УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Слободянюк С.В., Оніщука М.І.,

при секретарі: Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну за позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю України про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю України про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з 2011 року Інспекція державного архітектурно- будівельного контролю в Одеській області здійснювала перевірки квартири, що належить на праві власності позивачу на перемет наявності незаконного будівництва та реконструкції.

12.06.2014 винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, яка була скасована постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2014.

Позивач, посилаючись на те, що він є інвалідом третьої групи, не працює, має постійні нервування з приводу перевірок, що шкодить його здоров'ю, просив стягнути з відповідача 20 000,00 грн. моральної шкоди, заподіяної неправомірними діями Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 757/5015/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11700/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Апелянт зазначив, що правонаступником ліквідованої Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області є Департамент державної архітектурно- будівельної інспекції в Одеській області, проте даний департамент не наділений правами юридичної особи, а є лише структурним підрозділом. Вважав, що всі права перейшли до Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю України, а відтак суд помилково зазначив, що відповідач не несе відповідальності за дії Інспекції державного архітектурно- будівельного контролю в Одеській області.

Враховуючи наведене, просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.06.2014 винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2014 вищезазанчена поставнова скасована, провадження у справі закрито. (а.с. 8-9). Позивач звернувся із позовом до Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю України про відшкодування моральної шкоди(а.с. 3-5).

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем з урахуванням заявлених позовних вимог не було доведено наявності передбачених ст. ст. 23, 1167 ЦК України підстав відшкодування відповідачем моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, оскільки відповідно до роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При з'ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою.

Разом з тим, слід зазначити, що згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи від 10.06.2015 б/н, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області. (а.с. 62).

Державна архітектурно-будівельна інспекція України не є правонаступником Інспекції державного архітектурно-будівельна контролю в Одеській області, а тому фактично не є належним відповідачем згідно заявлених позовних вимог.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_1 не надав до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, а відтак вони є безпідставними та необґрунтованими.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 312 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

С.В. Слободянюк