Справа № 464/1265/15 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/5934/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13 липня 2015 року у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ЛКП «Житловик-С», про демонтаж самочинно обладнаного санвузла,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Зобов»язано ОСОБА_2, ОСОБА_3 демонтувати самочинно обладнаний санвузол у підвальному приміщенні будинку на АДРЕСА_1 Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3 В апеляційній скарзі стверджують про порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що здійснене переобладнання не порушує будівельних та санітарних норм, що стверджується Технічними висновками про проведення технічного обстеження на відповідність будівельних нормам. Посилаються на те, що у них санвузла не було, що і стало причиною перепланування квартири. Крім того стверджують, що жодних прав мешканців будинку не порушили. Наголошують на тому, що будинок зведений до введення в дію ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», в якому передбачені норми для нового будівництва квартир підвищеної комфортності. Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, тому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлені такі обставини.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками, зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.5,11)

Вказаний будинок перебуває у власності Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С».

Відповідачі переобладнали підвальне приміщення у санвузол.

На ОСОБА_2 за вказане правопорушення адміністративною комісією при Сихівській РА 13.11.2014 року накладено штраф в розмірі 51 грн. (а.с.6)

Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 27.11.2014 року №472 затверджено висновок міжвідомчої комісії Сихівського району (протокол №21 від 25.11.2014 року, параграф №3), та зобов»язано відповідачів демонтувати самочинно обладнаний санвузол у підвальному приміщенні будинку, влаштування якого виконано без погодженої проектної документації, без згоди мешканців будинку та без дозволу місцевого самоврядування.(а.с.7,8)

28.01.2015 року комісією ЛКП «Житловик-С» складено акт, яким встановлено, що відповідачі вимог розпорядження голови не виконали. (а.с.9)

Відповідно до висновків «НДІ ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ», проведеного на замовлення відповідачів (а.с.44-63), після виконаного перепланування квартиру АДРЕСА_1 з влаштуванням санвузла на площі підвальних приміщень, що належать квартирі, технічно можливо експлуатувати. (а.с.44-63)

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін.

Згідно з ст.100 ЖК України (в редакції від 12.02.2015 року) виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до ст.152 ЖК України (в редакції від 12.02.2015 року) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до п.1.4.1. Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно п.1.4.2 вказаних Правил переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Пунктом 1.4.3 передбачено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Згідно з п. 1.4.6. Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачі самовільно здійснили переобладнання підвального приміщення у житловому будинку, без згоди його мешканців, без погодженої документації та без дозволу Сихівської районної адміністрації.

Висновок суду відповідає обставинам справи, матеріалам справи та положенням закону.

Посилання апелянтів на те, що переобладнання не порушує будівельних та санітарних норм, що стверджується Технічними висновками про проведення технічного обстеження на відповідність будівельним нормам та ДБН В.2.2-15-2005, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки при проведення переобладнання здійснено втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування будинку, що стверджується вищезазначеними висновками, а відтак для такого переобладнання відповідно до ст.152 ЖК України необхідний дозвіл Сихівської адміністрації та погоджена документація.

Крім того, колегією суддів враховується, що відповідно до Технічних висновків для приведення планування квартири №2 у відповідність до вимог чинних будівельних норм та правил необхідно завершити роботи по переплануванню шляхом реконструкції квартири з влаштуванням нормального закритого функціонального зв»язку між приміщеннями квартири та влаштованим санвузлом, а це виконується тільки за умови влаштування прибудови тамбура входу в межах ганку входу у квартиру та приямку входу у санвузол. Проект на впорядкування необхідно виконати тільки після завершення вирішення питання землекористування. (а.с.63)

Разом з тим, суд першої інстанції помилково стягнув солідарно з відповідачів в користь позивача судовий збір, оскільки відповідно до ст.ст.541, 543 ЦК України передбачена солідарна відповідальність лише за виконання обов"язку, який встановлений законом або договором.

В свою чергу, у ст.88 ЦПК України не передбачено право солідарної вимоги або солідарного обов"язку на присудження з другої сторони понесених іншою стороною судових витрат, тому судові витрати підлягають до стягнення з кількох відповідачів у відповідній частині.

А відтак, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині стягнення судового збору, а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 13 липня 2015 рокув частині стягнення судових витрат змінити та стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради по 121 грн.80 коп. (сто двадцять одній гривні вісімдесят копійок) судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.