Справа № 206/1656/15-ц
Провадження № 2/206/601/15
УХВАЛА

Іменем України

08.04.2015 року Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

в складі:

головуючого судді: Маштак К.С.

при секретарі: Колісник В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними, -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсними.

06.04.2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на двокімнатну квартиру №6, розташованої у будинку №20 по вулиці Космонавта Волкова в місті Дніпропетровську, яка раніше належала на праві власності ОСОБА_1 а тепер належить ОСОБА_3 та заборонити реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції нотаріусам та іншим особам, які, відповідно до законодавства України, наділені правом вчиняти дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо внесення до реєстру відомостей про реєстрацію прав власності на вищезазначену квартиру. Заявник в заяві зазначив, що для забезпечення позову позивача про визнання прилюдних торгів недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, необхідно накласти арешт на квартиру. Вважав, що є підстави припустити, що ОСОБА_3, знаючи про те, що спір з приводу покупки на прилюдних торгах квартири розглядається судом, може продати або здійснити інше відчуження цього майна до ухвалення рішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заяву про забезпечення позову.

Представники відповідача та третьої особи заперечували проти задоволення заяви.

Суд вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи вважає, що заява про забезпечення позовуне підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначені у заяві причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, являються безпідставними, необґрунтованими та грунтються на припущеннях позивача. Також, в заяві не обґрунтовано такий вид забезпечення позову, як арешт та заборона щодо вчинення будь-яких дії з обґрунтуванням їх необхідності, та не зазначено обставини стосовно того, що ОСОБА_3 має намір щодо відчуження квартири.

Крім того суд звертає увагу що, 10.02.2015 року позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву про визнання прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна недійсним в якій останній просив визнати недійсними електронні торги з реалізації належного на праві власності ОСОБА_1 нерухомого майна. Тобто вимоги щодо застосування наслідків недійсності правочину та визнання недійсним протоколу позивачем не заявляються.

Відповідно до абз. 3 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,за змістом ст. 293 ЦПК окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153, 208, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви ОСОБА_1про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.С. Маштак