Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/2573/15-ц

Імям України Провадження № 2/200/1569/15

06 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Литвиненка І.Ю.

при секретарі - Пеньківській А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпроводоканал», третя особа обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Решетилівське», про зобовязання укласти договір, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2015 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача КП «Дніпроводоканал», прохаючи суд зобовязати відповідача укласти з ним договір на постачання холодної води та водовідведення, відповідно до положень Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року; стягнути з відповідача на його користь судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у сумі 400 гривень (а.с. 2-3).

Ухвалою суду від 14 квітня 2015 року до участі у справі, як третю особу без права самостійних позовних вимог на стороні відповідача, залучено ОСББ «Решетилівське» (а.с. 30).

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що є володільцем кв. № 50 у б. № 18 по вул. Решетилівській у м. Дніпропетровську. Він неодноразово звертався до відповідача із вимогою укласти з ним договір на постачання холодної води та водовідведення, але той неправомірно відмовляє йому в укладенні такого договору. Зазначені дії відповідача унеможливлюють здійснення оплати за фактично спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та на подальше отримання ним пільг та субсидій, тому що він за законом має право на отримання пільг та субсидій. Однак, через відсутність між ним та відповідачем юридичних правостосунків, він не може отримати ні пільги, ні субсидії. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», стосунки між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 21 цього ж Закону, виконавці житлово-комунальних послуг зобовязані підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовими правилами. Пунктом 3.1 рішення Дніпропетровської міської ради № 26/15 від 14 вересня 2011 року виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення визначено КП «Дніпроводоканал». Надання послуг з водопостачання та водовідведення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року. Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на підставі типового договору, який затверджено зазначеною постановою Кабінету Міністрів України № 630 зі змінами, внесеними постановою № 1135 від 31 жовтня 2011 року. Він неодноразово, 14 червня та 21 грудня 2010 року, 12 квітня 2011 року, 22 листопада 2012 року та 04 грудня 2014 року звертався до відповідача із письмовими заявами про укладення з ним договору, на що той надав відповідь про відсутність правових підстав до цього. За відсутності такого договору він позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про надання йому відповідачем послуг неналежної якості. Відмовляючи йому в укладенні договору, відповідач посилається на наявність договору № 51961 укладеного 30 квітня 2010 року між ним та відповідачем, однак, це не відповідає дійсності, так як такий договір ним не укладався, а за № 51961 є лише абонентська картка, яка не є договором. З наведених підстав вважає, що має право на задоволення позову. Крім того, прохає стягнути з відповідача на його користь, крім судового збору, витрати на надання правової допомоги у сумі 400 гривень.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав позов задовольнити у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні тексту позовної заяви. Додатково пояснив, що дійсно, між ОСББ та відповідачем укладено договір на надання послуг з водопостачання та водовідведення, який вважається чинним до цього часу, однак, наявність цього договору не перешкоджає відповідачеві в укладенні договору на водопостачання та водовідведення безпосередньо з ним.

Представник відповідача позов не визнала. Пояснила, наразі діє нерозірваний договір між КП «Дніпроводоканал» та ОСББ «Решетилівське», умовами якого дострокове розірвання не передбачено. Через те, що діє цей договір, а також з тих підстав, що позивач має абонентську картку № 51961, у якій зазначено їх взаємостосунки, тобто обовязок надати послуги з водопостачання та водовідведення та сплатити за них, підстав для задоволення позову немає.

Представник третьої особи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 34). Позивач та представник відповідача не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника третьої особи. З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 36 ЦПК України, розглянув справу за відсутності представника третьої особи та ухвалив рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши фактичні обставини справи наданими ними письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 5 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного судочинства є судовий захист цивільного права та інтересу. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; нормою ч. 6 цієї статті встановлено, що у разі недодержання особою, при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч. 2 цієї статті, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчиняться у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з нормами ст. 22 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання води, власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунки підприємств, організацій, які надають ці послуги, за відповідними тарифами для кожного виду послуг у порядку, встановленому законом; власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобовязані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем, незалежно від членства в обєднанні; відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається.

Судом встановлено і це визнають учасники процесу, що між ОСББ «Решетилівське», як управителем, та КП «Дніпроводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг у вигляді водопостачання та водовідведення, існує договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення. На підставі цього договору, управителем ОСББ «Решетилівське», здійснюється збір коштів за водопостачання та водовідведення з членів обєднання співвласників, які перераховуються виконавцю - КП «Дніпроводоканал». Позивач у своїх зверненнях неодноразово пропонував відповідачеві встановити у нього вдома прилад обліку води, який, як це зясовано у судовому засіданні, так і не встановлено. З тих підстав, що у житлі позивача, власником якого він є, так і не встановлено прилади обліку водопостачання та водовідведення, згідно з нормою ч. 7 ст. 22 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», позивач зобовязаний укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг (водопостачання та водовідведення) не з відповідачем, а з третьою особою - ОСББ «Решетилівське». Право вимагати укладення з ним договору на водопостачання та водовідведення позивач набуде лише після встановлення у своїй квартирі приладів обліку водопостачання та водовідведення. Так як таких приладів у його власності не встановлено, з боку відповідача його право на укладення зазначеного договору не порушено. Внаслідок відсутності порушеного права, немає і підстав для його судового захисту у визначений позивачем спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 13-14, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 10-11, 15, 30, 36, 60, 74-76, 88, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко