22-ц/775/1076/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Папаценко П.І.
Категорія 27 Доповідач Песоцька Л.І.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

при секретарі Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання дій неправомірними та стягнення боргу за договором банківського вкладу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 серпня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») було укладено договір банківського вкладу №2635/2500/626899, за умовами якого йому відкрито депозитний рахунок НОМЕР_1 строком до 21 серпня 2015 року зі сплатою з 21 серпня 2013 року до 20 серпня 2014 року 10 % річних, з 21 серпня 2014 року до 21 серпня 2015 року - 7,25 % річних. У цей же день він вніс на вказаний рахунок грошові кошти в сумі 165 000 доларів США.

11 липня 2014 року він звернувся із заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» про виплату йому готівкою вказаної суми коштів та нарахованих відсотків, на яку не отримав відповіді. Проте 18 липня 2014 року у відділенні акціонерного товариства «Укрсиббанк» йому виплачено 200 000 грн. На повторне звернення про виплату боргу уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб видано 28 листопада 2014 року довідку про визнання його кредитором ПАТ «Банк Форум» і включення його кредиторських вимог в сумі 1845709 грн. 14 коп. до четвертої черги.

Посилаючись на те, що це суперечить законодавству, умовам договору та порушує його права, позивач просив визнати дії відповідача неправомірними і стягнути з ПАТ «Банк Форум» на його користь борг за договором банківського вкладу в сумі 147831 доларів США 30 центів; відсотки - 10% річних з 21 серпня 2013 року до 15 червня 2014 року та з 16 червня 2014 року з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення; три проценти річних від простроченої суми до дня ухвалення рішення та відшкодувати витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 вересня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити рішення, яким задовольнити його позов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення представника відповідача Комарова К.П., який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 21 серпня 2013 року між ОСОБА_3 і ПАТ «Банк Форум» було укладено договір банківського вкладу № 2635/2500/626899, відповідно до умов якого позивач розмістив на депозитному рахунку НОМЕР_1 вклад в іноземній валюті в сумі 165 000 доларів США строком до 21 серпня 2015 року включно, з нарахуванням 10% річних за період з 21 серпня 2013 року до 20 серпня 2014 року та 7,25% за період з 21 серпня 2014 року по 21 серпня 2015 року на умовах визначених договором (а.с. 4).

Згідно з постановою правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 банківська ліцензія ПАТ «Банк Форум» відкликана та прийнято рішення про ліквідацію даного банку (а.с. 24).

Згідно з рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 червня 2014 року № 49 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Форум» з 16 червня 2014 року.

11 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» про виплату вкладу в розмірі 165 000 доларів США та відсотків (а.с. 5).

18 липня 2014 року через АТ «Укрсиббанк» йому виплачено гарантовану суму відшкодування коштів за вкладом у розмірі 200 000 грн.

28 листопада 2014 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» позивачу видано довідку про, що він визнаний кредитором ПАТ «Банк Форум» і його кредиторські вимоги в сумі 1845709 грн. 14 коп. включено до четвертої черги (а.с. 5зв., 6).

Тобто, було повідомлено, що відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» його вимоги включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що ОСОБА_3 звернувся з вимогою про повернення грошових коштів за договором банківського вкладу, строк якого не закінчився, після того як було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, тому позовні вимоги до банку задоволенню не підлягають. Виплата коштів позивача за договором банківського вкладу можлива в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З висновками суду не можна не погодитись.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно зі ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У п. 6 ст. 2 цього Закону визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Уповноважена особа Фонду затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Таким чином, оскільки встановлено, що на підставі постанови правління Національного банку України від 13 червня 2014 року № 355 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Форум» і з цього часу банк не має права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто позбавлений права виконувати будь-які операції по рахунках власних клієнтів, у тому числі й щодо ОСОБА_3, суд законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову про стягнення з банку грошових сум за договором банківського вкладу.

Ухвалюючи рішення в справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213-214, 215 ЦПК України, підстави для скасування рішення відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відповідають положенням закону і не спростовують висновки суду.

Вищевикладене дає підстави для висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді