Справа № 344/7530/15-ц
Провадження № 4-с/344/66/15
У Х В А Л А

01 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду скаргу Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» звернувся в суд з наведеною скаргою, посилаючись на те, що постановою головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 09.04.2015 року в прийнятті виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 344/1770/2014, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 01.12.2014 року відмовлено з посиланням на те, що у виконавчому документів відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника. Вважає постанову такою що підлягає скасуванню, оскільки виконавець на підставі п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Однак державний виконавець даних дій не вчинив та незаконно виніс оскаржувану постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 09.04.2015 року.

Представник заявника в судове засідання не зявився, суду подав заяву, за змістом якої просив просив розгляд справи провести без його участі.Просив скаргу задовольнити

Заінтересована особа - відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції не забезпечив явку уповноваженого представника в судове засідання, про час та місце розгляду скарги заінтересована особа повідомлялась належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали скарги, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 124 ОСОБА_2 України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

01 грудня 2014 року Івано-Франківського міським судом видано судовий наказ № 344/16770/14-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованості за надані послуги теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 3575 грн. 24 коп. та судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп. (а.с.4).

Судовий наказ скеровано до виконання до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції для примусового виконання.

09.04.2015 року головним державним виконавцем винесено постанову ВП № 47165294 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу), оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (а.с.6).

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний діяти у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої статті 32 ОСОБА_2 України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення ОСОБА_2 України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У справі № 6-62цс14, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому, зокрема, має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Водночас, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, зокрема, й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Дану правову позицію висловив Верховний Суд України також у справі № 6-45цс14.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Однак головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 вирішуючи питання відкриття виконавчого провадження на положення статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» та рішення Верховного Суду України уваги не звернув, та виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 09.04.2015 року, яка в силу її невідповідності нормам матеріального права підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши чи діяв державний виконавець відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд вважає що постанова ВП № 47165294 від 09.04.2015 року винесена з порушенням закону, у звязку із чим слід усунути порушення шляхом скасування вказаної постанови.

Вимога про зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, на переконання суду до задоволення підлягає лише частково.

Так, Законом України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці. З цією метою останніх наділено дискреційними повноваженнями при прийнятті ними управлінського рішення.

При цьому суд зазначає, що саме державний виконавець до прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження в силу ч. 1 ст. 25 Закону зобов'язаний вирішити питання про те, чи не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, чи він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та чи пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відтак, тільки за відсутності обставин, визначених Законом України "Про виконавче провадження", які б служили підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний прийняти до провадження даний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження.

Крім того, обов'язок державного виконавця вжити всіх передбачених законом заходів щодо його виконання передбачено чинним законодавством України, а тому не потребує додаткового судового уповноваження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дана вимога підлягає задоволенню лише в частині зобов'язання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 повторно розглянути заяву ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу № 344/16770/2014, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 01.12.2014 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованості за надані послуги теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 3575 грн. 24 коп. та судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 ОСОБА_2 України, ст. ст. 1, 6, 8, 11, 17, 18, 19 ч.1 п.1, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 60, 210, 383-387 ЦПК України, керуючись ст. ст. 209-210, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго», заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 ВП № 47165294 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу) від 09.04.2015 року з примусового виконання судового наказу № 344/16770/14-ц, виданого 01.12.2014 року Івано-Франківським міським судом про стягнення із ОСОБА_3 на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованості за надані послуги теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 3575 грн. 24 коп. та судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

Зобов'язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_1 повторно розглянути заяву Державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу № 344/16770/2014, виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 01.12.2014 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заборгованості за надані послуги теплопостачання та гарячого водопостачання в сумі 3575 грн. 24 коп. та судовий збір в сумі 121 грн. 80 коп.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Бабій