Справа № 344/9701/15-ц
Провадження № 2/344/3801/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

ДМП «Івано-Франкіськтеплокомуненерго» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 1549,35 грн., стягнення судових витрат.

У позовній заяві зазначено, що позивач надає послуги теплопостачання в квартиру за адресою АДРЕСА_1, де проживає відповідач, яка є споживачем даної послуги. Судовий наказ, виданий Івано-Франківським міським судом 03.04.2014 року., був скасований ухвалою від 26.05.2014 р. Заборгованість по даних послугах відповідача станом на 01.06.2015 року становить 1549,35 грн.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги, зменшивши їх на 200 грн, з врахуванням того, що відповідачем 17.09.2015 року (після подачі позову до суду) було сплачено вказану суму на погашення заборгованості

Відповідач подала до суду клопотання щодо зменшення суми боргу та розстрочки виконання рішення суду, в якому частково визнала позовні вимоги в розмірі 1021,35 грн. Цю суму просила розстрочити на 5 місяців.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» проводить господарську діяльність в т.ч. у сфері теплопостачання, та надає послуги до будинку, де знаходиться квартира відповідача, що не спростовано належними доказами та підтверджено сторонами.

В квартирі АДРЕСА_1 проживає відповідач ОСОБА_2, що підтверджується адресною довідкою (а.с.15) та розрахунком позивача.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що договір між позивачем чи балансоутримувачем і відповідачем не укладався.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме як вже зазначалось Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які існували між сторонами на підставі усного договору про надання послуг з теплопостачання, є зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Позивач в позовній заяві зазначила, що на даний момент послуги не надаються, однак у відповідача ще існує заборгованість за період з 01.06.2012 року по 01.06.2015 року в розмірі, із врахуванням уточнених позовних вимог, 1349,35 грн. (станом на 17.09.2015 року)

Також в поданому до суду клопотанні про зменшення суми боргу від 01.10.2015 року відповідач просить зменшити суму боргу на 300 грн у зв'язку із завданою їй моральною шкодою.

Однак суд звертає увагу на те, що в даній справі ОСОБА_2 виступає відповідачем, із зустрічним позовом до позивача не зверталася, а тому безпідставним є клопотання про зменшення суми заборгованості на суму моральної шкоди.

Таким чином, врахувавши вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити: стягнути з ОСОБА_2 на користь ДМП «Івано_Франківськтеплокомуненерго» заборгованість за послуги теплопостачання станом на 17.09.2015 року в сумі 1349,35 грн.

Також суд вважає за можливе розстрочити дану суму заборгованості за клопотанням відповідача на 5 місяців.

Стаття 217 ЦПК України передбачає, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів, для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - невідомий, на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», м. Івано-Франківськ, вул. Хмельницького, 59 А, код 03346058, заборгованість за послуги централізованого теплопостачання станом на 17.09.2015 року в розмірі 1349 грн. 35 коп (одна тисяча триста сорок девять гривень 35 копійок).

Розстрочити виконання рішення суду на 5 місяців з розрахунку по 270 грн. щомісячно, а останній місяць - 270,65 грн. з моменту набрання рішення суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - невідомий, на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», м. Івано-Франківськ, вул. Хмельницького, 59 А, код 03346058, на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», м. Івано-Франківськ, вул. Хмельницького, 59 А, код 03346058, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 02 жовтня 2015 року.

Суддя: Польська М.В.