АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/5047/15 Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 квітня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Качана В.Я., Вербової І.М.

при секретарі - Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська Автомобільна Корпорація», третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_1, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства »Українська Автомобільна Корпорація» (далі - ПАТ »Українська Автомобільна Корпорація») і просив винести рішення, яким стягнути з відповідача кошти у сумі 3.500 грн., передані відповідачу, як передоплату за договором купівлі-продажу автомобільних запчастин, а також просив стягнути пеню у сумі 18.480 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26 січня 2015 року у позові відмовлено з тих підстав, що позивач не навів доказів наявності договірних відносин купівлі-продажу ОСОБА_1 та ПАТ »Українська Автомобільна Корпорація» /а.с.73-74/.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов /а.с.76-78/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення першої інстанції не відповідає.

Сторони, будучи повідомленими належним чином про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з"явились, у зв"язку з чим, суд розглядає неявку сторін безпричинною та, в силу ст.169 ЦПК України, вважає за правомірне розглянути справу за їх відсутності на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Встановлено, що 10.10.2013 року ОСОБА_1, перебуваючи у приміщенні магазину автозапчастин автосервісної філії «Універсал-Авто», яка є філією відповідача юридичної особи ПАТ»Українська Автомобільна Корпорація», звернувся до продавця цього магазину, який також виконував обов»язки його директора - третьої особи ОСОБА_2, з питання придбання коробки перемикання передач до свого автомобіля, на що отримав відповідь, що коробка перемикання передач коштує 7.103 грн.40 коп., але, оскільки її в наявності на цей час у магазині немає, її треба попередньо замовляти, сплативши передоплату у розмірі 50% її вартості.

Погодившись з таким порядком придбання автомобільної коробки перемикання передач, позивач ОСОБА_1 передав продавцю ОСОБА_2 3.500грн., який запропонував позивачу звернутись через місяць до магазину з питання надходження товару.

На підтвердження укладення договору купівлі-продажу коробки передач та сплату покупцем коштів за придбання коробки передач, продавець магазину третя особа ОСОБА_2 виписав на ім»я позивача видаткову накладну №РН-0013136 від 10.10.2013 року /а.с.3/.

Указана видаткова накладна підписана продавцем ОСОБА_2, в якій зазначено про внесення покупцем ОСОБА_1 за придбання коробки перемикання передач 3.500 грн. /а.с.3/.

Оскільки позивачу пізніше стало відомо, що передані ним кошти у сумі 3.500 грн. не були проведені продавцем через касу автомагазину і, відповідно, замовлення позивача на доставку для нього указаного товару фактично не було вчинене, позивач звернувся з усною претензією до ОСОБА_2, який визнаючи свою вину у безпідставному заволодінні коштами позивача, написав власноручно розписку про те, що зобов»язується повернути йому отримані 3.500 грн. у термін до 14.03.2014 року /а.с.4/.

Оскільки кошти не були повернуті, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Дійшовши висновку про задоволення позову в частині повернення на користь позивача 3.500 грн., колегія суддів виходить з того, що із аналізу правовідносин, які виникли між сторонами - ОСОБА_1 та ПАТ »Українська Автомобільна Корпорація», слідує, що ці правовідносини складають предмет договору купівлі-продажу, згідно яких, відповідно до ст.655 ЦК України, відповідач ПАТ «Українська Автомобільна Корпорація», як продавець, зобов»язалась передати товар у власність покупця ОСОБА_1, а покупець зобов»язувався прийняти товар і сплатити вартість цього товару.

При цьому, встановлено, що продавець ПАТ «Українська Автомобільна Корпорація», в особі ОСОБА_2, який виконував трудові обов»язки продавця в магазині відповідача, і, відповідно, був уповноважений відповідачем належним чином оформити договір купівлі-продажу товару, порушив порядок оформлення договору купівлі-продажу, що виразилось у привласненні переданих покупцем ОСОБА_1, коштів у сумі 3.500 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково вважав, що спірні правовідносини склались між фізичними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Оскільки на указані правовідносини поширюється Закон України «Про захист прав споживачів», на який посилався позивач при зверненні до суду, колегія суддів, дійшовши висновку про задоволення позову в частині повернення на користь покупця переданих ним продавцю коштів, керується п.1ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої, у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов»язань за договором.

Крім того, вимоги позивача про стягнення на його користь пені з відповідача у зв»язку з невиконанням останнім договірних умов, колегія суддів також розглядає як правомірні.

Так, відповідно до п.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Колегія суддів погоджується з розрахунком пені, виконаного позивачем у сумі 18.480 грн., виходячи із 176 днів прострочення виконання зобов»язання ( з 10.11.2013 року по 16.05.2014 року) та 105 грн., що складає 3% вартості договору.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною третьою ст.551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя ст.551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов»язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

З урахуванням викладеного, оскільки розмір пені значно перевищує заподіяні позивачу збитки, колегія суддів дійшла висновку про зменшення пені, яку вимагає стягнути позивач у розмірі 18.480 грн. - до 2.000 грн.

Виходячи з цих вимог матеріальних норм права і, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, в частині розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача ПАТ «Українська Автомобільна Корпорація» в дохід держави судового збору в сумі 365 грн.40 коп.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 26 січня 2015 року та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська Автомобільна Корпорація» на користь ОСОБА_1 3.500 грн., як збиток, у зв»язку з невиконанням договору купівлі-продажу, а також пеню у сумі 2.000 грн., а всього у сумі 5.500 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська Автомобільна Корпорація» в дохід держави судовий збір у сумі 365 грн.40 коп.

Рішення набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді