Справа № 492/1615/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________
20 серпня 2015 року м.Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Гусєвої Н.Д.,
при секретарі Рябчук О.А.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -
Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, посилаючись на те, що 19 вересня 1997 року вона уклала з відповідачами договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді 49/100 частин будинку, розташованого по АДРЕСА_1, та яким користується по наявний час. Позивачка, передала відповідачці ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1861,00 грн. одразу після укладення вказаного договору, про що складена розписка. На підтвердження укладення договору купівлі-продажу відповідачі передали позивачці ключі від зазначеної частини будинку. Позивачка мешкає в зазначеному будинку з жовтня 1997 року. Крім того, наприкінці вересня 1997 року відповідачі виїхали із вказаного будинку та в присутності свідків вивезли власні речі. Так як законом визначений порядок нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, чого не було зроблено позивачкою та відповідачами, а відповідачі ухилились від нотаріального посвідчення договору, то позивачка просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між позивачкою та відповідачами та визнати за позивачкою право власності на вказану частину житлового будинку.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі, у разі неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень зазначені відповідачі за вказаною адресою не проживають, що свідчить про неможливість вручення зазначеним відповідачам судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачам належним чином.
Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, двічі через оголошення у пресі (газети «Урядовий кур'єр» № 115 (5489) від 27.06.2015р., «Одеські вісті» від 04.07.2015р.) відповідачка повідомлялася про виклик до суду на 10.07.2015р., 20.08.2015р. та відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що відповідачка повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином.
Враховуючи вказані факти, згоду позивачки, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають з договору, пов'язаного з вчиненням правочину, правом власності на нерухоме майно, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями ЦК України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 05.09.1997р., ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відповідачам по справі належить на праві приватної, спільної власності 49/100 частин будинку АДРЕСА_1 що також підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 27.08.1997р., реєстраційним посвідченням від 10.09.1997р., виданого ВКФ «Роксолана» (а.с. 10, 11, 12-14).
МіжОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відповідачами по справі та ОСОБА_1 (а.с. 7-8) - позивачкою по справі 19 вересня 1997 року був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 продали, а ОСОБА_1 купила 49/100 частин будинку АДРЕСА_1 Згідно договору купівлі - продажу нерухомого майна від 19.09.1997р. продаж вищезазначеного будинку вчинено за 1861,00 грн., що еквівалентно 1000,00 доларів США, яка у повному обсязі сплачена ОСОБА_1 під час підписання договору, що також підтверджено розпискою, відповідно до якої ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 1000,00 доларів США за зазначене нерухоме майно (а.с. 6, 9).
Відповідно до довідок № 214 від 08.09.2014р., виданої КП «Благоустрій», № 38 від 08.09.2014р., № 640 від 09.09.2014р., виданої ЖЕД № 2, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації з жовтня 1997 року та сплачує комунальні платежі (а.с. 15, 16).
Судом встановлено, що саме позивачкою ОСОБА_1 було придбано майно, а саме 49/100 частин будинку АДРЕСА_1
Доказів, які б спростували вищезазначене відповідачами суду не надано.
Згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є договори.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.
В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі дійшли згоди по всіх істотних умовах договору. Договір купівлі-продажу нерухомості укладений між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не суперечить ст. 203 ЦК України, тобто загальним вимогам, дотримання яких є необхідним для дійсності угоди.
Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, умови договору виконані обома сторонами, тому що сторони виконали свої зобов'язання, тобто покупець заплатила продавцям оговорену суму, а продавці, у свою чергу, передали покупцю у власність нерухоме майно у вигляді 49/100 частин будинку АДРЕСА_1.
Суд виходячи з презумпції правомірності правочинів закріпленої ст. 204 ЦК України, вважає, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу рухомого майна - 49/100 частин зазначеного будинку.
Згідно роз'яснень п. 13 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справ щодо визнання правочинів дійсним за правилами статті 220 ЦК України суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Таким чином, в судовому засіданні було достовірно встановлено, а також вбачається з перевірених в судовому засіданні матеріалів справи, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 дійшли згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу нерухомості та між ними відбулося повне виконання договору, тобто покупець заплатила продавцям оговорену суму, а продавці, у свою чергу, передали покупцю у власність нерухоме майно у вигляді 49/100 частин будинку АДРЕСА_1, але одна із сторін, а саме продавці ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ухилилися від його нотаріального посвідчення.
З перевірених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що з огляду на домовленість сторін по всіх істотних умовах договору і те, що відбулося повне виконання договору, але в подальшому відповідачі ухиляються від укладення нотаріально посвідченого договору, що дає підстави суду на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачкою право власності на нерухоме майно: 49/100 частин будинку АДРЕСА_1
Аналізуючи наведені вище норми закону та оцінивши докази, на які посилається позивачка, суд приходить до однозначного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання угоди - договору купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді 49/100 частин будинку АДРЕСА_1, та визнання за нею права власності на придбаний нею об'єкт є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачки судовий збір, сплачений позивачкою при зверненні до суду, оскільки позов задоволено повністю та понесені витрати позивачкою підтверджені квитанцією (а.с. 1).
На підставі ст. ст. 11, 203, 204, 220, 328, 392, 638, 655, 656, 657 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 30, 57-60, 64, 82, 74, 88, 158, 169, 197, 208-210, 213-215, 224-226, 228, 233 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді 49/100 частин будинку АДРЕСА_1 укладений 19 вересня 1997 року між продавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме: 49/100 частин будинку АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок в рівних частинах з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачкою в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачами в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.