Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ провадження 22-ц778/4766/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М. С.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз», про усунення перешкод у користуванні майном, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз» про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ВАТ «Мелітопольгаз» про усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтування позову зазначав, що 15 серпня 2007 року він придбав у власність 9/100 частини в праві власності на домоволодіння що знаходиться за адресою: м. Мелітополь, вул. Кірова, 4.

Зазначені 9/100 часток складає квартира № 6, в якій він мешкає до теперішнього часу.

Згідно до технічного паспорту його квартира розташована в будівлі зазначеною. Літерою В-1 і складається з кімнати площею 16,7 кв.м., кухнею 12,8 кв.м., а також частиною коридору площею 2,3 кв.м. (цифра IV) і частиною коридору площею 2,4 кв.м. (цифра V).

Інша частина будівлі В-1 відноситься до квартири № 7, при цьому коридори зазначені на плані цифрами IV та V перебувають у нашому спільному користуванні з мешканцями квартири № 7.

Також у 2007 році ним за власні кошти був проведений газ до квартири № 6 у відповідності до проекту. Ним був сплачений відповідний пайовий внесок, а також сплачена вартість труби газогону, що постачає газ йому в квартиру.

У 2013 році квартиру № 7 придбав відповідач по справі.

Відповідач одразу запропонував йому укласти усуну угоду щодо порядку використання приміщень коридорів (цифри IV та V) згідно якою він дає йому згоду на газифікацію його квартири підключившись до його газової труби, а він в свою чергу залишає йому в користування обидва коридори оскільки він мав намір робити собі окремий вихід.

Однак провівши газифікацію квартири відповідач став робити подальший ремонт і він зясував, що він не лише шахрайським шляхом отримав його згоду на підключення до газових труби, а і взагалі не збирається виконувати ніякі домовленості, оскільки самостійно, без будь-якого погодження з ним став забудовувати коридори залишивши йому прохід не більше ніж 0,5 м.

Зазначає, що всі будівельні роботи відповідач проводив самостійно без будь-якого погодження з ним, як із співвласником так і з відповідними організаціями, що дають право на проведення перепланування квартири.

На даний час він фактично позбавлений можливості вільно користуватися своєю квартирою, оскільки через забудову коридору він не може занести та винести з квартири крупно габаритні речі. Крім того, він людина похилого віку і страждає на захворювання серця і у разі його госпіталізації , лікарі швидкої допомоги не зможуть винести його з будинку, а у разі виникнення пожежної ситуації це може привести до його загибелі.

Він як власник квартири має намір зробити відповідну прибудову до своєї частики будинку та його облаштування, але газова труба яка там проходить і належить відповідачу створює йому незручності.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд зобовязати відповідача усунути йому перешкоди в користування майном, що належить йому шляхом знесення самовільних перегородок об лаштованих в спільних коридорах квартири № 6 та № 7 будинку № 4 по вул. Кірова у м. Мелітополь, зобовязати відповідача усунути перешкоди в користування майном, що належить йому шляхом демонтажу газової труби, що належить відповідачу та проходить через його домоволодіння, стягнути судові витрати по справі.

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

В зустрічній позовні заяві зазначає, що він є власником 1/10 частини житлового будинку по вул. Кірова, 4 в м. Мелітополі та в даний час в його користуванні знаходиться квартира № 7.

Зазначене домоволодіння по вул. Кірова, 4 складається з таких споруд: житлового будинку «А-1», загальною площею 153,1 кв.м., житловою площею 53,3 кв.м.; житлового будинку «Б-1», загальною площею 37,6 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м.; житлового будинку «В-1», загальною площею 136,0 кв.м., житловою площею 65,0 кв.м.; господарчих споруд: сарай «Д-1»; сарай «1-1»; сарай «Е-1»; сарай «З-1»; сарай «З-1»; водогін «1»; убиральня «Т»; літній душ «П-1»; гараж «С-1».

Загалом, дане домоволодіння належить на праві спільної часткової власності наступним особам: ОСОБА_5 частка 1/10, ОСОБА_6 частка 9/100, ОСОБА_7 частка 11/100, ОСОБА_8 частка 2/25, ОСОБА_9 частка 13/100, ОСОБА_4 частка 9/100, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 частка 18/100, та ТОВ «Одяг» частка якого складає 11/50, про що свідчать відповідні записи у технічному паспорті на домоволодіння.

Зазначає, що вони з ОСОБА_4 проживають в житловому будинку, позначеному на плані літ. «В-1», загальною площею 136,0 кв.м., житловою площею 65,0 кв.м., який в свою чергу ділиться на чотирьох співвласників.

Зазначає, що протягом багатьох років між власниками вищевказаного домоволодіння був встановлений порядок користування в усному порядку, згідно якого кожен із співвласників користується частиною майна, що знаходиться в спільній частковій власності. Договору про порядок користування майном в нотаріальному порядку вчинено не було, і фактично весь порядок користування здійснюється за взаємною згодою кожного із співвласників

Згідно вказаного порядку у його користуванні знаходиться частина позначена на плані під № 7, що в житловому будинку «В-1», яка в свою чергу складається з таких кімнат: 7-1 площею 7,0 кв.м.; 7-2 площею 14,8 кв.м.; 7-3 площею 8,7 кв.м.

З даною квартирою межує квартира відповідача № 6, що складається з кімнати 6-1 площею 16,7 кв.м. та кімнати 6-2 площею 12,8 кв.м.

У нашому загальному користуванні з відповідачем знаходяться веранда позначена на плані «IV» площею 4,7 кв.м. та коридор «V» площею 5,0 кв.м.

Раніше між ними була досягнута домовленість щодо користування підсобними приміщеннями веранди та коридору, згідно якої ними було поділено коридор, а веранда залишається в спільному користуванні.

Після чого, ОСОБА_4 відійшла більша частина коридору, незважаючи на те, що його частка у спільній частковій власності менша за його на 1/100 частку.

Зазначає, що спору стосовно влаштованої перегородки, яка до речі була побудована за його рахунок до цього часу не було. Встановлення відбувалося за взаємною згодою та на той час не порушувало прав співвласників.

Що стосується вимоги відповідача стосовно зобов'язання його демонтувати газову трубу, що підходить до частини домоволодіння, яка знаходиться в його користуванні вважаю, що вони взагалі не ґрунтуються на нормах закону, так як у нього не має таких повноважень для проведення відповідних робіт, які в свою чергу були виконанні з письмового дозволу кооперативу від 24.07.2014 року, до газогону якого ми були підключені, та безпосередньо самого ОСОБА_4, що підтверджується письмовою згодою від 16.07.2013 року.

Відповідні роботи по газопостачанню до його квартири були здійснені за наявності всіх дозвільних документів, і жодний співвласник, включаючи відповідача, не мав жодний заперечень стосовно проведення труби до моєї квартири.

До того ж, підключення газу даною трубою було також і до житлового будинку «В-1», яке було здійснено іншими співвласниками, які в свою чергу не висувають ні до кого ніяких претензій.

Крім того, ОСОБА_4 самовільно зайняв веранду позначену на плані «IV», де там влаштував газову плиту, інші речі та використовує приміщення, яке фактично знаходиться у нашому спільному користуванні, виключно для власних потреб, при цьому помінявши двері, після чого ключі від вхідних дверей знаходяться виключно у нього. На його вимоги в добровільному порядку надати мені доступ до свого помешкання останній не реагує.

В результаті незаконних дій ОСОБА_4, спрямованих на порушення його прав шляхом ненадання доступу до належного йому майна, він був змушений зробити собі інший вхід до своєї квартири, що значно порушує його права на власність.

Посилаючись на вимоги ч.1 ст. 356, ч.3 ст. 358 ЦК України просив суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні йому квартирою № 7 по вул. Кірова, 4 в м. Мелітополі шляхом звільнення веранди позначеної на плані літ. «IV» площею 4,7 кв.м., що в будинку «В-1» по вул. Кірова, 4 в м. Мелітополі від газової плити, інших особистих речей та надати йому ключі від вхідних дверей від вказаною веранди.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2015 року обєднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_3 з первісним позовом ОСОБА_4

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про збільшення позовних вимог, зазначивши в якості відповідача ВАТ «Мелітопольгаз» та остаточно просив суд зобовязати ВАТ «Мелітопольгаз» відключити газову трубу від газопостачання газової плити шляхом встановлення заглушки у приміщення загального користування веранди позначеної на плані літ. «IV» площею 4.7 кв.м., що в будинку «В-1» по вул. Кірова, 4 в м. Мелітополь Запорізької області, зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні йому квартирою № 7 по вул. Кірова, 4 в м. Мелітополі шляхом звільнення веранди позначеної на плані літ. «IV» площею 4,7 кв.м., що в будинку «В-1» по вул. Кірова, 4 в м. Мелітополі від газової плити, інших особистих речей та надати йому доступ до приміщення загального користування та ключі від вхідних дверей від вказаною веранди

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року первісний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_3, третя особа: Відкрите акціонерне товариство «Мелітопольгаз» про усунення перешкод в користуванні майном задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні майном, що належить ОСОБА_4, а саме знести самовільні перегородки облаштовані у веранді позначеної на плані «IV» площею 4,7 кв.м. квартири № 6 та № 7 будинку № 4 по вул. Кірова у м. Мелітополі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз» про усунення перешкод у користування нерухомим майном задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою № 7 по вул. Кірова, буд. 4 в м. Мелітополі Запорізької області, а саме надати доступ до приміщення загального користування веранди, позначеної на плані «IV» площею 4,7 кв.м. та надати ключі від вхідних дверей вказаної веранди.

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду змінити в частині відмови в задоволенні його позову, ухваливши в цій частині нове рішення про задоволення його позовних вимог за зустрічним позовом в повному обсязі, та змінити в частині стягнення судових витрат задовольнивши вимоги по первісному позову в частині задоволених вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 чинить перешкоди у користуванні верандою, не надає ключів від вказаної веранди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, щодо усунення перешкод у користуванні верандою, шляхом зобовязання відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 звільнити веранду від своїх речей, суд виходив з того, що в позові не зазначено, які саме речі ОСОБА_4 перешкоджають йому користуватися верандою і яким чином.

Вказаний висновок суду можна визнати таким, що відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку № 4 по вул. Кірова у м. Мелітополі, а саме ОСОБА_4 належить 9/100 його частини, що підтверджується копією договору купівлі продажу частини домоволодіння від 15.08.2007 року реєстровий № 6539 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13А ( а.с.6).

19/25 частини належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 21.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14 ( а.с.43).

Між тим веранда, яка на плані позначена „IV знаходиться у спільному користуванні сторін. Суд ухвалюючи оскаржуване рішення правильно виходив з того, що оскільки порядок користування вказаною верандою між сторонами не визначено, то вони мають рівні права та обовязки щодо користування верандою.

Вказавши в позові та в апеляційній скарзі, про те що веранду ОСОБА_4 використовує у якості кухні, де знаходиться газова плита, стіл, та інші речі ОСОБА_3 не навів будь-які докази вказаним обставинам, та не довів, яким чином речі ОСОБА_4 йому перешкоджають користуватися спірною верандою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення як основного та і зустрічного позову.

Апелянт наводить доводи, в яких не згоден з оцінкою доказів суду першої інстанції, що не може спростувати висновків рішення суду, оскільки докази у справі досліджені та оцінені у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України. Заперечення проти висновків рішення суду першої інстанції полягають у переоцінці доказів, за умови відсутності підстав для такої переоцінки.

Апелянт не наводить доказів, нових доказів, які могли б спростувати рішення суду першої інстанції, що свідчить про невідповідність таких доводів апеляційної скарги вимогам ст.ст. ст. ст. 10,60 ЦПК України, які зобов'язують позивача на засадах змагальності доводити свої вимоги переконливими, належними та припустимими доказами.

Фактично апелянт вимагає від суду зробити припущення щодо наявності речей у веранді, які йому перешкоджають користуватися спірною верандою.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судом першої інстанції вирішено питання, щодо розподілу судових витрат. Розмір судових витрат визначено у відповідності до ст.4 Закону України про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 червня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: