ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1916/11
Провадження № 2-во/210/49/15
У Х В А Л А

іменем України

"01" липня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Лейбенко В.В.,

заявника: ОСОБА_2,

представника заявника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за уточненою заявою ОСОБА_4 про виправлення описки у судовому рішенні та виконавчому листі, -

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася заявник ОСОБА_2 з вищевказаною заявою.

В подальшому, 01 липня 2015 року заяву було уточнено, та обґрунтовано тим, що 28 жовтня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було постановлено рішення, яким позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, були задоволені повністю, з ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, який продовжує навчання, щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 08 серпня 2011 року до закінчення навчання, тобто до 29 грудня 2014 року. Також зазначила, що в рішенні помилково було зазначена дата стягнення аліментів до «29 грудня 2014 року», тоді як потрібно було зазначити до «21 червня 2015 року», дана помилка призвела до виникнення помилки і у виконавчому листі. Просила заяву задовольнити.

Присутня у судовому засіданні заявниця ОСОБА_2, та її представник ОСОБА_3 надали пояснення по суті справи, підтримали уточнену заяву у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ній, просили суд її задовольнити.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що 08 серпня 2011 року ОСОБА_2 звернулась до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення двадцяти трьох років, за умови продовження його навчання.

Рішенням суду від 28 жовтня 2011 року, позовні вимоги позивача ОСОБА_2 було задоволено у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, щомісяця в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 08 серпня 2011 року до закінчення ним навчання, тобто до 29 грудня 2014 року.

18 березня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даною заявою, яку в подальшому було уточнено, вважаючи, що в рішенні суду від 28 жовтня 2011 року, помилково було зазначена дата стягнення аліментів до «29 грудня 2014 року», тоді як потрібно було зазначити до «21 червня 2015 року», дана помилка призвела до виникнення помилки і у виконавчому листі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року, у задоволені вищевказаної заяви ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, 02 квітня 2015 року ОСОБА_2 було подана апеляційну скаргу, яку ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року було задоволено, ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року скасовано, матеріали заяви ОСОБА_2 про внесення виправлень до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, направлено до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ст.219 ЦПК України. Рішення судом апеляційної інстанції вмотивовано тим, що справу розглянуто без участі сторін, а також тим, що судом першої інстанції не було звернуто уваги на протиріччя в рішенні суду від 28 жовтня 2011 року та матеріалами самої справи.

Однак, з даними висновками суд погодитись не може виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч.1, 3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Зі змісту ст.219 ЦПК України, вбачається, що суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в ухвалі суду описки чи арифметичні помилки. Заява про виправлення описок чи арифметичних помилок в ухвалі суду розглядається протягом десяти днів з дня її надходження. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні, про що постановляється ухвала. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

З матеріалів справи встановлено, що в основу рішення від 28 жовтня 2011 року, а саме визначення періоду навчання повнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом було покладено довідку №289, відповідно до якої, на той час, син заявника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, був студентом першого курсу денного відділення Національної металургійної академії України, Криворізького металургійного факультету, за напрямком підготовки металургійне обладнання. Тривалість навчального року становила з 01 вересня 2010 року по 30 червня 2011 року, при цьому кінцевої дати навчання у довідці навчального закладу вказано не було, а зважаючи на те, що позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, лише 08 серпня 2011 року, то вказана вище довідка на момент звернення до суду вже була недійсною. При цьому нової довідки позивачем ОСОБА_2 до суду надано не було, а самим судом не витребувано.

В своїй ухвалі від 27 травня 2015 року, суд апеляційної інстанції посилається на те, що: «закінчення ним навчання п'ять років ні як не може бути «29 грудня 2014 року» як це зазначено в резолютивній частині рішення, а може дійсно бути опискою, яку суд помилково допустив переплутавши дану дату з досягненням дитиною 23 річного віку а саме «29 грудня 2015 року», щоб в свою чергу відповідало наявним в матеріалах справи документам, проте судом першої інстанції даний факт не перевірено. На підтвердження поданої апеляційної скарги ОСОБА_2, надала суду апеляційної інстанції довідку з Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» Криворізький металургійний інститут, з якої вбачається, що ОСОБА_6 закінчить навчання 21 червня 2015 року».

Однак, відповідно до вимог ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

На підставі викладеного, суд не може приймати в якості доказу довідки з місця навчання дитини, видані після винесення рішення суду, в якому заявник просить виправити описку, оскільки останні не були дослідженні та враховані судом при винесенні рішення від 28 жовтня 2011 року. Крім того, останні дві довідки видано Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» Криворізький металургійний інститут, а перша довідка видана Національною металургійною академією України, Криворізьким металургійним факультетом. Будь яких доказів у підтвердження правонаступництва даних навчальних закладах в матеріалах справи відсутні.

А тому, в даному конкретному випадку суд вбачає не процесуальні відносини стосовно виправлення описки в рішенні суду, а зовсім нові вимоги позивача ОСОБА_2, обставини стосовно яких не були відомі суду на момент розгляд справи та винесення рішення, тобто 28 жовтня 2011 року.

Керуючись ст.219 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні уточненої заяви ОСОБА_2 про виправлення описки у судовому рішенні та виконавчому листі відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено особами, які не були присутні під час її проголошення у той самий термін, та тим самим шляхом з моменту отримання ними копії ухвали суду.

Суддя: Н. Ю. Вікторович