Справа № 368/239/15-ц Головуючий у І інстанції Кириченко В. І.
Провадження № 22-ц/780/5568/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 46 21.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2015 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Нагорній Г.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи які не заявляють самостійних вимог, Стайківська сільська рада Кагарлицького району Київської області, Кагарлицьких районний відділ земельних ресурсів про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку,-

встановила:

02 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Власником сусідньої земельної ділянки площею 0,0782га., по АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_4 який незаконно приватизував частину проїзду, а саме 0,0282га., між земельними ділянками сторін по справі, які не можуть передаватись у приватну власність, оскільки належать до земель комунальної власності.

Просила суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданий відповідачу на підставі рішення Стайківської сільської ради від 15.07.2005 року та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 06 серпня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення яким її позов задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що приватизація відповідачем частини проїзду та як наслідок зменшення проїзду порушує права позивачки. Частина проїзду, яку приватизував відповідач, належить до земель загального користування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у користуванні відповідача станом на 23 вересня 1990 року згідно книги записів землекористування колгоспу «Дніпро» перебувало 0,090га., присадибної земельної ділянки, яка згідно акту про відведення в натурі була виділена відповідачу для будівництва жилого будинку і він отримав будівельний паспорт на вказану земельну ділянку з генпланом забудови де вказано площу земельної ділянки 0,08га.

Відповідач приватизував земельну ділянку площею 0,0782га., для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 на підставі рішення Стайківської сільської ради від 15 липня 2015 року та здійснено державну реєстрацію земельної ділянки яка має кадастровий номер НОМЕР_2, тобто в межах площі яка була в його користуванні.

Висновок земельно-технічної експертизи від 10 вересня 2014 року на який посилається позивач не підтверджує приватизації відповідачем частини проїзду між земельними ділянками для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що належить позивачу, а лише підтверджує відхилення між фактичним користуванням відповідачем та межами і площами зазначеними в державному акті на його земельну ділянку.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела порушення відповідачем її права на користування проїздом.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2,3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними в розумінні ч.1 ст.58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

За правилами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 не надала, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення її прав, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку по відмову у задоволені позову.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішенні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку відмовивши в задоволені позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді