РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Мельник В. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про вселення у якому зазначила, що їй на праві власності належить будинок АДРЕСА_1. Вона зареєстрована і проживала в ньому до 2014 року. Разом з нею проживав її чоловік - ОСОБА_2, який зареєстрований в АДРЕСА_2. Крім неї в будинку зареєстрований їх син - ОСОБА_3, який проживає за іншою адресою. На початку 2014 року в неї з чоловіком виникли тимчасові непорозуміння і вона змушена була проживати за іншою адресою. Скориставшись цією нагодою відповідач перешкоджає їй користуватися житловим будинком АДРЕСА_1. Він перекрив їй доступ до житлового будинку: замінив замки на вхідних дверях у житловий будинок, на воротах та хвіртці в домоволодіння. Просила усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом її вселення.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала та просила їх задовольнити, вказуючи, що вона не може користуватися належним їй будинком, оскільки їй перешкоджають.

Представники позивача позов підтримали і просили його задовольнити, оскільки ОСОБА_1 роблять перешкоди в користуванні власністю.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності.

Представник відповідача позов не визнав і пояснив суду, що відповідач користується будинком, оскільки він набутий подружжям у шлюбі. Позивач забезпечена житлом, оскільки в її власності є декілька квартир, тому її проживання у будинку не є обов'язковим.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 20.09.2001 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.4).

Із копії паспорту громадянина України ОСОБА_1 видно, що вона зареєстрована в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с.3).

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Перешкоди зі сторони відповідача та інших осіб у користуванні ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_1 підтверджується висновками про результати розгляду звернень громадян від 18.12.2014 року та від 18.02.2015 року.

Із копії ухвали судді Бердянського міськрайонного суду від 29.09.2014 року, позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя, заяви ОСОБА_4, яка представляє інтереси ОСОБА_2 про збільшення вимог по зустрічному позову видно, що в провадженні суду знаходиться спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Суд вважає, що ця обставина не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 є власником квартири, це право власності на час розгляду справи належним чином зареєстровано, а отже у відповідності до вимог ст. 321 ЦК України її право власності є непорушним і вона, як власник, не може бути обмежена у своїх правах щодо володіння, користування та розпорядження належною їй власністю незалежно від існування спору щодо нього.

Приймаючи до уваги, що відповідач робить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спірним будинком, який належить їй на праві власності, тому вимоги про вселення підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 317, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя