АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6399/15 Головуючий 1 інстанції Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/9541/14-ц Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Сащенко І.С., Довгаль А.П.,

при секретарі - Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Державного підприємства науково-дослідний технологічний інститут приладобудування на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства науково-дослідний технологічний інститут приладобудування про стягнення невиплаченої при звільненні індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства науково-дослідний технологічний інститут приладобудування про стягнення невиплаченої при звільненні індексації, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що перебувала в трудових відносинах з науково-дослідним інститутом приладобудування з 16.11.1978 р. по 02.10.2013 р. На час звільнення за ст. 38 КЗпП України, відповідач не нарахував та не виплатив індексацію, хоча таке порушення встановлено Красноградською міжрайонною державною фінансовою інспекцією при проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності установи і в подальшому нараховану індексацію інститут відмовився виплачувати.

Оскільки індексація є складовою заробітної плати, просила стягнути середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку та моральну шкоду, яку обґрунтовувала тим, що відповідач, всупереч законодавства, на свій власний розсуд, скоротив заробітну плату і це вплинуло на її душевний спокій, вона переживає моральні страждання, перебуває у роздратованому стані, загострилися її хвороби на нервовій підставі, тому витрачаються додаткові засилля для організації свого життя, додаткові кошти на ліки

В зв'язку з цим просила з урахуванням неодноразових уточнень, стягнути невиплачену їй при звільненні індексацію заробітної плати за період з липня 2010 р. по жовтень 2013 р. в сумі 8932 грн. 89 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 02.07.2015 р.-35698,95 грн., а також моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

Представники відповідача ДП науково-дослідний технологічний інститут приладобудування позовні вимоги в частині стягнення індексації визнали частково у розмірі 6410,51 грн., з урахуванням утримань до соціальних фондів та виплаченої в липні 2014 р. частини індексації в сумі 890 грн. 75 коп.( без утримань), у задоволенні іншої частини вимог просили відмовити, тому як у сторін виник спір з приводу нарахованої індексації, що було зазначено у запереченнях на позов, тому відповідач звільняється від обов'язку виплачувати середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з Державного підприємства науково-дослідний технологічний інститут приладобудування на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати за період з липня 2010 р. по липень 2013 р. у розмірі 8042 грн. 14 коп., середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з 02.10.2013 р. по 02.07.2015 р. у розмірі 35698 грн. 95 коп., а всього: 43741 ( сорок три тисячі сімсот сорок одна) грн. 09 коп. (без утримання податку й інших обов'язкових платежів), а також на користь держави судовий збір у розмірі 437 грн. 41 коп.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі Державне підприємство науково-дослідний технологічний інститут приладобудування просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з 02.10.2013 р. по 02.07.2015 р. у розмірі 35698 грн. 95 коп., посилаючись на те, що судом безпідставно не були взяті до уваги докази та пояснення стосовно наявності спору щодо неотриманнях коштів ще до звільнення позивачки, а також при визначені суми середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку суд не витребував у позивачки довідку про її доходи, а отже неправильно застосував вимоги ст..117 КЗпП України.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку за період з 02.10.2013 р. по 02.07.2015 р. у розмірі 35698 грн. 95 коп. суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з вини відповідача розрахунку з позивачкою у зазначені строки не проведено, що є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними і зробленими у відповідності із зібраними по справі доказами.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", а також п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ № від 08.02.1995 р. № 100, передбачено, що розрахунок середнього заробітку у зв'язку з невчасним проведенням розрахунку при звільнені, здійснюється виходячи із заробітної плати за останні два календарні місяці роботи. При цьому, згідно п. 8 вказаного Порядку обчислення заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (година) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Згідно з висновком ТОВ ««Аудиторська фірма Консалтинг Право Аудит», середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 80,95 грн. Середньоденний заробіток розрахований згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ № від 08.02.1995 р. № 100. Розмір середньомісячної зарплати складає 1699,95 грн. Затримка повного розрахунку триває з 02.10.2013 р. по 02.07.2015 р. ( в межах заявлених вимог), тобто 21 місяць, відповідно на користь позивачки належить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 35698,95 грн. ( 1699,95 грн. х 21 місяць).

Доводи відповідачів про те, що між сторонами існував спір з приводу суми індексації, а тому відповідач звільняється від обов'язку виплачувати середню заробітну плату за весь час затримка розрахунку при звільненні обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції і не приймаються колегією суддів.

За правилами ч.2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачу неодноразово наголошувалося органами державної фінансової інспекції, територіальної державної інспекції з питань праці про порушення норм КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» та розраховувалася сума індексації ( а.с. 12).

Незважаючи на це, підприємство зволікало з нарахуванням індексації, наполягало на відсутності підстав для таких виплат , відповідач лише через дев'ять місяців після звільнення ОСОБА_1 таки нарахував компенсацію, але всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» у значно меншому розмірі, тому як не повністю враховувались періоди, в яких необхідно провести індексацію заробітною плати.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи апелянта стосовно того, що судом не було взято до уваги, що позивачка отримує пенсію колегією судів не приймаються, оскільки статті 116, 117 КЗпП України структурно віднесені до розд. VII «Оплата праці» указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось і апеляційною інстанцією не переглядалось.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства науково-дослідний технологічний інститут приладобудування - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді