АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5926/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 635/821/15-ц ОСОБА_1
Категорія: кредитні Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, третя особа ОСОБА_4,-

в с т а н о в и л а

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом і просив вилучити у ОСОБА_3 та передати в заклад позивачу належний відповідачу на праві власності автомобіль КІА, модель Sorento, 2008 року випуску,тип ТЗ, легковий універсал-В, номер кузова/шасі: КNЕJС57, реєстраційний номер НОМЕР_1; комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) на вказаний автомобіль, також просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором HFG5AA від 19 вересня 2008 року в сумі 52260,63 грн. звернути стягнення на предмет застави автомобіль КІА, модель Sorento, 2008 року випуску,тип ТЗ, легковий універсал-В, номер кузова/шасі: КNЕJС57, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідно до умов договору HFG5AA від 19 вересня 2008 року, що укладений між позивачем та третьою особою ОСОБА_4, останній одержав кредит у розмірі 90985,47 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,28% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.09.2011 року. У порушення умов договору третя особа зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав і не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості за кредитом, в результаті чого станом на 26 листопада 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 52260,63 грн., яка складається з наступного: суми боргу за кредитом у розмірі 32526,52 грн.; суми заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2715,74 грн.; суми заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 767,78 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 13523,89 грн.; а також штрафів відповідно до умов договору: штраф (фіксована частина) у розмірі - 250,00 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі - 2476,70 грн.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитно-заставним договором ОСОБА_4 надав у заставу належний йому на той час автомобіль модель Sorento, 2008 року випуску,тип ТЗ, легковий універсал-В, номер кузова/шасі: КNЕJС57, реєстраційний номер НОМЕР_1. Третя особа в порушення умов договору, без згоди позивача, продав заставний автомобіль відповідачу, тому позивач звернувся до суду з таким позовом.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено.

З апеляційною скаргою на зазначене рішення суду звернувся представник позивача та зазначив, що вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідністі висновків суду обставинам справи з огляду на таке.

Оскаржувач стверджує, що судом при ухваленні рішення не було враховано той факт, що спірний транспортний засіб на момент укладання знаходився у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк», обтяження на предмет застави було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна, підставою обтяження був договір застави автотранспорту. Договір застави автотранспорту недійсним у встановленому законом порядку не визнаний, не розірваний, тобто є дійсним та підлягає виконанню. Таким чином, відповідача не можна вважати добросовісним набувачем предмету застави, а тому його доводи про необізнаність стосовно обтяжень спірного майна не мають значення для вирішення спору.

Апелянт вважає, що оскільки відчуження автомобіля відбулось без згоди банку, застава на спірний транспортний засіб зберегла чинність при переході права власності до відповідача, а тому ПАТ КБ «ПриватБанк» має правові підстави для звернення стягнення на предмет застави.

Враховуючи викладене вище, представник позивача просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В судова засідання суду апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не вився, що не є перешкодою для розгляду справи у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, 19 вересня 2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та третьою особою ОСОБА_4, був укладений кредитно-заставний договір HАG5AA, відповідно до умов якого останній одержав кредит у розмірі 90985,47 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,28% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 16.09.2011 року. У порушення умов договору ОСОБА_4 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав і не сплатив необхідні кошти для заборгованості за кредитом, в результаті чого станом на 26 листопада 2014 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 52260,63 грн.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитно-заставним договором ОСОБА_4 надав у заставу належний йому на той час автомобіль КІА, модель Sorento, 2008 року випуску, тип ТЗ - легковий універсал-В, номер кузова/шасі: KNEJC57, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Судом також встановлено, що 07 грудня 2010 року вищезазначений автомобіль КІА, модель Sorento, 2008 року на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного САЕ 176804 зареєстрований за ОСОБА_5, відповідачем у справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на межі заявлених позовних вимог, позивачем вони не доведені належними та допустимими доказами у відповідності до вимог цивільно-процесуального Закону.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, між ПАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_4 19 вересня 2008 року був укладений кредитно-заставний договір, у відповідності до умов якого ОСОБА_4 отримав у кредит грошові кошти із строком погашення його 16 вересня 2011 року та в забезпечення виконання своїх зобовязань по поверненню цих коштів передає Банку в заставу свій власний автомобіль.

Згідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

В ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становить умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Згідно до частин 1 та 3 ст. 577 ЦК України, якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

В ч.2 ст. 13 Закону України "Про заставу" встановлено, що у випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні обєкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів.

Таким чином за змістом ч.1 ст. 577 ЦК України, ч.1 ст. 13 Закону України "Про заставу" встановлює обовязковість нотаріального посвідчення договору застави транспортного засобу, а саме: автомобіля, оскільки вказаний транспортний засіб підлягає державній реєстрації.

Стаття 16 Закону України "Про заставу" встановлює, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню,з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Згідно до вимог ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Матеріали справи свідчать про той факт, що вищезазначений кредитно-заставний договір нотаріального посвідчення не має, а до Державного реєстру обтяжень внесений лише 11 листопада 2014 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що районний суд обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315, 319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді