Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Український Фінансовий Світ» про захист прав споживача, -

в с т а н о в и в:

До Селидівського міського суду Донецької області, якому розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільним і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 підсудні справи Ворошиловського районного суду м. Донецька, звернувся представник позивача з вказаною позовною заявою, яка мотивована тим, що 02 липня 2014 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Олімпійські відсотки» НОМЕР_1, за умовами якого відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. у тимчасове строкове користування до 02 серпня 2014 року та зобов'язався сплатити відсотки у розмірі 21,14%. В порушення укладеного договору відповідач не здійснив виплату коштів за укладеним договором. Вважає, що дії відповідача направлені на протиправне позбавлення позивача права власності на належні йому грошові кошти. На підставі цього просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму неповерненого вкладу у розмірі 200 000,00 грн. та нараховані проценти у розмірі 4 865 гривень.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності за участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що наказом уповноваженою особи на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» договір банківського вкладу від 02.07.2014 року, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «УФС», було визнано нікчемним, а тому позивач не має вкладів у банку та не є вкладником банку. На підставі цього просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Договором банківського вкладу (депозиту) «Олімпійські відсотки» від 02 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_1 визначено, що банк приймає від вкладника на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн. у тимчасове строкове користування на строк до 02.08.2014 року (дата повернення вкладу) та зобов'язується сплачувати проценти за його користування у розмірі 21,14 % річних та бонусу за програмою лояльності «Кожному свій бонус», який становить 0,00% річних.

З квитанції № TR.57840.734.260 від 02 липня 2014 року вбачається, що ПАТ «КБ «УФС» прийняв від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 200 000,00 грн., які внесені на рахунок, визначений укладеним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Постановою правління Національного банку України від 15.07.2014 року № 410/БТ ПАТ «КБ «УФС» віднесено до категорії проблемних, оскільки ПАТ «КБ «УФС» порушує вимоги Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою правління НБУ від 03.12.2003 року № 516.

Постановою правління НБУ від 14.08.2014 року № 491 Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ» віднесено до категорії неплатоспроможних та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14.08.2014 року № 69, яким запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «УФС» з 15.08.2014 року.

Статтею 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 8 Перехідних положень вказаного закону законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності чим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації банку або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду, зокрема - протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Наказом тимчасової адміністрації ПАТ «КБ «УФС» від 30.10.2014 року № 34 створено комісію щодо визнання нікчемними правочинів (договорів) банківського вкладу (депозитів).

Протоколом засідання комісії щодо визнання нікчемними вкладів від 10.11.2014 року визначено, що згідно додатку № 1 визнано нікчемними правочини, оскільки вони мають на меті збільшення гарантованої суми, що відшкодовується вкладникам Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

З виписки протоколу засідання виконавчої дирекції від 18.11.2014 року № 237-14 вбачається, що за результатами перевірки бази даних про вкладників виявлено значне збільшення загальної гарантованої суми відбулося у період з 01.07.2014 року по 16.07.2014 року, коли біло укладено договори про відкриття майже 5,7 тис. рахунків на загальну суму 527,7 млн. грн., а тому гарантована сума збільшилася більше ніж у 2 рази та визнано нікчемними правочини (договори), згідно переліку, в тому числі договір банківського вкладу (депозиту) «Олімпійські відсотки» від 02 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_1.

Листом ПАТ «КБ «УФС» від 02 грудня 2014 року № 001/435 було проінформовано позивача, що договір банківського вкладу (депозиту) «Олімпійські відсотки» від 02 липня 2014 року, укладеного між ПАТ «КБ «УФС» та ОСОБА_1 є нікчемним відповідно до положень ст. 38 Закону України «"Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"» та ст.ст. 215, 218 ЦК України.

Згідно п. 2 рішення Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків НБУ від 31 березня 2014 року № 10 БТ до ПАТ «КБ «УФС» застосовані заходи впливу щодо обмеження залучення вкладів (депозитів) від фізичних і юридичних осіб, здійснення інших активних операцій, у тому числі з іншими фінансовими інструментами, залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема - банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України недійсними є правочини, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки договір банківського вкладу (депозиту) було укладено між позивачем та відповідачем після введення обмежень НБУ щодо залучення вкладів від фізичних осіб та сам договір правомірно визнано відповідачем нікчемним.

Керуючись ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний Банк «Український Фінансовий Світ» про захист прав споживача - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційної інстанції через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя