Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1600/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

Іменем України

02.07.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Бубличенко В.П.

суддів - Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, до прокуратури Кіровоградської області і Світловодського МВУМВС України в Кіровоградській області про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 травня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до прокуратури Кіровоградської області і Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути на користь ОСОБА_3 20 000 грн. у відшкодування майнової шкоди та 51 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначав, що 12 лютого 2015 року позивача пограбували зловмисники та викрали у нього понад 5000 грн. та банківську карту, з якої в подальшому вилучили через банкомат понад 15000 грн. Про скоєний злочин 16 лютого 2015 року було повідомлено міліцію, а 18 лютого 2015 року подано заяву про порушення кримінальної справи прокурору Кіровоградської області. Проте дій, передбачених ст.ст. 214, 216 КПК України, з боку правоохоронців вчинено не було, можливі сліди злочину втрачено, в звязку з чим, посилаючись на ст. 56 Конституції України, ст.ст. 1166, 1167, 1173-1175, 1176 ч. 6 ЦК України, представник позивача просив відшкодувати шкоду, заподіяну ОСОБА_3 злочином, за рахунок коштів державного бюджету.

Ршенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 травня 2015 року у позові відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтерсах позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судове засідання позивач, його представник і представник Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку. Представник позивача надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, представник Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області причину неявки не повідомив.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності позивача, його представника і представника Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області.

Заслухавши доповідача, заперечення на апеляційну скаргу прокурора відділу представництва інтересів громадян та держави в судах управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Судом встановлено, що 18 лютого 2015 року ОСОБА_2 направив до прокуратури Кіровоградської області письмову заяву «Про порушення кримінальної справи за фактом скоєного злочину, передбаченого ст.ст. 189, 355 186 КК України», відносно ОСОБА_3 В заяві вказував про те, що в ніч з 11 на 12 лютого 2015 року ОСОБА_3 був пограбований та з його оселі грабіжники примусово вилучили 5000 грн. та банківську карту з пінкодом, на якій було 15995 грн. (а.с. 8-9)

Випискою по картковому рахунку ОСОБА_3 у Державному ощадному банку України підтверджується отримання готівки з його банківської картки після 12 лютого 2015 року (а.с.27 ).

Листом від 24 лютого 2015 року № 06/1-р вказана заява в порядку ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» була направлена до Світловодської міжрайонної прокуратури Кіровоградської області (а.с. 10).

06 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Світловодської міжрайонної прокуратури Кіровоградської області з вимогою внести його заяву від 18 лютого 2015 року до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за вказаними у заяві фактами (а.с. 16).

В той же день ОСОБА_2 подав заяву до прокуратури Кіровоградської області про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння відносно ОСОБА_3 злочину (а.с. 18-19).

19 березня 2015 року слідчим СВ Світловодського МВ УМВС України в Кіровоградській області розпочато досудове розслідування за фактом вчинення відносно ОСОБА_3 грабежу за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Відмовляючи у позові суд виходив з того, що порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудвого розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначений КПК України.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК УКраїени передбачено, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, можуть бути оскаржені на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно з правилами ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Доказів оскарження у передбаченому статтями 303, 306 КПК України порядку бездіяльності слідчого або прокурора та визнання факту їх неправомірної бездіяльності позивачем та його представником суду не надано.

Посилання представника позивача на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 23 лютого 2015 року, постановлену у справі №405/1224/15-к; № 1-кс/405/370/15 за скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на бездіяльність службових осіб прокуратури Кіровоградської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно Світловодського міжрайонного прокурора Приходька В.В. як на підставу звільнення позивача від доказування факту неправомірності бездіяльності відповідачів у цій справі з огляду на положення ч.3 ст.61 ЦПК України, суд визнав безпідставним (а.с. 23-24).

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвала слідчого судді Ленінського районного суду міста Кіровограда від 23 лютого 2015 року не стосується обставин, які є предметом доказування у справі за позовом ОСОБА_3, а тому не може бути належним та допустимим доказом у цій справі.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на завдання позивачеві майнової і моральної шкоди внаслідок неправомірної бездіяльності відповідачів.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову і моральну шкоду зазначені у ст.ст.1166, 1167 ЦК України, які передбачають відшкодування шкоди особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позову у звязку з недоведеністю факту завдання майнової і моральної шкоди позивачеві з вини відповідачів.

Рішення суду відповідає обставинам справи і вимогам закону. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді