Справа № 203/7059/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Новомосковського міськрайонного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 2-4).

29.09.2014 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду м. Дніпропетровська цивільну справу було передано на розгляд до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю(а.с.72)

15.04.2015 року судом було прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим(а.с.123-127,138-139)

Ухвалою суду від 08.06.2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було залишено без розгляду(а.с.173-174)

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні, в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 04.09.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого ОСОБА_3 отримав від відповідача споживчий кредит у розмірі 35 858 дол. строком користування по 04.09.2015 р. зі сплатою 13 % річних за користування кредитом, умовою погашення кредиту щомісячними платежами. Забезпеченням погашення кредиту виступала також порука позивача відповідно до договору поруки № 227336 укладеного 04.09.2008 року. Однак кредитні зобовязання ОСОБА_3 не виконувались, оскільки останній платіж він вніс 02.03.2012 року а проценті сплачував 12.01.2012 року. Наступний платіж повинен був бути здійснений 04.04.2012 року, але ОСОБА_3 його не сплатив, тобто з 05.04.2012 року у банку виникло право звернутися у шестимісячний строк до поручителя з вимогою про сплату заборгованості по кредитному договору, який відповідач прострочив, оскільки направив вимогу позивачу лише 09.01.2014 року. Враховуючи зазначене позивач звернувся до суду та просив визнати договір поруки припиненими. (а.с. 123-127)

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» свого представника у судове засідання не направив, про час та дату повідомлявся належним чином, надав суду письмові заперечення в яких посилався на те, що доводи позивача не заслуговують уваги суду про наявність правових підстав, для визнання договору поруки припиненим зв'язку із пропуском банком шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя, оскільки у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, при цьому правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Сторони в Договорі поруки на підставі чинного законодавства та ч. 2 ст. 252 ЦК України визначили термін дії договору поруки шляхом вказівки на подію, яка має неминуче настати, тобто на повне виконання позичальником або поручителем зобов'язання по Кредитному договору. Оскільки зобов'язання за кредитним договором на сьогодні не виконано, отже підстав вважати, що договір поруки є припиненим немає, тому відповідач просив суд відмовити у задоволені позову. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. (а.с. 38,40,45-47,51-58,61-63).

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.09.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 згідно умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 35 858 доларів США, зі строком повернення кредиту 04.09.2015 року та зобовязався сплачувати протягом 30 календарних днів, починаючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом в розмірі 13% річних. Сторони договору визначили, що погашення кредиту буде здійснюватися періодичними щомісячними платежами, і ОСОБА_4 зобовязався сплачувати Банку щомісячно платежі за основним зобовязанням та платежі процентів за користування кредитом(а.с.5-24)

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки № 227336 від 04.09.2008 року, за умовами якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед кредитором за виконання боржником своїх обов'язків за кредитним договором № 0 від 04.09.2008 року, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та інших штрафних санкцій, що підтверджується копією зазначеного договору (а.с. 26-28).

Також встановлено, що у ОСОБА_3 перед ПАТ «УкрСиббанк» виникла заборгованість за кредитним договором № 0 від 04.09.2008 року, яка станом на 27.01.2014 року становила 29 786,22 дол. США оскільки ОСОБА_3 до 05.03.2012 року не вніс черговий платіж та припинив обслуговувати кредит, ці обставини підтверджуються розгорнутим розрахунками заборгованості(а.с.29-37)

Встановлено, що 02.01.2013 року ПАТ «УкрСиббанк» направлялись вимоги ОСОБА_3 та позивачу щодо сплати заборгованості по кредитному договору № 0 від 04.09.2008 року, що підтверджується копіями даних вимог(а.с.52-55)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

На підставі ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів.

Відповідно до п.1.2.8 кредитного договору позивальник повертає кредит та сплачує банку передбачені договором платежі щомісячно до 04 числа кожного місяця.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно з умовою п.2.2 договору поруки у випадку невиконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань за основним договором Банк має право предявити свої вимоги безпосередньо до ОСОБА_2, яка зобовязана виконати їх протягом 10-ти робочих днів з дати відправлення їй такої вимоги (рекомендованим листом) шляхом перерахування коштів у розмірі, визначеному п.1.3 договору поруки на рахунки, вказані Банком. Відповідно до п.5.3 договору поруки позивач та Банк домовились, що дотримуються загальних умов щодо строків позовної давності, а п.5.4 договору передбачено, що всі спори, які можуть мати місце, вирішуються шляхом проведення переговорів, а при неможливості досягти згоди - у судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, що також зазначено у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Відповідно до частини першої статті 251-252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Зазначене суттєво впливає на початок строку виконання зобов'язання, при правильному визначенні якого починає обчислюватись строк пред'явлення вимог до поручителя.

Крім того, пред'явивши вимогу про дострокове стягнення кредитної заборгованості, при тому що в договорі поруки не зазначено про строк його дії згідно зі ст. 252 ЦК України, кредитор, банк, змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний був пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців з цієї дати.

Суд враховує, що згідно зі ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи всі докази дослідженні у судовому засіданні, суп при розгляді позовних вимог позивача виходив з того, що з матеріалів справи вбачається, що останнє погашення за кредитним договором № 0 від 04.09.2008 року ОСОБА_3 відбулося 02.03.2012 року (а.с.30), тобто строк виконання кожного щомісячного зобов'язання сплив у відповідне число останнього місяця строку, в даному випадку - це 04.04.2012року, а право вимоги у банку виникло з 05.04.2012 року. Проте вимога про дострокове погашення кредиту була направлена позичальнику та поручителям лише 02.01.2013 року, а позов пред'явлено 18.06.2014 року (а.с.2) (що є основним в обчисленні строку), тобто після шестимісячного строку для предявлення вимоги до поручителів, тому суд приходить до висновку, що відповідач протягом шести місяців, тобто до 05.10.2012 року, не предявив вимогу до ОСОБА_2 про стягнення з неї кредитних коштів згідно кредитного договору № 0 від 04.09.2008 року, тому договір поруки № 227336 від 04.09.2008 року є припиненим з 05.10.2012 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, суд враховуючи, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, залиши їх на позивачі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 251-254, 509, 526, 527, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Договір поруки № 227336 укладений 04 вересня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 визнати припиненим з 05 жовтня 2012 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур