Справа № 2-204/10
У Х В А Л А

„08 червня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Hop Н.В., ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 безпеки України про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

установив:

У лютому 2009 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про захист честі та гідності.

Як на підставу своїх вимог зазначав, що в ході судового розгляду Львівським окружним адміністративним судом справи №2а-695/08 за його позовом до ОСОБА_5 безпеки України та т.в.о. Голови ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_6 про визнання дій і бездіяльності протиправними, на вимогу суду представником відповідачів, співробітником УСБУ у Львівській області ОСОБА_7, було надано ряд документальних матеріалів, які свідчать про неодноразові звернення гр. ОСОБА_4

О.П., яка є директором фірми „Портер, до Управління ОСОБА_5 безпеки України у Львівській області (далі - УСБУ у Львівській області) з заявами про причетність його, ОСОБА_3, співробітника ОСОБА_5 безпеки України, до скоєння протиправних діянь, відповідальність за вчинення яких передбачена кримінальним законодавством України.

Зокрема ОСОБА_7 були подані копії заяви гр. ОСОБА_4 до УСБУ у Львівській області (№ Ж-463 від 22.06.2007р.) та її пояснення від 10.07.2007р., а також копію супровідної про направлення заяви гр. ОСОБА_4 (№Ж-353 від 18.05.2007р.) за належністю до УБОЗ ГУ МВС України у Львівській області.

Зі слів представника ОСОБА_8 заяву гр. ОСОБА_4 від 18.05.2007р. №Ж-353 і матеріали її розгляду він надати не зміг, тому що вони були скеровані в порядку ст. 97 ЮЖ України до УБОЗ ГУ МВС України у Львівській області, де і повинні знаходитись. Що стосується заяви гр. ОСОБА_4 від 22.06.2007р., то вона надійшла до УСБУ у Львівській області 22.06.2007р., була зареєстровано за №Ж-463, а 02.07.2007р. відправлена до Управління внутрішньої безпеки ОСОБА_5 безпеки України. Пояснення від 10.07.2007р. було написано гр. ОСОБА_4 власноручно співробітникам сектору внутрішньої безпеки у Львівській області Управління „БСлужби безпеки Укнаїни ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в порядку ст. 8 Закону України „Про оперативно-розшукову діяльність.

У своїх заяві від 22.06.2007р. та поясненні від 10.07.2007р. гр. ОСОБА_4 звинуватила його, ОСОБА_3, військовослужбовця ОСОБА_5 безпеки України, в організації і співучасті у вимаганні по відношенню до неї, яке мало місце 15.05.2007р., а також нанесенні 05.03.2007р. тілесних ушкоджень бухгалтеру фірми „Портер ОСОБА_11 та 16.06.2007р. її сину ОСОБА_12, тобто у вчиненні діянь, які підпадають під ознаки скоєння злочинів, відповідальність за які передбачена ст.ст. 27, 122,189 КК України.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви ОСОБА_5 безпеки України, не було прийнято в порядку ст. 97 КПК України рішення про порушення відносно нього, ОСОБА_3, кримінальної справи та не вживались заходи адміністративного чи дисциплінарного впливу. Зазначене свідчить про те, що викладені ОСОБА_4 відомості щодо його причетності до скоєння протиправних діянь не знайшли свого підтвердження та про надання заявницею недостовірної інформації до ОСОБА_5 безпеки України. З ГУ МВС України у Львівській області також не надходило жодних матеріалів стосовно його особи.

Гр. ОСОБА_4 не було висловлено жодних претензій до результатів перевірки її звернення ОСОБА_5 безпеки України, про що свідчить її заява від 31.07.2007р., адресована на ім'я т.в.о. начальника Управління внутрішньої безпеки ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_13

Вищезазначені доводи вказують на те, що у своїх зверненнях ОСОБА_4 виклала стосовно нього неправдиву інформацію та надала завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину до правоохоронного органу спеціального призначення, яким є ОСОБА_5 безпеки України.

Поширені гр. ОСОБА_4 відомості не відповідають дійсності, є брехливими і образливими, ганьблять його честь та гідність в очах дітей, близьких, знайомих та колег по службі, викликали негативне ставлення до його, ОСОБА_3, особи з боку керівництва ОСОБА_5 безпеки України, стали підставою для проведення стосовно нього Управлінням внутрішньої безпеки ОСОБА_5 безпеки України оперативно-розшукових заходів, які обмежили його конституційні права та свободи, а також вплинули на процес проходження ним військової служби в органах безпеки. Публічно оприлюднені ОСОБА_4 відомості також спричинили породження та поширення негативних чуток та пліток, що негативно вплинуло на його авторитет і імідж серед товаришів і колег по службі, близького оточення та родини, призвело до погіршення психологічного стану та стану його здоровя.

Зокрема наслідком вищевказаних заяв гр. ОСОБА_4 стало зарахування його в 2007 році в розпорядження начальника Управління внутрішньої безпеки ОСОБА_5 безпеки України, а згодом створення керівництвом цього управління та ОСОБА_5 безпеки України негативних умов для несення військової служби, що передбачали його звільнення з органів безпеки за власним бажанням або під надуманими приводами. Результатом цього також стала невиплата йому грошового забезпечення з грудня 2007 року та інші проблеми по службі.

Надання гр. ОСОБА_4 до ОСОБА_5 безпеки України завідомо неправдивого повідомлення про вчинення ним злочинних дій переслідувало не тільки його компрометацію перед керівництвом і колегами по службі, але ставило за мету

здійснити вплив на нього для відмови від контактів з її колишнім чоловіком ОСОБА_14, з яким вона не вирішила свої сімейні проблеми.

З огляду на такі факти просив постановити рішення, яким визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь та гідність, відомості, які були поширені відповідачкою ОСОБА_15 у своїх заявах.

У грудні 2009 року позивач ОСОБА_3 подав до відповідача ОСОБА_4 та до залученої за його клопотанням і клопотанням його представника ОСОБА_16 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_5 безпеки України, заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати такими, що не відповідають дійсності, принижують його честь і гідність, а також наносять шкоду його діловій репутації відомості, які були поширені відповідачем ОСОБА_4 у своїх заявах від 18.05.2007р., 22.06.2007р., поясненні від 10.07.2007р. та запереченні на позов від 12.03.2009р., а також зобовязати ОСОБА_4 спростувати поширені нею неправдиві відомості шляхом направлення в ОСОБА_5 безпеки України відповідного звернення, в якому визнати подану в заявах від 18.05.2007р., 22.06.2007р. та поясненні від 10.07.2007р. інформацію недостовірною та такою, що не відповідає дійсності.

В обґрунтування заяви про збільшення позовних вимог позивач ОСОБА_3 зіслався на наступне.

Під час судового розгляду справи за його позовом до ОСОБА_4 про захист честі та гідності отримані додаткові дані, які свідчать про вчинення відповідачем ОСОБА_4 протиправних діянь, пов'язаних з умисним наданням до правоохоронних органів неправдивих відомостей, які зачіпають його честь, гідність та ділову репутацію.

Зокрема, 18.05.2007р. в приміщенні приймальної УСБУ у Львівській області ОСОБА_4 подала неназваному нею співробітнику письмове звернення, яке було зареєстрованео за № Ж-353 про те, що„...15.05.2001 приблизно об 11 год. в приміщення офісу, яке знаходиться по вул. Б.Хмельницького 137 ввірвалися троє осіб, а саме ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_6, прізвище мені не відоме. ОСОБА_17 колишній чоловік з яким я розлучилася у 2003 р. Вони у брутальній формі почали вимагати переписати підприємство нотаріуса, в іншому випадну не дадуть працювати. При поясненні, що майнові питання з колишнім чоловіком ми будемо вирішувати у судовому порядку почали погрожувати фізичною розправою над мощ близькими та працівниками, а саме над синами ОСОБА_19, 1981р.н., ОСОБА_20, ОСОБА_21, 2002р.н. .

Зазначена заява була скерована УСБУ у Львівській області за належністю до ГУ МВС України у Львівській області, Шевченківським райвідділом якого було відмовлено у порушенні кримінальної справи по зверненню ОСОБА_4 від 18.05.2007р. При цьому ОСОБА_4 жодного разу до органів дізнання для дачі додаткових пояснень з приводу поданої заяви не зявилась.

За наявними у нього, ОСОБА_3, відомостями, при поданні вищезазначеного звернення ОСОБА_17 зробила усну заяву співробітнику підрозділу внутрішньої безпеки з місцем дислокації в УСБУ у Львівській області, очолюваному ОСОБА_22, в якій виклала неправдиві дані щодо його

причетності до скоєння згаданих у зверненні подій та співучасті з особами, які здійснюють „рейдерські та розбійні напади відносно її фірми та неї особисто.

В подальшому ця негативна інформація була доведена ОСОБА_22 до відома т.в.о. начальника УВБ ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_23, а останнім - до т.в.о. Голови ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_6 Все це стало підставою для проведення щодо нього оперативної перевірки та усунення з посади шляхом незаконного зарахування розпорядження начальника УВБ ОСОБА_5 безпеки України наказом по особовому складу № 882-ос від 31.05.2007р.

22.06.2007р. ОСОБА_4 передала неназваному нею співробітнику УСБУ у Львівській області заяву, яка була зареєстрована за № Ж-463, в якій вона зазначила, що ,,..ОСОБА_4, засновник приватного підприємства „Портер , мама трьох дітей (двоє неповнолітнх - 9 і 4 роки) повідомляю про погрози розправи мені і моїй сім'ї з бокуЖенчука O.A., ОСОБА_18

І.К., які діють під керівництвом полковника СБУ ОСОБА_3 Про такі погрози я вже повідомляла, тому прошу прийняти міри, оскільки в даних погрозах приймає участь працівник СБУ.

Зазначена заява 02.07.2007р. за №9/12-886 була направлена ОСОБА_22 0.1. на імя т.в.о. начальника УВБ ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_23 та за вказівкою останнього передана співробітнику УВБ ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_24 з резолюцією „до опрацювання. Про направлення вищевказаної заяви до УВБ ОСОБА_5 безпеки України гр. ОСОБА_4 була повідомлена начальником УСБУ у Львівській області ОСОБА_25 листом від 03.07,2007р. за№ 9/Ж-463/13.

Вищевказана заява ОСОБА_4 була направлена до УВБ ОСОБА_5 безпеки України для проведення з ним, ОСОБА_3, 04.07.2007р. бесіди, на яку він був викликаний ОСОБА_23 Крім цього, 06.07.2007р. на нараді керівного складу УВБ ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_23 оприлюднив відомості щодо поданих ОСОБА_4 заяв зі звинуваченнями його у вчиненні протиправних діянь, пов'язаних із вимаганням передачі власності та погрозами вчинення насильства.

У поясненні, яке було отримано від ОСОБА_4 10.07.2007р. співробітниками внутрішньої безпеки ОСОБА_26 та ОСОБА_9 в приміщені кафе, відсутні дані, котрі свідчать про причетність до вчинення ним, позивачем, будь - яких протиправних дій, які були заявлені нею у своїх попередніх зверненнях. Разом з тим, у цьому поясненні ОСОБА_4 зазначила, що „...на мою адресу та на адресу моїх дітей з боку ОСОБА_18 та ОСОБА_6 були висловлені усні погрози щодо фізичної розправи, В процесі бесіди вони неодноразово виходили дзвонити і доповідали хід нашої розмови. Кому дзвонили мені невідомо. Оскільки, знаючи що це товариші ОСОБА_3, я декілька (2) раз дзвонила йому на його мобільний телефон № 5. Однак, не дивлячись на наявність виклику, він трубку не підняв, а в іншому випадку відключився. На мою думку, виходячи з вищенаведеного, що ОСОБА_3 знав про мету візиту вказаних осіб. З цього фрагменту пояснення вбачається, що відповідач ОСОБА_4 і тут зробила спробу паплюження його честі, гідності та ділової репутації шляхом поширення недостовірних відомостей серед співробітників ОСОБА_5 безпеки України.

Вищезгадане пояснення було направлене ОСОБА_22 за № 9/12-938 від

11. 07.2007р. ОСОБА_23 та останнім з резолюцією „до опрацювання розписано співробітнику УВБ СБУ ОСОБА_27

30.07.2007р. гр. ОСОБА_4 була написана на імя т.в.о. начальника УВБ ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_23 заява, в якій вона зазначила, що „...3 приводу поданої мною заяви на адресу керівництва СБ України, мені в усному порядку було дано вичерпну відповідь, яка мене задовольняє. Від отримання письмової відповіді на моє звернення відмовляюсь ..

На поданий ним, ОСОБА_3, до Шевченківського районного суду м. Львова позов про захист честі та гідності відповідач ОСОБА_4 подала заперечення, в якому зазначила, що „...15.05.2007р. в офіс ПП „Портер прийшов ОСОБА_17 з трьома особами, одним з яких був ОСОБА_18 Мені відомо, що ОСОБА_18К також знайомий з ОСОБА_3 ОСОБА_17 з трьома особами з'явився в офіс ПП „Портер з метою заставити мене переписати підприємство на нього. Для цього були застосовані погрози, психологічний тиск, а по відношенню до мого сина ОСОБА_19 навіть фізичне насильство. Під час перебування в офісі ПП „Портер у розмові віч-на-віч ОСОБА_17 повідомив мені про те, що відібрати фірму йому допомагає ОСОБА_3 і якщо я не віддам підприємство, вони з ОСОБА_3 мене знищать. Після цього 18.05.2007р. я звернулася з заявою до У СБУ у Львівській області, де описала події 15.05.2007р. та просила прийняти міри стосовно осіб, які здійснили напад на підприємство та на мене особисто. Ураховуючи той факт, що після 15.05.2007р. на мій мобільний телефон та на телефон підприємства почали поступати погрози розправи наді мною та моїми дітьми, я 22.0б.2007р. написала одну заяву до УСБУ у Львівській області, де виклала вищезазначені події. Проаналізувавши ситуацію, я була переконана, що ОСОБА_17 та особи, які мене шантажують та погрожують, діють під керівництвом ОСОБА_3 .

В даному запереченні також містяться неправдиві відомості щодо його причетності до вчинення протиправних дій, а також поширюється недостовірна інформація, яка його ганьбить і зачіпає його честь, гідність та ділову репутацію.

Подані відповідачем ОСОБА_4 до ОСОБА_5 безпеки України заяви, в яких були поширені недостовірні, неправдиві та брехливі відомості, стали підставою для безпідставного видання наказу №882-ос від 31.05.2007р. про зарахування у розпорядження начальника УВБ ОСОБА_5 безпеки України, проведення стосовно нього оперативно-розшукових заходів, які обмежили його конституційні права та свободи, викликали негативне ставлення до його особи з боку керівництва ОСОБА_5 безпеки України, чим нанесли моральної шкоди не тільки його честі та гідності, але і діловій репутації. Останнє негативно вплинуло на процес проходження ним служби в органах ОСОБА_5 безпеки України, створило чимало негативних ситуацій (невиплата грошового забезпечення, незаконні переміщення по службі, безпідставне проведення службового розслідування, фабрикування документів для порушення кримінальні справ та ін.).

У лютому 2010 року позивач ОСОБА_3 подав до відповідача ОСОБА_4 та до залученої за його клопотання в якості другого відповідача - ОСОБА_5 безпекиУкраїни заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить постановити рішення, яким:

- визнати недостовірними відомості, викладені ОСОБА_4 у своїх заявах від 18.05.2007р., 22.06.2007р., поясненні від 10.07.2007р. та запереченні на позов від 12.03.2009р.;

- визнати поширені ОСОБА_4 у своїх заявах від 18.05.2007р., 22.06.2007р., поясненні від 10.07.2007р. та запереченні на позов від 12.03.2009р. неправдиві дані такими, що порушують його право на повагу до гідності та честі, а також право на недоторканість ділової репутації;

- зобовязати ОСОБА_4 спростувати поширені неправдиві відомості шляхом визнання цієї інформації неправдивою шляхом направлення в ОСОБА_5 безпеки України відповідного звернення, в якому визнати подану в заявах від 18.05.2007р., 22.06.2007р., а також в поясненні від 10.07.2007р. інформацію недостовірною;

- зобовязати ОСОБА_5 безпеки України документально спростувати викладені в зверненнях ОСОБА_4 від 18.05.2007р., 22.06.2007р. та поясненні від 10.07.2007р. відомості, які порочать його гідність, честь та ділову репутацію;

- визнати дії (бездіяльність) ОСОБА_5 безпеки України незаконними та такими, що порушили його права на інформацію та спростування недостовірної інформації.

В обґрунтування таких вимог, крім раніше наведених обставин, зіслався додатково на те, що у звязку з розглядом справи за його позовом до ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації 28.01.2010 р. до Шевченківського районного суду м. Львова представником ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_7 була надана копія доповідної записки від 27.07.2007р. щодо результатів розгляду звернення гр. ОСОБА_4, яка була підготовлена ст. консультантом (з оперативних питань) організаційного сектору О AB Управління „Б ОСОБА_5 безпеки України майором ОСОБА_28, погоджена начальником ОАВ Управління „Б ОСОБА_5 безпеки України підполковником ОСОБА_24 та завізована т.в.о. начальника Управління „Б ОСОБА_5 безпеки України підполковником ОСОБА_23

За результатами розгляду звернення гр. ОСОБА_4 посадовими особами ОСОБА_5 безпеки України було прийнято рішення - „...1. Розгляд заяви громадянки ОСОБА_4 щодо протиправних, на її думку, дій з боку співробітника СБ України підполковника ОСОБА_3, вважати завершеною. 2. За результатами розгляду заяви, у відповідності до вимог ст.15 та 20 Закону України „Про звернення громадян , надати письмову відповідь заявникові.

Таке рішення підтверджує, що в ході розгляду звернення відповідача ОСОБА_4 не було виявлено ніяких фактів, що свідчили би про вчинення ним кримінального злочину, адміністративного правопорушення, дисциплінарного проступку, за які він був би притягнути до відповідальності або було накладено стягнення.

Крім цього, в ході судового розгляду справи відповідач ОСОБА_4 не назвала прізвища співробітника ОСОБА_5 безпеки України, якому саме і у звязку з чим вона подавала свою заяву від 30.07.2007 p., не вказала причини відмови від отримання письмової відповіді, зміст „вичерпної відповіді, яку вона одержала, та заявила, що її не цікавив кінцевий результат розгляду поданих до ОСОБА_5 безпеки України звернень, а тому не наполягала на отриманні письмової відповіді.

Вищезазначене свідчить не тільки про наявність умислу в діях відповідача ОСОБА_4, але й про свідоме доведення до відому керівництва правоохоронного органу спеціального призначення, яким є ОСОБА_5 безпеки України, негативної і недостовірної інформації щодо його, ОСОБА_3, протиправних дій з метою створення йому неприємностей по службі через підрив авторитету та ділової репутації.

Про негативні наслідки неправдивої інформації, яку виклала у своїх заявах ОСОБА_4, свідчить пояснення представника відповідачів по справі №2а- 695/08/1370, розгляд якої проводиться Львівським окружним адміністративним судом за його позовом до ОСОБА_5 безпеки України і Голови ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_6 про визнання дій і бездіяльності протиправними.

Бездіяльність ОСОБА_5 безпеки України, якою не було вжито належних заходів реагування на подані гр. ОСОБА_4 неправдиві відомості, по їх локалізації та усунення наслідків їх розголосу, призвела до поширення негативної інформації серед керівного і оперативного складу ОСОБА_5 безпеки України, чим було порушено його права на повагу до гідності та честі та на недоторканість ділової репутації.

Згідно з положеннями 4.4 ст. 277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових чи службових обовязків, вважає юридична особа, в якій вона працює.

Копія вищевказаної доповідної записки від 27.07.2007р., яка 28.01.2010 р. надійшла до Шевченківського районного суду м. Львова, свідчить, що посадовими особами ОСОБА_5 безпеки не надано правової оцінки викладеним у зверненнях і поясненні ОСОБА_4 неправдивим відомостям, не вжито заходів на забезпечення здійснення ним, ОСОБА_3, особистих немайнових прав, що автоматично порушило його права на інформацію, повагу до гідності та честі, а також на недоторканість ділової репутації. Більше того, негативна інформація щодо нього, яка викладена на підставі звернень відповідача ОСОБА_4 в документах ОСОБА_5 безпеки України, незаконно і безпідставно зберігається та поширюється посадовими особами ОСОБА_5 безпеки України.

Вищевказані дії та бездіяльність посадових осіб ОСОБА_5 безпеки України є незаконними та спричинили порушення права на інформацію, на спростування недостовірної інформації, на повагу до гідності та честі, а також на недоторканість ділової репутації.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_16 позов підтримали, зіславшись на обставини, які викладені позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог. В судові засідання, які були призначені на 28 травня 2010 року та на 08 червня 2010 року, вони не зявились, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 21 травня 2009 року позов не визнала, покликаючись на доводи, які викладені в долученому до справи письмовому запереченні від 12 березня 2009 року. Додатково пояснила, що з позивачем ОСОБА_3 вона познайомилась в 1998 році через спільних товаришів. Пізніше їх взаємовідносини стали ще ближчими і вона вважала, що вони з ним є друзями. Після розлучення зі своїм чоловіком ОСОБА_17відносини ще поліпшилися і вона бувала в сімї ОСОБА_3 вдома і на дачі. Приблизно в 2003 році ОСОБА_3 познайомив її з ОСОБА_18, якого вона через деякий час на прохання ОСОБА_3 прийняла на роботу на посаду заступника директора по роботі з персоналом, і мужчиною на імя ОСОБА_6. Приблизно в 2002 році на прохання ОСОБА_3 вона також взяла на роботу його дружину ОСОБА_29, а після весілля їх сина, на яке вона була запрошена, також прийняла на роботу їх невістку ОСОБА_30. Приблизно в лютому - березні 2007 року дружина і невістка ОСОБА_3, а також ОСОБА_18 звільнились з роботи з приватного підприємства „Портер, власником якого була вона, ОСОБА_4 12 травня 2007 року разом з сімєю ОСОБА_3 вона зустрічалась на ювілеї в спільних знайомих. 15 травня 2007 року в офіс підприємства „Портер прийшов її колишній чоловік ОСОБА_17 з ОСОБА_18 та ОСОБА_6 та примушували її переоформити вказане підприємство на ОСОБА_17 Для цього вони застосовували погрози, психологічний тиск та фізичне насильство стосовно її сина ОСОБА_31, який знаходився на підприємстві. У звязку з цим вона 18 травня 2007 року дійсно зверталась в УСБУ у Львівській області, де описувала події, що мали місце 15 травня 2007 року. В цій заяві про позивача ОСОБА_3 вона нічого не згадувала. Оскільки після цього їй по мобільному телефону та телефону підприємства продовжували поступати погрози розправи над нею, над її дітьми, а також було побито сина головного бухгалтера ОСОБА_11 - ОСОБА_12, 22 червня 2007 року вона знову звернулась з відповідною заявою в УСБУ у Львівській області. Пізніше 10 липня 2007 року вона давала працівникам ОСОБА_5 безпеки України письмове пояснення, а 30 липня 2007 року написала заяву, що на її звернення їй було надано відповідь та від отримання письмової відповіді вона відмовляється. Долучені до матеріалів справи копії заяв від 18 травня 2007 року та 22 червня 2007 року на імя начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_25, письмове пояснення від 10 липня 2007 року, заява на імя т.в.о. начальника УВБ ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_23 дійсно були написані нею власноручно та цього факту вона не оспорює. Нею також підписане письмове заперечення на позов ОСОБА_3 від 12 березня 2009 року. Метою написання вищевказаних заяв на адресу УСБУ у Львівській області був намір захистити себе та членів своєї сімї у звязку з подіями, які мали місце 15 травня 2007 року в офісі підприємства „Портер на вул. Б.Хмельницького в м. Львові, а також у звязку з подальшими погрозами розправи, які їй надходили по телефону. Про причетність позивача ОСОБА_3 до вказаних подій вона доказів немає та в своїй заяві від 22 червня 2007 року і поясненні від 10 липня 2007 року висловила власне припущення. Таке припущення вона зробила зі слів колишнього чоловіка ОСОБА_32, який 15 травня 2007 року, перебуваючи в офісі підприємства „Портер наодинці їй сказав: „Проти кого ти преш, ми тебе з ОСОБА_3 порвемо, а також з того, що 15 травня 2007 року вона телефонувала до ОСОБА_3., однак останній телефонної трубки не піднімав.

В подальшому в судові засідання, які призначались з 02 липня 2009 року, відповідач ОСОБА_4 жодного разу не зявилась, оскільки, як повідомила її представник ОСОБА_33, перебуває за межами України.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_33 проти позовних вимог заперечила, покликаючись на доводи відповідача ОСОБА_4 та пояснила, що в

своїх заявах на адресу УСБУ у Львівській області ОСОБА_4 висловила свої оціночні судження стосовно подій, що мали місце в офісі підприємства „Портер 15 травня 2007 року та такі судження не можуть вважатись як поширення недостовірної інформації, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача ОСОБА_3 Метою звернення відповідача ОСОБА_4 з заявами в УСБУ у Львівській області було не приниження честі, гідності чи ділової репутації позивача ОСОБА_3, а намір захистити себе та своїх дітей від протиправних дій. Про ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_4 15 травня 2007 року сказав її колишній чоловік ОСОБА_17 та обставини події, яка мала місце того дня в приміщенні офісу підприємства „Портер на вул. Б.Хмельницького в м. Львові встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Львова, яке набрало законної сили. В силу положень цивільно-процесуального законодавства такі обставини доказуванню не підлягають. Позивач ОСОБА_3 в обґрунтування своїх вимог наводить негативні наслідки по своїй службі, однак не доводить, що вони повязані зі зверненнями ОСОБА_4 Своє звільнення з органів ОСОБА_5 безпеки України позивач ОСОБА_3 також повязує зі зверненнями ОСОБА_4, однак їм надійшла відповідь про те, що він звільнений з військової служби за службовою невідповідністю.

Представник ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 безпеки України позовних вимог ОСОБА_3 не визнає і вважає їх безпідставними. Наказом ОСОБА_5 безпеки України №1291-ос від 30 вересня 2008 року позивач ОСОБА_3 був звільнений з військової служби за службовою невідповідністю та таке звільнення не повязано зі зверненнями ОСОБА_4 в УСБУ у Львівській області і немає жодного відношення до даної цивільної справи. У звязку зі зверненням відповідача ОСОБА_4 до УСБУ у Львівській області, оперативна перевірка щодо ОСОБА_3 не проводилась та всі документи, які торкаються таких звернень, містяться в матеріалах справи. Просить у задоволені позову відмовити у звязку з його безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_16, відповідача ОСОБА_4, її представника ОСОБА_33, представника ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_34, показання свідків ЖенчукаO.A., ОСОБА_18, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно з положеннями ст. 299 цього Кодексу фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутись до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

У відповідності до ч.ч. 1,7 ст. 277 цього Кодексу фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконані нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків.

У відповідності до положень п.15 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі, у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної осіб.

В п. 16 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути такі звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний* перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевір: інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки в такому випадку м місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронного органу судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003 (справа про поширення інформації).

У Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003 (справа про поширення інформації) зазначено, що Конституційний Суд України вважає, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містить певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є знайомими між собою приблизно з 1998 року, раніше між ними та їхніми сімями існували товариські стосунки. Відповідач ОСОБА_4 станом на 2003 рік була власником приватного підприємства „Портер, в якому до січня - лютого 2003 року працювала на посаді менеджера дружина позивача ОСОБА_3, - ОСОБА_29, а на посаді бухгалтера - їх невістка ОСОБА_30 Відповідач ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_17, шлюб між ними було розірвано в 2003 році та від подружнього життя вони мають двоє малолітніх дітей: ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_21,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначені обставини підтверджується поясненнями в судовому засіданні позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, свідка ОСОБА_17 та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались.

Судом також встановлено, що 18 травня 2007 року відповідач ОСОБА_4 звернулась з заявою на імя начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_25, в якій, зокрема повідомила наступне:

„Я, ОСОБА_4, є засновником Приватного підприємства „Портер, яке надає послуги в сфері грального бізнесу. Підприємство зареєстроване 26.04.1999 p., Свідоцтво АОО, №700025 видане виконавчим комітетом Львівської міської ради, Ліцензія Міністерства фінансів AB № 082807 від 27.06.2006 p., взяте на облік ДПІ Шевченківського р-ну м. Львова. Зали гральних автоматів розміщені у м. Львові та у Львівській обл.

15.05.2007р. приблизно об 11 год. в приміщення офісу, яке знаходиться по вул. Б.Хмельницького 137 ввірвалися троє осіб, а саме ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_6, прізвище мені невідоме. ОСОБА_17 колишній чоловік з яким я розлучилась у 2003р. Вони в брутальній формі почали вимагати переписати підприємство ОСОБА_17 у нотаріуса, в іншому випадку не дадуть працювати. При поясненні, що майнові питання з колишнім чоловіком ми будемо вирішувати у судовому порядку, почали погрожувати фізичною розправою над моїми близькими та працівниками, а саме синами ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_21, 2002р.н. Також доводжу до Вашого відома, що 05 березня цього року на головного бухгалтера підприємства ОСОБА_11 було здійснено розбійний напад трьома невідомими особами, після чого вона була госпіталізована у нейрохірургічне відділення лікарні швидкої допомоги м. Львова.

Відкрита кримінальна справа у Залізничному райвідділі м. Львова. Син головного бухгалтера ОСОБА_12 працює директором Львівської філії фірми „Екстрема. 16.05.2007р. та 18.05.2007р. були здійснені розбійні напади на зали філії по вул. Городоцькій 113, Крупярській 1 та Куліша 25. При цьому через працівників залу, після того як їх побили, передали що якщо я не віддам фірму то вони всіх знищать. Прошу прийняти міри стосовно осіб, які здійснюють рейдерські та розбійні напади відносно моєї фірми та мене особисто.

Вказана заява була зареєстрована секретаріатом УСБУ у Львівській області за №Ж-353 та 24 травня 2007 року листом за №14/Ж-353/13 начальника спецпідрозділу БКОЗ УСБУ у Львівській області ОСОБА_35 скерована за належністю для розгляду та прийняття рішення в ГУБОЗ ГУ МВС України у Львівській області. 15 червня 2007 року вищевказана з ГУБОЗ ГУ МВС України у Львівській області була направлена для прийняття рішення в ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, яке 19 червня 2007 року скерувало її для розгляду та прийняття рішення згідно ст. 97 КГЖ України в Шевченківський PB ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. В подальшому дана заява ЖенчукП.працівниками цього райвідділу міліції була залишена без належної перевірки, будь-якого рішення у відповідності до положень ст.ст. 97 - 98 КГЖ України по ній прийнято не було та оперуповноваженим СКР вказаного райвідділу ОСОБА_36 складено висновок про припинення розгляду матеріалів, в якому зазначено, що опитати ОСОБА_4 по суті заяви не видалось можливим, оскільки на виклики вона не зявлялась, і що в подальшому в телефонній розмові вона повідомила, що всі непорозуміння зі своїм колишнім чоловіком вирішила і жодних претензій не має. Даний висновок було погоджено начальником СКР ОСОБА_37 і затверджено в.о. начальника даного райвідділу міліції ОСОБА_38

В судовому засіданні також встановлено, що 22 червня 2007 року відповідач ОСОБА_4 повторно звернулась з заявою на імя начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_25, в якій, крім фактів, які вона зазначала в заяві від 18 травня 2007 року, зазначила: ОСОБА_4, засновник приватного підприємства „ Портер , мама трьох дітей (двоє неповнолітнх - 9 і 4 роки) повідомляю про погрози розправи мені і моїй сім'ї з боку ОСОБА_17, ОСОБА_18.,які діють під керівництвом полковника СБУ ОСОБА_3 Про такі погрози я вже повідомляла, тому прошу прийняти міри, оскільки в даних погрозах приймає участь працівник СБУ... а також повідомила, що 14 червня 2007 року було вчинено напад на сина головного бухгалтера, якого жорстоко побили і він перебуває на лікуванні в нейрохірургічному відділенні лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова. Крім цього, в даній заяві вона вказала про те, що впродовж останніх двох тижнів на її мобільний і робочий телефони дзвонять невідомі особи з шантажем та погрозами розправи над її дітьми.

Дана заява була зареєстрована секретаріатом УСБУ у Львівській області 22.06.2007р. за №Ж-363 та листом за №9/12-886 від 02.07.2007 р. скерована для розгляду в УВБ ОСОБА_5 безпеки України.У звязку з поданням цієї заяви 10 липня 2007 року співробітниками внутрішньої безпеки у Львівській області УВБ ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_26 та ОСОБА_9 у відповідача ОСОБА_4 в приміщеннікафе дійсно було відібрано пояснення, яке вона написала власноручно. У цьому поясненні ОСОБА_4 зазначила про обставини свого знайомства з ОСОБА_3, про товаришування їх сімей до 2007 року, про факт роботи на її підприємстві „Портер дружини та невістки ОСОБА_3, про події, які мали місце 15 травня 2007 року в офісі підприємства „Портер, а вказала, що „...на мою адресу та на адресу моїх дітей з боку ОСОБА_18 та ОСОБА_6 були висловлені усні погрози щодо фізичної розправи, В процесі бесіди вони неодноразово виходили дзвонити і доповідали хід нашої розмови. Кому дзвонили мені невідомо. Оскільки, знаючи що це товариші ОСОБА_3, я декілька (2) раз дзвонила йому на його мобільний телефон № 5. Однак, не дивлячись на наявність виклику, він трубку не підняв, а в іншому випадку відключився. На мою думку, виходячи з вищенаведеного, що ОСОБА_3 знав про мету візиту вказаних осіб... .

За результатами розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_4 27 липня 2007 року ст. консультантом (з оперативних питань) організаційного сектору ОАВ Управління „Б ОСОБА_5 безпеки України майором ОСОБА_28 була підготовлена доповідна записка, яка погоджена начальником ОАВ Управління „Б ОСОБА_5 безпеки України підполковником ОСОБА_24 та завізована т.в.о. начальника Управління „Б ОСОБА_5 безпеки України підполковником ОСОБА_23 Згідно з цією доповідною запискою посадовими особами ОСОБА_5 безпеки України було прийнято рішення про те, що розгляд заяви громадянки ОСОБА_4 щодо протиправних, на її думку, дій боку співробітника СБ України підполковника ОСОБА_3, вважати завершеною та надати заявникові ОСОБА_4 письмову відповідь у відповідності до вимог ст.15 та 20 Закону України „Про звернення громадян.

В подальшому 30 липня 2007 року відповідачем ОСОБА_4 була написана на імя т.в.о. начальника УВБ ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_23 заява про те, що з приводу поданої нею заяви на адресу керівництва ОСОБА_5 безпеки України їй в усному порядку було дано вичерпну відповідь, яка її задовольняє та від отримання письмової відповіді вона відмовляється.

Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_3

С.В., його представника ОСОБА_16, відповідача ОСОБА_4, її представника ОСОБА_33 JI.O, долученими до справи копіями матеріалів звернення ОСОБА_4 від 18 травня 2007 року, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні, та копіями заяви ОСОБА_4 від 22 червня 2007 року, її пояснення від 10 липня 2007 року, доповідної записки від 27 липня 2007 року та заяви ОСОБА_4 від зо липня 2007 року.

Відповідно до положень ч.З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Судом встановлено, що написання відповідачем ОСОБА_4 вищевказаних заяв від 18 травня 2007 року та 22 червня 2007 року на адресу начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_25, пояснення від 10 липня 2007 року було викликано подіями, які мали місце 15 травня 2007 року в приміщенні офісу приватного підприємства „Портер на вул. Б.Хмельницького,137 в м. Львові та обставини цих

подій встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21 травня 2009 року, яке набрало законної сили, в цивільній справі №2-317/2009р. за позовом ОСОБА_15 до ОСОБА_4, третьої особи - ЗАТ „Сьогодні Мультімедіа про захист честі, гідності, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з пояснень в судовому засіданні відповідача ОСОБА_4, метою написання нею вищевказаних заяв на адресу УСБУ у Львівській області був намір захистити себе та членів своєї сімї у звязку з подіями, що мали місце 15 травня 2007 року в офісі підприємства „Портер на вул. Б.Хмельницького в м. Львові, а також у звязку з подальшими погрозами розправи, які їй надходили по телефону. Про причетність позивача ОСОБА_3 до вказаних подій вона доказів немає та в своїй заяві від 22 червня 2007 року і поясненні від 10 липня 2007 року висловила власне припущення і оціночні судження, які зробила, виходячи зі слів колишнього чоловіка ОСОБА_17, котрий 15 травня 2007 року в приміщенні офісу підприємства „Портер наодинці їй сказав: „Проти кого ти преш, ми тебе з ОСОБА_3 порвемо, а також з того, що 15 травня 2007 року вона неодноразово телефонувала до ОСОБА_3, однак останній телефонної трубки не піднімав та перестав з нею спілкуватись після цих подій.

З пояснень представника ОСОБА_5 безпеки України ОСОБА_34 в судовому засіданні випливає, що позивач ОСОБА_3 звільнений з військової служби наказом ОСОБА_5 безпеки України №1291-ос від 30 вересня 2008 року за службовою невідповідністю та таке звільнення жодним чином не повязано зі зверненнями ОСОБА_4 в УСБУ у Львівській області. У звязку зі зверненнями ОСОБА_4 до УСБУ у Львівській області з заявами від 18 травня 2007 року та 22 червня 2007 року, оперативна перевірка щодо ОСОБА_3 не проводилась.

Факт звільнення позивача ОСОБА_3 з органів ОСОБА_5 безпеки України 30 вересня 2008 року через службову невідповідність підтверджується також долученою до справи відповіддю заст. начальника УСБУ у Львівській області ОСОБА_35 від 18 березня 2009 року № 62/11/1.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи вищезазначені норми матеріального права і розяснення Пленуму Верховного Суду України, Конституційного Суду України, суд приходить до висновку, що звернення відповідача ОСОБА_4 із заявами від 18 травня 2007 року та 22 червня 2007 року до УСБУ у Львівській області про захист своїх прав від неправомірних дій, її пояснення від 10 липня 2007 року у звязку з розглядом такого звернення, заперечення на позовну заяву від 12 березня 2009 року, як реалізація процесуального права у звязку з предявленням ОСОБА_3, а також відібрання в ОСОБА_4 співробітниками ОСОБА_5 безпеки України пояснення

10 липня 2007 року, складання і зберігання співробітниками цього правоохоронного органу за результатами розгляду звернення ОСОБА_4 доповідної записки від 27 липня 2007 року не може вважатись поширенням неправдивих відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію позивача ОСОБА_3

При розгляді справи також не здобуто доказів того, що відповідач ОСОБА_5 безпеки України у звязку з розглядом звернень ОСОБА_4 допустила протиправні дії чи бездіяльність, які порушили особисті немайнові права позивачаПогуляєва C.B., а також, що вона поширила будь-яким іншим чином недостовірні відомості, які принижують його честь, гідність чи ділову репутацію.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_39 слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Доводи позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_16 в підтримання позовних вимог є непереконливими, вони спростовуються зібраними у справі доказами та тому такі доводи суд не може покласти в основу свого рішення і задовольнити позов.

Керуючись ст.ст.З, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 16,270,271,272,273,277, 297,299 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 безпеки України про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації - відмовити у звязку з його безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання в десятиденний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченомуч.4 ст.295ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_40