Справа № 357/697/15 Головуючий у І інстанції Буцмак Ю. Є.
Провадження № 22-ц/780/3796/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 24.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що між банком і ОСОБА_2 18.04.2008 р. укладено кредитний договір № 322/МК33/2008-980, відповідно до якого ОСОБА_2 банком було надано кредит в розмірі 175 000 грн., з процентною ставкою 18,5% річних, на строк до 18.04.2013 р.

В забезпечення зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором, банк та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 уклали договір поруки, за яким вони зобовязалися відповідати перед банком як солідарні боржники, а саме повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, сплатити інші платежі, можливі штрафні санкції (штаф, пеня), передбачені кредитним договором. При цьому поручителі повинні виконати свої зобовязання в тому ж порядку, який встановлений для ОСОБА_2 за кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору, викладених в пунктах 2.2.1,2.2.2,2.2.3 відповідач ОСОБА_2 зобовязалася вносити чергові мінімальні платежі по кредиту щомісячно, до 18 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу, ніж зазначена в п. 2.2.1,2.2.2 кредитного договору.

Відповідачем станом на 14.08.2014 р. порушені пункти 2.2.1, 2.2.2. 2.2.3, 4.3.2, 4.3.3 кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами.

Відповідно до п.4.2.5 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо відповідач несвоєчасно чи не в поовному обсязі сплатив черговий платіж.

Відповідно до п.5.1 кредитного договору у разі прострочення відповідачем ОСОБА_2 строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, відповідач ОСОБА_2 сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Станом на 14.08.2014 р. за відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 344 175,02 грн., у т.ч. непогашений кредит 163 109,18 грн.; несплачені відсотки 11 0181,97 грн.; несплачена пеня за прострочення сплати кредиту 57 529,45 грн.; несплачений штраф за порушення умов договору 13 354,42 грн. Позивач неодноразово повідомляв відповідача про факт виникнення заборгованості та її розмір. Просить стягнути із відповідачів солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 344 175,02 грн., а також стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3441,75 грн.

В подальшому, представник позивача уточнив позовні вимоги: просив стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 325 878, 63 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 163 109,18 грн., заборгованість по сплаті відсотків 109 181,97 грн., штраф за порушення умов кредитного договору 13 614,56 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 39 972,92 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, з апеляційною скаргою звернувся Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкалдів фізичних осіб на тмчасову адміністрацію. Просить рішення скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставнам справи, порушення норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач після настання строку виконання зобов'язання по основному кредитному договору в шестимісячний строк, визначений ч.4 ст. 559 ЦК України, не звернувся з вимогою до поручителів, а тому порука є припиненою, а вимоги кредитора до поручителя про стягнення заборгованості по кредитному договору - безпідставними. Щодо вимог до боржника, позивачем без поважних причин пропущено строк позовної давності, оскільки право вимоги по стягненню заборгованості у банка виникло з 17.11.2008 р., а позовну заяву до суду подано 26.12.2014 р.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції в частині безпідставності вимог позивача до поручителів, оскільки судом вірно встановлено, що порука є припиненою.

Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що договором поруки від 18.04.2008 р. не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним Договором № 322/МК33/2008-980 від 18.04.2008 р., який наданий представником позивача, починаючи з 17.11.2008 р. ОСОБА_2 не здійснювала в повній мірі погашення заборгованості по кредиту, а отже з цього часу, відповідно до умов п. 4.1.4 Договору, у банка виникло право дострокової вимоги погашення кредитної заборгованості.

Позивач не надав суду доказів предявлення до поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 протягом визначеного ч.4 ст. 559 ЦК України строку, вимоги про виконання основного зобовязання, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про припинення зобовязання поручителів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за договором поруки від 18.04.2008 р.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду вважає обгрунтованими доводи апелянта щодо невідповідності висновків суду встановленим по справі обставинам в частині пропуску строку позовної давності за вимогою до основного боржника.

Так, судом першої інстанції встановлено, що право вимоги по стягненню заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом, збігло, тому, що право предявити вимогу про виконання цього зобовязання у кредитора (банка) виникло по основному боргу з 17.11.2008 року, а по процентам з грудня 2008 р.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що строк позовної давності було перервано в подальшому, оскільки ОСОБА_2 з 08.07.2010 р. до 26.06.2014 р. та 14.08.2014 р. здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.(а.с. 107)

Помилковими є висновки суду про те, що в даному випадку строк давності по вимогам про стягнення боргу за тілом кредиту та за відсотками слід рахувати окремо.

У пункті 4.1.1 кредитного договору зазначено: повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно з Графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невідємною частиною цього договору.

Згідно Графіка повернення кредиту та сплати відсотків позичальник зобовязався сплачувати щомісячно у період 16-18 числа, починаючи з 16.05.2008 р. по 18.04.2013 р. грошові кошти в рахунок повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у формі ануітентного платежу в розмірі 4 518,37 грн., а 18.04.2013 року 4340,73 грн. (а.с. 12)

Крім того, відповідно до п. 6.1.3 Договору, сторони домовились про те, що кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляються на оплату:

1) прострочених відсотків за користування кредитом (якщо таке прострочення буде мати місце);

2) поточних відсотків за користування кредитом;

3) штрафних санкцій за несплачені у строк відсотки (якщо таке прострочення буде мати місце);

4) простроченої основної суми боргу (якщо таке прострочення буде мати місце) ;

5) неустойки за неповернення в строк кредиту (якщо таке прострочення буде мати місце);

6) суми Кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним Договором № 322/МК33/2008-980 від 18.04.2008 р., 17.11.2008 року ОСОБА_2 було внесено на погашення заборгованості по кредиту 730,76 грн., які відповідно до вищеназваних умов договору були зараховані банком на погашення відсотків по кредиту.

В подальшому, до 08.07.2010 року платежів не було взагалі.

Однак, починаючи з 08.07.2010 року ОСОБА_2 здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом внесення готівкових коштів в різних сумах, однак недостатніх для погашення всього розміру заборгованості, відсотків, штрафних санкцій, повязаних з простроченням.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Таким чином, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апелянта щодо переривання строку позовної давності у звязку із вчиненням відповідачем дій, що свідчили про визнання ним свого боргу, а саме часткове його погашення шляхом внесення платежів з 08.07.2010 року по 14.08.2014 року.

У звязку із зазначеним, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 322/МК33/2008-980 від 18.04.2008 р. в розмірі 325 878,63 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом, в тому числі і простроченої 163 109,18 грн., заборгованості по сплаті відсотків, в тому числі і простроченої 109 181,97 грн., штраф за порушення умов кредитного договору 13 614,56 грн., пеня за прострочення сплати кредиту 39 972,56 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України . В іншій частині рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ч.ч. 1,3 ст. 264, ст. ст. 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 322/МК33/2008-980 від 18 квітня 2008 року .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3441, 75 гривень.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: