Справа № 148/1606/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

15 жовтня 2015 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики та моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових сум та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.03.2012 року по 25.03.2013 року він працював інспектором у НПП «Кармелюкове Поділля» в смт. Тростянець, Вінницької області. Директором даної установи тоді був ОСОБА_2. В кінці липня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до нього з проханням оформити на нього кредит на суму 50000 грн., так як йому були необхідні гроші, а на себе він не міг оформити кредит. Він погодився на дану пропозицію за умови того, що він оформляє на себе кредит на вказану вище суму, але розрахунки по кредиту здійснює особисто ОСОБА_2, згідно графіка погашення кредиту.

01.08.2012 року він у відділенні «Тростянецьке» ПАТ ВТБ «Банк» оформив на своє імя кредитний договір №R8B на суму 50000 грн із строком повернення кредиту до 01.08.2015 року. Загальна сума кредиту з урахуванням відсотків за користування кредитом складала біля 86000 грн. В той же день він одержав 50000 грн та передав їх ОСОБА_2 із врахуванням всіх витрат по кредитному договору 86000 грн.

ОСОБА_2 власноручно написав розписку від 01.08.2012 року про те, що він отримав у нього в борг 86000 грн. терміном на три роки.

Згідно графіку погашення кредиту, 28 числа кожного місяця необхідно було оплачувати банку по 2339,0 грн. Дані суми повинен був платити ОСОБА_2, проте останній спочатку сплачував щомісячні платежі, а потім перестав платити гроші.

Він самотужки, за власний рахунок оплачував грошові кошти по кредиту та штрафні санкції за несвоєчасне внесення щомісячних платежів, за який він повністю розрахувався станом на 18.04.2013 року.

01.10.2014 року він звернувся до Тростянецького РВ УМВС у Вінницькій області із заявою на шахрайські дії ОСОБА_2 Було порушено кримінальне провадження №0000232 від 01.10.2014 року по ч.1 ст. 190 КК України. Проте, дане кримінальне провадження було закрито, так як між ними існує цивільно-правовий спір і в ОСОБА_2 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

По цій причині, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідача борг в сумі 86000 грн. та 20000 грн. завданої йому моральної шкоди

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує, на його задоволенні наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи згідно наявного повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив:

З 01.03.2012 року по 25.03.2013 року ОСОБА_1 працював інспектором у НПП «Кармелюкове Поділля» в смт. Тростянець, Вінницької області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7,8).

01.08.2012 року між відділенням «Тростянецьке» ПАТ ВТБ «Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R8B на суму 50000 грн із строком повернення кредиту до 01.08.2015 року. Загальна сума кредиту з урахуванням відсотків за користування кредитом складала біля 86000 грн., що підтверджується копією кредитного договору (а.с.9-12).

Згідно розписки від 01.08.2012 року, ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_1 терміном на 3 роки кошти в сумі 86000 грн. (а.с.6).

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

За правилами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, боргові розписки чи договори позики, мають справжню правову природу укладеного договору між сторонами, незалежно від найменування документа.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи факт написання розписки відповідачем, яка в силу ч.2 ст. 1047 ЦК України підтверджує укладення договору позики, а тому вимога про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції зав весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Також, ч.1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в судове засідання не зявився та не надав суду жодного доказу належного та допустимого у відповідності до ст.ст.57,58 ЦПК України щодо заперечень проти позову.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані в частині стягнення коштів і підлягають до задоволення.

При вирішенні питання щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, судом враховано вимоги ст. 1167 ЦК України, якою визначенні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Однією із підстав такого відшкодування є інші випадки, встановленні законом. З аналізу ст. 611 ЦК України, якою передбаченні правові наслідки порушення зобов'язання, вбачається, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування прописані в укладеному договорі.

Таким чином, в цій частині позивних вимог щодо відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити в зв'язку з їх безпідставністю.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 860 грн., витрати в сумі 10000 грн. за надання правової допомоги, що підтверджується розрахунковою квитанцією (а.с. 23). В зв'язку з відмовою в позовних вимогах в частині стягнення моральної шкоди, судові витрати в сумі 244 грн. поверненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 256, 257, 264, 267, 611, 1046-1049, 1167 ЦК України, ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57- 60, 64, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, грошові кошти в сумі 86000 грн. (вісімдесят шість тисяч) гривень, а також судові витрати з оплати судового збору в сумі 860 грн. та 10000 грн. витрати на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя