Справа № 626/1533/15-ц
Провадження № 2/626/577/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2015 року Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді: Гусар П.І.,

при секретарі Івашкіній Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Краснограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2024, 00 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000, 00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності позов підтримали та просили його задовольнити, а також пояснили суду, що 20.06.2015 року, 23.06.2015 року, 27.06.2015 року, 08.07.2015 року громадянин ОСОБА_2 будучи в нетверезому стані кувалдою розбив паркан з білої цегли, який межує між його домоволодінням, що знаходиться за адресою: вул. Щучки, буд. 48, м. Красноград, Харківської області та між їхнім домоволодінням, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, буд. 17, м. Красноград, Харківської області. ОСОБА_2 постійно висловлюває претензії щодо земельної ділянки на якій побудований зазначений паркан, вказуючи, що це його територія, тим самим приносить їм моральні страждання. Однак, як зазначає позивач та його представник земельна ділянка, на якій знаходиться паркан з білої цегли приватизована та належить ОСОБА_1, про що також свідчить Державний акт № 813476 серія ЯИ від 14.01.2010 року.

Під час судового засідання 10.08.2015 року відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, однак не заперечував того, що саме він зруйнував цегляну стіну (паркан), та вказав, що це сміття на його території, що знаходиться між його домоволодінням та домоволодінням ОСОБА_1 Це він зробив, так як вважає, що дана стіна збудована на його земельній ділянці та перешкоджає її обслуговуванню.

Свідок ОСОБА_4 10.08.2015 року в судовому засіданні вказала, що вона є сусідкою з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 В кінці червня 2015 року вона бачила, як ОСОБА_2 розбивав цегляний паркан, який межує між його домоволодінням та ОСОБА_1 тяжким предметом, напевно молотом.

16.10.2015 року під час судового засідання свідок ОСОБА_5 підтвердив, що дійсно в його присутності відповідач ОСОБА_2 зруйнував паркан з білої цегли, який належить ОСОБА_1 за допомогою молота. При цьому на зауваження ОСОБА_1 відповідач не реагував, а мовчки вибивав цеглини з паркана. Таким чином ОСОБА_2 зруйнував паркан висотою біля 1, 7 метрів, довжиною біля 2, 0 метрів.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до копії договору дарування від 03.04.1979 року дарівник ОСОБА_6 подарувала гр. ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними будівлями та огорожею, що знаходиться за адресою: вул. Павлова (колишня Трудова), буд. 17, м. Красноград, Харківської області, який розташований на земельній ділянці площею 600 кв. м.(а.с. 6).

Згідно з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 813476 від 14.01.2010 року ОСОБА_1 на підставі рішення XLIII сесії V скликання Красноградської міської ради Харківської області від 22.12.2009 року є власником земельної ділянки 0, 0678 га. (а.с.5).

Згідно копії акту обстеження земельної ділянки по вул Павлова, буд. 17, та вул. Щучки, буд. 48 у м. Красноград Харківської області від 07.07.2015 року встановлено, що гр. ОСОБА_1 приватизував земельну ділянку та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 813476 зареєстрований 14.01.2010 року в ДЗК (а.с.8).

Вина відповідача у спричиненні матеріальних збитків, шляхом зруйнування цегляного паркану підтверджується показаннями свідків в судовому засіданні ОСОБА_4, ОСОБА_5, які вказали, що ОСОБА_2 розбив молотом паркан з білої цегли, який межує між домоволодіннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2

З фотознімків доданих до матеріалів справи видно, що паркан з білої цегли зруйновано (а.с. 20-21).

Згідно договору № 40 від 01.07.2015 року витікає, що ОСОБА_1 уклав договір з Красноградським ремонтно-експлуатаційним підприємством предметом якого є виготовлення кошторисної документації на ремонт паркану по вул. Павлова, буд. 17, м. Красноград, Харківської області. Згідно проектно-кошториснї документації складеної Красноградським житлово-ремонтним підприємством від 01.07.2015 року вартість матеріалів та робіт для зруйнованого цегляного паркану становить 1718, 00 грн. За складання зазначеного кошторису позивачем було сплачено 306, 00 грн., що також підтверджується рахунком № 40 від 01.07.2015 року Красноградського ЖРЕП (а.с. 13, 22-34, 36-37).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами і доповненнями, суди розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадян або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Наведеними вище доказами підтверджено, що саме з вини відповідача ОСОБА_2 позивачеві були завдані матеріальна шкода, у вигляді пошкодження цегляного паркану, що завдало йому душевних та моральних страждань, які спричинені тим, що відповідач не реагував на зауваження позивача та не припинив своїх протиправних дій, в той же час відповідач не прийняв ніяких мір для відшкодування завданої шкоди.

При цьому заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на самих припущеннях і не було надано суду жодного доказу, що позивачем було порушено правила користування земельною ділянкою.

Крім того, позивач вказав, що йому та його дружині завдано моральних страждань від протиправних дій відповідача, в результаті чого просить стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000, 00 грн., однак його дружина ОСОБА_3 не є позивачем по справі, а виступає лише представником ОСОБА_1

Разом з тим, враховуючи, що позивачем не надано достатньо доказів, які б підтвердили, про погіршення його стану здоровя, у звязку з протиправними діями відповідача, про порушення нормальних життєвих звязків та інших даних негативних наслідків викликаних через сварки з ОСОБА_2, суд вважає суму позову ОСОБА_1 в розмірі 10000, 00 грн. для відшкодування моральної шкоди завищеною та такою, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 3 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Стаття 1167 ч. 1 ЦК України передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями, яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначені суми моральних збитків, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1, суд виходить із принципу розумності та справедливості, а також з глибини його душевних страждань та визначає, що сума в 2000 грн. буде відповідати характеру та обсягу тих моральних страждань, викликаних, в результаті пошкодженням його майна, а саме цегляного паркану.

У звязку з вище викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду розмірі 2024, 00 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн., всього стягнути 4024 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, ст. 3, 4, 57-60, 214-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю, а про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 2024 (дві тисячі двадцять чотири) грн. 00 коп. та моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, всього 4024 (чотири тисячі двадцять чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя