посилання держаного виконавця на зміст виконавчого листа та положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких - протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині заселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку» - не переконливі, оскільки не відповідають положенням ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання в апеляційній скарзі на існування наказу Міністерства юстиції від16.04.2014 року за №656/5, зареєстрованого в в Міністерстві юстиції України

16 квітня 2014 р. за N 427/25204 «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» неспроможне, оскільки вказаний наказ не містить застережень, щодо заборони проведення зазначених виконавчих дій в Донецькій області.

Доводи апеляційної скарги, що згідно наказу Антитерористичного центру при службі безпеки України від 07.10.2014 року за №33/6/а Донецька, Луганська область визнані як райони проведення антитерористичної операції з 07.04.2014 року, а тому на дані території розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» неспроможні, оскільки вказаним законом Кабінету Міністрів України доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

У відповідності до положень ст.2 Закону України «Про державну виконавчу службу» правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання. Тому посилання державного виконавця на наказ Антитерористичного центру при службі безпеки України від 07.10.2014 року за №33/6/а є помилковим, оскільки дане судження не узгоджується з положеннями Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Суд вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судова колегія визнає, що наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Крім того, у відповідності до положень п. 14 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору встановлена - 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. З огляду на зазначене з апелянта підлягає стягненню судовий збір у розмірі121,80 грн., сплата якого була відстрочена за клопотанням останнього до прийняття рішення по справі.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки судом першої інстанції ухвала від 27 травня 2015 року постановлена з додержанням вимог закону, судова колегія дійшла висновку про залишення ухвали суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції м. Маріуполя відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції м.Маріуполя судовий збір в розмірі 121(сто двадцять одну гривню) 80 копійок.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.П. Принцевська

Л.М . Бугрим