Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/4213/13-ц Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов А.В.
Провадження № 22-ц/778/5285/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

ОСОБА_2

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_4, про визнання кредитного договору недійсним шляхом визнання його неукладеним, -

ВСТАНОВИЛА :

В жовтні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та просили визнати недійсними: кредитний договір № 8-1359-058АП, укладений 23.05.2008р., договір про відкриття кредитної лінії № 8-1359-058АПЛ, укладений 23.05.2008р., кредитний договір № 8-1097-037 К, укладений 29.03.2007р., з моменту їх укладення, а також визнати недійсним іпотечний договір № 8-1097-037 І, що укладений 29.03.2007р., з моменту його укладання.

В грудні 2011 року ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та остаточно зазначив, що що в квітні - травні 2008р. ним проводилось погодження умов кредитування з банком щодо отримання кредиту. Після досягнення згоди з усіх принципових питань йому було запропоновано співробітниками банку підписати кредитний договір. Він підписав договір в одному екземплярі на останній сторінці. Оформленням всіх необхідних документів займатися співробітники банку, які, пославшись на необхідність доопрацювання документів, відмовили йому у видачі копії договору і лише зазначили розмір щомісячної сплати коштів за користування кредитом.

Пізніше йому стало відомо, що ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

При ознайомленні з матеріалами позовної заяви йому стало відомо, що в матеріалах справи знаходяться копія кредитного договору № 8-1097-037 К, який ним не укладався. На ньому містяться не його підписи. Умови цього договору не відповідають тим умовам, які обговорювалися ним та співробітниками банку.

Крім того, відповідно до п.п. 3.1 кредитного договору № 8-1097-037 К він повинен був отримати 30000 доларів США, проте кошти не отримував.

23.08.2011р. НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області проведено почеркознавче дослідження підписів, виконаних від імені ОСОБА_3 на кредитному договорі № 8-1097-037К та додатку № 1 до договору.

Відповідно до висновків дослідження підписи виконані від імені ОСОБА_4В в копії кредитного договору № 8-1097-037 К, укладеного 29.03.2007р. між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит»і ОСОБА_3, і копії Додатку № 1 до кредитного договору № 8-1097-037К від 29.03.2007р. «Графік погашення Кредита», виконані іншою особою.

На підставі зазначеного остаточно просив визнати недійсним кредитний договір № 8-1097-037 К, укладений 29.03.2007р., з моменту його укладення, судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23січня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору №8-1359-058АП від 23.05.2008 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3, про визнання недійсним кредитного договору № 8-1359-058АПЛ від 23.05.2008р. між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит»та ОСОБА_3, про визнання недійсним іпотечного договору № 8-1097-037 І, укладеного 29.03.2007р. між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит»та ОСОБА_4 залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2012 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_4

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Банк»Фінанси та Кредит", третя особа ОСОБА_4 визнання недійсним кредитного договору № 8-1097-037 К від 29 березня 2007 року відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 07 серпня 2012 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 27 березня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2012 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 07 серпня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В вересні 2013 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про зміну позовних вимог та просив визнати кредитний договір № 8-1097-037 К від 29.03.2007р. недійсним шляхом визнання його неукладеним.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року позов задоволено частково. Визнано кредитний договір № 8-1097-037 К від 29.03.2007 р. недійсним. В задоволення іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, стягнути з ОСОБА_3 на користь банку витрати по сплаті судового збору.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи мається кредитний договір №8-1097-037К від 29 березня 2007 року, укладений між Банк „Фінанси та Кредит" (Банк) та ОСОБА_3 (Позичальник).

Згідно ч.І ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З положень ч. 1 ст. 1055 ЦК України вбачається, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.2 вказаного договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в розмірі ЗО 000 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5 процентів річних.

Вказаний договір в розділі 8 „Реквізити та підписи сторін" підписаний: з боку Банку -ОСОБА_5, з боку Позичальника - ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_3 заперечує наявність правовідносин між ним та Банком з приводу укладання вказаного кредитного договору та отримання за ним будь - яких грошових коштів.

Відповідно до висновку експерта №16/л від 14.02.2012 року судово-почеркознавчої експертизи, проведеної на підставі ухвали суду від 23.01.2012 року, підпис від імені ОСОБА_3 в кредитному договорі №8-1097-037К від 29 березня 2007 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до п.3.1 вищевказаного Кредитного договору, видача Кредитних ресурсів за цим Договором проводиться на підставі письмової заяви Позичальника, за погодженням з Банком. В матеріалах справи наявна заява на видачу готівки №8-276 від 29 березня 2007 року, про видачу кредиту відповідно до договору 8-1097-03 7К від 29 березня 2007 року, відповідно до якої ОСОБА_3 було отримано кредитні кошти в розмірі 30 000 доларів США (еквівалент у гривнях 151 500)

Ухвалою суду від 06 березня 2014 року, за клопотанням представника позивача, по вищевказаній справи було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта Д/№2 від 12.01.2015 року судово-почеркознавчої експертизи, заява на видачу готівки №8-276 від 29 березня 2007 року, підпис біля слів „підпис отримувача", виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.І ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Судом встановлено, що Кредитний договір підписаний зі сторони позичальника не уповноваженою особою. Таким чином, при укладенні даного договору не дотримано ч.2 ст.207 ЦК України, якою передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), оскільки особа, яка підписала договір від імені позичальника на вчинення таких дій не уповноважувалася та не являється стороною договору.

Суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_5, яка в судовому засідання підтвердила факт підписання ОСОБА_3 кредитного договору, та ОСОБА_6, яка в подальшому обслуговувала спірний кредитний договір, так як показання свідків спростовуються висновками експертиз і вказані свідки є працівниками банку, тобто зацікавленими особами.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ч.2 ст.16 ЦК України і судом правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині, визнання кредитного договору неукладеним, так як заявлена вимога не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом.

Згідно до вимог ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Районний суд розглянувши справу обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність волевиявлення з боку позивача на укладання спірного кредитного договору.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: