Справа № 140/1105/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка також діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Немирівського районного суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбуття покарання з випробуванням, іспитовим строком 2 роки.

Позивачка визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння та керуючи автомобілем «FORD SKORPIO» д.н. АВ-23-46 BE, по автодорозі « Шпиків-Рахни-Лісові», в напрямку с. Рахни-Лісові, Шаргородського району, виїхав на зустрічну смугу руху, при цьому згідно висновку судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи № 206а, від 23.06.2014 року, його дії не відповідали вимогам п.10.1 Правилам дорожнього руху України «.. .Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», і які знаходилися з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, де допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6

Внаслідок порушення правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2, їй, як пасажирці автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_1 були спричинені ушкодження у вигляді крововиливів на обох нижніх кінцівках, перелому поперекових відростків тіл хребців на рівні 1.1-1.5 і які згідно висновку експерта №65 від 11.06.2014 року, судово-медичної експертизи відносяться до середнього ступеня, що спричинили тривалий ( більш як 21 день) розлад здоров'я.

Їй, як потерпілій, кримінальним правопорушенням завдано матеріальну та моральну шкоду .

Відповідач ОСОБА_2 ніяких дій щодо добровільного відшкодування шкоди не вчинив.

Матеріальна шкода завдана їй ОСОБА_2, складає: 94115 грн.52 коп. - вартість матеріального збитку, заподіяного їй, як власнику транспортного засобу «CHEVROLE LACETI», peг. номер НОМЕР_2, згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 24.VI.2014 року. Так як транспортний засіб яким керував ОСОБА_2 був застрахований в ПАТ «Українська Пожежно Страхова Компанія», то після постановлення вироку, вона частково одержала від ПАТ «Українська Пожежно Страхова Компанія» страхове відшкодування в розмірі 49 500,00 гривень за пошкоджений транспортний засіб .

Залишок , який повинен відшкодувати відповідач становить: 94 115.52-49 500.00 = 44 615.52 грн. та 500,00 гривень франшизи .

Крім матеріальної шкоди їй та її малолітнім донькам: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 100000 грн.

Під час аварії внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_2, який перебував у стані алкогольного спяніння за кермом, в салоні автомобіля перебували малолітні діти: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Дане ДТП психічно травмувало дітей, у них порушився сон, вони зазнали моральних та душевних страждань. Діти проходять лікування у невролога.

Розмір моральної шкоди, завданої дітям оцінює по 25000 грн. на кожного.

Глибину тривалості її фізичних і моральних страждань оцінює в 50000 грн.

Перелом поперекових відростків тіл хребців спричиняють біль, вона продовжує лікування, не в змозі повноцінно вести домашнє господарство та виховувати двох малолітніх дітей.

Просить суд, стягнути з відповідача матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 45115,52 грн., завдану їй моральну шкоди, яку оцінює в сумі 50000 грн. та по 25000 грн. моральної шкоди спричиненої її малолітнім дітям.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві та просить їх задоволити. В обґрунтування своєї правої позиції також суду пояснила, що відповідачем не відшкодовано їй матеріальну та моральну шкоду. Так, внаслідок ДТП автомобіль, став не придатний для експлуатації та відновлювальний ремонт перевищував його вартість. Відповідач же не запропонував а ні купити дане авто, а ні відшкодувати його вартість. Тому, вказаний автомобіль нею був зданий на металобрухт, і за нього вона отримала кошти, які на той час становили в грошовому еквіваленті 2000 доларів США. Однак, вказана сума не перекривала всіх завданих збитків та витрат на ремонт авто. Також, відповідачем було завдано моральну шкоду, як її самій, так і її малолітнім дітям, які перебували в авто на час ДТП. Після цього вона змушена була звернутись за медичною допомогою до дитячого невролога. Тому, вважає,що відповідач має відшкодувати всю завдану їй шкоду.

Відповідач ОСОБА_2, позовні вимоги визнав частково, а саме спричинення моральної шкоди позивачці в сумі 2000 грн. Матеріальна шкода позивачу була відшкодована страховою компанією, а також вона отримала кошти, здавши авто на металобрухт. Так, як діти позивачки, не були визнанні потерпілими в кримінальному провадженні, то і моральної шкоди вони не зазнали. Тому просить позов задоволити частково, а саме стягнувши з нього 2000 грн. за спричинену моральну шкоду.

Вислухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі,що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду,з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Згідно вироку Немирівського районного суду від 11.12.2014 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначено покарання у виді 2 років обмеження волі,з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбуття покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки.

Вироком суду встановлено, що 17.05.2014 біля 22.00, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та керуючи згідно підпунктів а та б п. 2.1 Правил дорожнього руху України, а також ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" технічно справним автомобілем НОМЕР_3, власником якого являється ОСОБА_7 (реєстраційний талон САА 580070), який окрім того надав генеральну довіреність щодо керування та розпорядження вказаним транспортним засобом ОСОБА_8, на підставі якої ним на даний автомобіль отримано страховий поліс № АС/1721803 від 05.09.2013, рухаючись по автодорозі «смт. Шпиків - с. Рахни Лісові», в напрямку с. Рахни-Лісові, Шаргородського району, грубо порушуючи п.10.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем "CHEVROLE LACETI", д.н.з АВ4182СА, під керуванням ОСОБА_6, власником якого являється ОСОБА_1 (реєстраційний талон САТ 559670).

Внаслідок порушення правил дорожнього руху України ОСОБА_2 пасажирка автомобіля НОМЕР_4, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на обох нижніх кінцівках; перелому поперекових відростків тіл хребців на рівні L1-L5, які згідно висновку експерта № 65 від 11.06.2014 судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, що спричинили тривалий (більш як 21 день) розлад здоров'я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної, транспортно - трасологічної експертизи № 206 а, від 23.06.2014 дії водія автомобіля НОМЕР_5, ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України " ..Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху", і які знаходяться з технічної точки зору в причинному наслідковому зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, зіткнення з автомобілем НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_6 та відповідним спричинення пасажирці вказаного автомобіля ОСОБА_1 тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості. (а.с. 6-7).

Таким чином, в судовому засіданні факт вчинення ДТП та винуватості особи, додатковому доказуванню не підлягають.

На підстав звіту № 04/07/14ВН від 24.06.2014 року «Про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням транспортного засобу легковий седан - В CHEVROLEТ LACETТI, д.н. НОМЕР_7, що належить ОСОБА_1» вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП визначено в сумі 94115,52 грн. Відновлення даного автомобіля є економічно недоцільним. Вартість відновлювальних робіт на час проведення оцінювання складає 112313,71 грн. (а.с.39-60).

Згідно з полісом № АС/17221803 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів 05.09.2013 року ОСОБА_8 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «Українська Пожежно Страхова Компанія». Розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю складає 100000 грн., за шкоду , заподіяну майну - 50000 грн. Розмір франшизи - 500 грн. (а.с.74).

Як вбачається із платіжного доручення № 60 від 03.02.2015 року, ПрАТ «УПСК» після розгляду наданих до компанії документів за страховим випадком, було виплачено ОСОБА_1 52035,92 грн. (а.с. 71), з яких 49500 страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль (а.с. 72); 522 грн. - тимчасова непрацездатність, 95,90 моральна шкода, 1918,02 грн. - витрати на лікування потерпілого (а.с. 80).

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано гл. 82 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно роз'яснень, наданих в п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

На підставі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, складеного у відповідності до вимог ст. 30 Закону, транспортний засіб є фізично знищеним, з дотриманням вищевказаної норми права, ПрАТ «УПСК» здійснила виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 49500 грн.

Як роз'яснено в п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль НОМЕР_1, є непридатним для використання, тобто фізично знищеним, що підтверджується відповідним звітом, так як вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля, і ОСОБА_1, як власник транспортного засобу не заперечувала щодо вказаних обставин.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України різниця між вартістю пошкодженого автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням у сумі 44615,52 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2

Пунктом 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідної заяви відповідач ОСОБА_2 не заявляв, а тому судом дане питання не вирішувалося.

Крім того, неправомірними діями відповідача, позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у наступному: спричинення шкоди здоров'ю та перебування в медичному закладі, внаслідок чого остання змушена була докласти зусиль для його відновлення; порушено право власності позивача, оскільки вона не мала можливості використовувати свій автомобіль за призначенням та розпоряджатися ним на власний розсуд; порушено життєві плани та звичайний ритм життя позивача, яка вимушена займатися справами які не планувала. Всі вище перелічені обставини призвели до фізичних страждань та моральних переживань.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до п. 3, 8, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності у порушені права власності, прав, у порушенні нормальних життєвих звязків через не можливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Таким чином, суд приходить до висновку, що грошовим еквівалентом відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями відповідача, буде сплата коштів в сумі 25000 грн.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди завданої малолітнім дітям позивачки, судом враховано консультативні висновки спеціаліста Центру матері та дитини Міської лікарні м. Вінниця від 3.07.2014 року на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до яких, в малолітніх дітей встановлена психотравма, яка повязана з ДТП. При цьому малолітнім було призначено терапевтичне лікування. З огляду на представлені докази, суд вважає, що внаслідок ДТП, діти також зазнали певних душевних переживань та стресу, що в послідуючому зумовило матір вживати певних заходів для відновлення здоров'я і психологічного стану дітей. З врахуванням вищевказаних обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, яку в грошовому еквіваленті суд оцінює по 3000 грн. на кожну дитину.

У звязку із частковим задоволенням позову, приймаючи до уваги ті обставини, що позивачка була звільнена від сплати судового збору на час звернення до суду, судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-61, 64, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, яка також діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м. Вінниця, вул. Немирівське шоссе, 80/14, кошти у відшкодування матеріальної шкоди в сумі 44615,52 грн., 500 грн. в рахунок франшизи за договором страхування та 25000 грн. за спричинену моральну шкоду.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м. Вінниця, вул. Немирівське шоссе, 80/14, кошти у відшкодування спричиненої моральної шкоди малолітній ОСОБА_4 в сумі 3000 грн. та ОСОБА_5 кошти в сумі 3000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судові витрати з оплати судового збору із позовних вимог майнового характеру кошти в сумі 487,20 грн. та з оплати позовних вимог немайнового характеру кошти в сумі 1218 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Тульчинський районний суд.

Повний текст судового рішення складено 21.10.2015 року.

Суддя: