Справа № 343/2797/14-ц
Провадження № 22-ц/779/716/2015
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й. секретаря Петріва Д.Б.

з участю представників: ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

ПАТ «Укрнафта» Мелимуки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Прикарпатського управління бурових робіт про поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду від 14 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом і зазначав, що на підставі наказу №239-к/28.11.05р. від 09.12.2005 року він працював вишкомонтажником 4-го розряду ВАТ «Укрнафта» Прикарпатського управління бурових робіт. Згідно наказу адміністрації відповідача №172-к від 30.11.2014 року його звільнено з роботи за п. 4ст. 40 КЗпПУ за допущений 28 та 29 жовтня 2014 року прогул без поважних причин. Своє звільнення з роботи вважає незаконним, посилаючись на те, що з поважних причин був відсутній на роботі, оскільки 28 та 29 жовтня 2014 року з'являвся на територію підприємства вишкомонтажного цеху ВАТ «Укрнафта» Прикарпатського управління бурових робіт, однак його не допускали до робочого місця, тому така відсутність не може вважатись прогулом. Просив поновити на роботі на попередньо зайнятій посаді вишкомонтажника 4-го розряду вишкомонтажного цеху м. Долина та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Долинського районного суду від 14 лютого 2015 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що причини невиходу на робоче місце 28-29 жовтня 2014 року є поважними та не можуть вважатись прогулом в розуміння п.4 ст.40 КЗпП України, так як його не допускали до робочого місця. Крім того, відсутність працівника на робочому місці не може вважатись прогулом, якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, тому він не може бути звільнений за п. 4 ст. 40 КЗпП України і до нього може бути застосовано інше дисциплінарне стягнення ніж звільнення з роботи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі Прикарпатського управління бурових робіт апеляційну скаргу не визнав, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що 28 жовтня 2014 року ОСОБА_2 не був присутній на роботі, що підтверджується протоколом первинної профспілкової організації та показами свідків. Крім того, позивачем не було надано жодного доказу, який підтверджує, що він з'явився на робот 29 жовтня 2014 року з 07.00 год. по 10 год. 30 хв. був відсутній на робочому місці з поважних причин, та що був присутній на території підприємства 28 та 29 жовтня 2014 року.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 09 грудня 2005 року був прийнятий на роботу і працював на посаді вишкомонтажника 4-го розряду ВМЦ ВАТ «Укрнафта» Прикарпатського управління бурових робіт.

Наказом №172-к від 30.10.2014 року адміністрації ВАТ «Укрнафта» Прикарпатського управління бурових робіт позивача звільнено з роботи на п. 4 ст.40 КЗпПУ з 30.10 2014 року у зв'язку з прогулом 28.10.2014 року та 29.10.2014 року без поважних причин.

Судом встановлено, що 28.10.2014 року та 29.10.2014 року з 07.00 год. по 10 год. 30 хв. позивач був відсутній на роботі без поважних причин, що підтверджується службовою запискою начальника вишко монтажного цеху, актами складеними комісією адміністрації відповідача та поясненнями свідків ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,ОСОБА_10. та ОСОБА_11, яким суд дав правильну оцінку (а.с.21-24).

Відповідно витягу з протоколу засідання профспілкового комітету від №П-25 позивач визнав відсутність 28 жовтня 2014 року на роботі без поважних причин (а.с.50).

Згідно акта від 29 жовтня 2014 року ОСОБА_2 відмовився дати пояснення про причини відсутності на роботі 28.10.2014 року та 29.10.2014 року з 07.00 год. по 10 год. 30 хв.(а.с.22).

Відповідно вимог ч. 1 і ч. 7 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 4 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Також встановлено, що згідно витягу з протоколу №П-25 від 30.10.2014 року Профспілки працівників нафтової і газової промисловості України Первинної профспілкової організації Прикарпатського УБР дано згоду на звільнення з роботи ОСОБА_2 за п. 4 ст.40 КЗпПУ.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про його присутність 28.10.2014 року та 29.10.2014 року з 07.00 год. по 10 год. 30 хв. на підприємстві - ВАТ «Укрнафта» Прикарпатського управління бурових робіт, тому він не може бути звільнений з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України, так як ним не подано жодних доказів у їх підтвердження.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Колегія суддів вважає оскаржуване рішення по суті правильним і таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Долинського районного суду від 14 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий В.Д. Фединяк

Судді: Р.Й. Матківський

Я.Ю. Ковалюк