ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6440/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. за участі: секретаря Горбань С.І., позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С ТА Н О В И В:

У липні 2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

На обґрунтування позову зазначила, що під час шлюбу з відповідачем за спільні кошти подружжя була придбана квартира АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи на яку оформлені на відповідача. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2012 р. їх шлюб було розірвано. Посилаючись на те, що вона та їх неповнолітні діти не мають іншого житла, а відповідач з моменту розірвання шлюбу не приймає участі у витратах на утримання дітей і не сплачує кошти на утримання квартири, ОСОБА_2 просила здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя з врахуванням її інтересів та інтересів дітей шляхом припинення на неї права спільної сумісної власності подружжя та визнання за нею права особистої приватної власності на квартиру.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали. Представник позивача пояснив, що з моменту розірвання шлюбу усі грошові зобов'язання по погашенню іпотечного кредиту та сплаті комунальних послуг несе лише позивач. Двоє неповнолітніх дітей також перебувають на утриманні позивача, а відповідач участі у їх утриманні взагалі не приймає. За міркуванням представника ці обставини є підставою для здійснення поділу майна у визначений у позовній заяві спосіб.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав частково. Не оспорюючи, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, просив присудити кожному по ? частині квартири. Відповідач визнав, що з часу розірвання шлюбу лише позивач несе витрати по погашенню іпотечного кредиту, сплаті комунальних послуг та утриманні двох неповнолітніх дітей та пояснив, що погашення кредиту і сплату комунальних послуг позивач здійснює за рахунок коштів, отримуваних від здачі квартири в оренду.

Представник третьої особи ОСОБА_6 пояснила, що оскільки кредит погашається, а спірна квартира відповідно до умов іпотечного договору залишається в іпотеці банку, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» не заперечує проти поділу майна подружжя.

Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1998 р. (а.с. 6), який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2012 р.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20, 15).

За час шлюбу подружжя придбало трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, правовстановлюючі документи на яку оформлені на чоловіка ОСОБА_4 (а.с. 16).

Право власності ОСОБА_4 зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 22 червня 2006 р. за реєстровим № 44894.

У 2007 р. сторони передали спірну квартиру в іпотеку публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» на забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором (а.с. 38-38).

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до вимог частини 1 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи, що сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, як це передбачено частиною 2 статті 69 цього Кодексу, цей спір повинен вирішуватися судом.

При визначенні часток майна сторін суд виходить із загального правила, визначеного частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України, за яким частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишились проживати з матір'ю, яка сама їх утримує та сплачує кошти на погашення іпотечного кредиту та на утримання квартири, а ОСОБА_4 участі у погашенні кредиту та утриманні дітей не приймає.

Проте ці обставини не мають правового значення для вирішення спору про поділ майна подружжя, оскільки за приписами частин 2 та 3 статті 70 Сімейного кодексу України підставами відступу від засади рівності часток подружжя можуть бути істотні обставини, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, а також проживання дітей з одним із подружжя, але лише за умови, що розмір аліментів, які одержують діти, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Доказів на підтвердження обставин, визначених частиною 2 статті 70 Сімейного кодексу України, позивачем не надано, позову про стягнення аліментів ОСОБА_2 не подавала, а отже немає і підстав для збільшення її частки у спільному майні подружжя.

Відповідно до частини 1' статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Враховуючи, що спірна квартира знаходиться у багатоквартирному будинку і являє собою відособлене приміщення загальною площею 104,40 кв.м., жилою площею 60,30 кв.м, яке складається з трьох жилих кімнат та допоміжних приміщень, обладнати з неї дві квартири з окремими входами неможливо, а отже вказана квартира є неподільним майном.

Оскільки ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_4, не надали згоди на одержання грошової компенсації замість їх частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, як це вимагається згідно з положеннями частин 4, 5 статті 71 Сімейного кодексу України, суд в порядку поділу майна подружжя визнає за кожною із сторін право власності на ? її частину.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач сплатив судовий збір в розмірі 3654 грн., а позов задоволено на 1/2 його частину, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1827 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (і.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 104,40 кв.м., жилою площею 60,30 кв.м., яка належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 16 червня 2006 р., серії ЯЯЯ, номер 668838, зареєстровану відповідно до реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, вчиненого Комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 22 червня 2006 р. за реєстровим номером 44894.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_4 (і.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 104,40 кв.м., жилою площею 60,30 кв.м., яка належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 16 червня 2006 р., серії ЯЯЯ, номер 668838, зареєстровану відповідно до реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, вчиненого Комунальним підприємством "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 22 червня 2006 р. за реєстровим номером 44894.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1827 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: