Справа № 739/754/15-ц
Провадження № 2/739/174/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"25" червня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», про визнання кредитного договору зі страхуванням життя позичальника частково недійсним та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», про визнання розділу 3 кредитного договору зі страхуванням життя позичальника №2029/2065 CLAPS від 24 січня 2013 року недійсним та стягнення коштів, сплачених за даним договором в якості страхової премії у розмірі 1 800 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 січня 2013 року нею було укладено вказаний вище кредитних договір на суму 11 800 грн., при цьому фактично отримала кошти у сумі 10 000 грн. 14 березня 2014 року вона здійснила дострокове погашення кредиту і на даний час жодної заборгованості перед кредитором не має. Після цього звернулася до відповідача із заявою про припинення договору страхування та повернення викупної суми. 15 листопада 2013 року отримала повідомлення відповідача про те, що повернення викупної суми не передбачено чинним законодавством України та правилами добровільного страхування. З цього приводу вона звернула до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, яка повідомила про виявлені в діях відповідача ознаки порушення вимог законодавства у сфері фінансових послуг, зокрема щодо невиконання страховиком зобов'язання ознайомити страхувальника з правилами страхування. 21 січня 2014 року відповідач повідомив, що у договорі страхування було відображено не всі істотні умови даного договору та запропонував підписати примірники додаткової угоди до вказаного договору, але робити це вона наміру не мала. У подальшому відповідач повідомив про дострокове припинення договору страхування з 21 січня 2014 року та про те, що викупна сума згідно умов договору дорівнює 0 і не підлягає виплаті. Водночас, на момент укладення договору вона не була ознайомлена з умовами цього договору в частині добровільного страхування життя, зокрема з формулою розрахунку викупної суми. Дані умови свідчать про суттєвий дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду їй і в разі ознайомлення з ними вона б не укладала зазначений вище договір взагалі. Зважаючи на викладене вважає розділ 3 укладеного нею договору таким, що не відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а умови цього розділу несправедливими, оскільки вона не мала реальної можливості з ними ознайомитися. У зв'язку з викладеним просить розділ 3 зазначеного вище договору визнати недійсним та стягнути з відповідача отримані ним кошти у розмірі 1 800 грн. 00 коп.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти розгляду справи з постановленням заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки про судовий виклик разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів за адресою місцезнаходження відповідача, при цьому заяви про розгляд справи без його участі чи про відкладення судового розгляду не подав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача до суду не з'явився хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки про судовий виклик разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів за адресою місцезнаходження даної особи, при цьому заяви про розгляд справи без його участі чи про відкладення судового розгляду не подав.

За таких обставин, враховуючи позицію представника позивачки, суд вважає, що справа може бути розглянута без участі представників відповідача та третьої особи, з постановленням заочного рішення.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 24 січня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» з однієї сторони, позивачкою з другої сторони та відповідачем з третьої сторони було укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №2029/2065CLAPS, відповідно до якого позивачка отримала кредит на поточні потреби у сумі 11 800 грн. 00 коп. зі строком кредитування - 36 платіжних періодів та сплатою 12 процентів річних. Датою повернення кредиту визначено 18 січня 2016 року (а.с. 6).

Згідно розділу 3 «Умови страхування позичальника за кредитом» вказаного договору між страхувальником, тобто позивачем та страховиком, тобто відповідачем, укладено договір добровільного страхування життя на підставі правил страхування життя ПрАТ «Ренесанс Життя» від 07 травня 2009 року, які є невід'ємною частиною договору. Вигодонабувачем за договором визначено ПрАТ «Платинум Банк». Згідно пунктів 3.9, 3.10, 3.11 розділу 3 договору страхова премія визначена у розмірі 1 800 грн.00 коп., страховий тариф у розмірі 0,4237 процента щомісячно, дія договору визначена періодом з 00 год. 00 хв. 24 січня 2013 року по 24 год. 00 хв. 24 січня 2016 року (а.с. 6).

На виконання вказаного вище кредитного договору 25 січня 2013 року ПрАТ «Платинум Банк» на ім'я позивачки здійснив переказ кредитних коштів у розмірі 10 000 грн., які остання отримала 26 січня 2013 року (а.с. 12). При цьому сума у розмірі 1 800 грн. 00 коп. була перерахована відповідачу згідно умов страхування позичальника в якості страхової премії.

14 жовтня 2013 року позивачкою достроково було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором шляхом перерахування суми у розмірі 7 440 грн. на рахунок НОМЕР_2 (а.с. 11).

Враховуючи дострокове погашення кредиту позивачка звернулася до відповідача з листом про закриття договору старування та повернення суми страхової премії, однак їй у виплати даної суми було відмовлено. Вказане рішення мотивовано тим, що чинним законодавством України та Правилами добровільного страхування життя не передбачено такої можливості в разі дострокового припинення договору страхування (а.с. 7).

Враховуючи вказане рішення відповідача позивачка 04 грудня 2013 року звернулася із заявою щодо допущених відповідачем при укладенні договору порушень до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг). Згідно повідомлення Нацкомфінпослуг від 20 грудня 2013 року за результатами розгляду заяви позивачки було встановлено ознаки порушення ПрАТ «Ренесанс Життя» вимог законодавства у сфері фінансових послуг щодо відсутності в договорі зазначення предмета страхування, порядку зміни і припинення дії договору (дії страхування), умов здійснення страхової виплати, причин відмови у страховій виплаті, прав та обов'язків сторін і відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору, укладення договору страхування не відповідно до правил страхування, невиконання страховиком зобов'язання ознайомити страхувальника з правилами страхування (а.с. 8).

Листом від 21 січня 2014 року відповідач повідомив позивачку про те, що при укладення оспорюваного договору у зв'язку з технічними помилками страховиком в момент формування умов договору страхування було відображено не всі істотні умови даного договору, у зв'язку з чим сформовано відповідну додаткову угоду №1 від 21 січня 2014 року до договору страхування та запропоновано позивачці підписати її, додавши три екземпляри додаткової угоди та Правила добровільного страхування життя ПрАТ «Ренесанс Життя» в яких містяться положення даних правил з 1 по 39 розділ (а.с. 9).

Також листом від 21 січня 2014 року відповідач повідомив позивачку про те, що на підставі її заяви від 15 жовтня 2013 року страховиком було достроково припинено дію договору страхування з 21 січня 2014 року, при цьому вказано, що за даним договором страхова викупна сума дорівнює 0 і відповідно не підлягає сплаті. В обґрунтування розміру викупної суми міститься посилання на пункт 40.7 розділу 40 Правил добровільного страхування життя із зазначенням формули розрахунку викупної суми (а.с. 10).

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про захист права споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ (далі - Закон України №1023-ХІІ) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України №1023-ХІІ умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Пунктом 10 частини третьої статті 18 Закону України №1023-ХІІ передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Оскільки Правила добровільного страхування життя (далі - Правила), якими керується відповідач, є обов'язковими для сторін, що уклали договір страхування, то передбачені у розділі 11 цих Правил умови отримання викупної суми в разі дострокового припинення дії договору страхування є обов'язковими для страхувальника, тобто позивачки.

Згідно пункту 11.2.1 розділу 11 Правил викупна сума, що належить до виплати страхувальнику розраховується математично на день припинення договору страхування відповідно до затвердженої методики розрахунку викупної суми та належить до виплати у випадку дострокового припинення або розірвання договору страхування страхувальником.

Частиною шостою статті 28 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року №85/96-ВР (далі - Закон України №85/96-ВР) (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя.

Визначення викупної суми міститься у частині восьмій статті 28 Закону України №85/96-ВР, згідно якої викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми.

Системний аналіз правових приписів, закріплених у частинах шостій та восьмій статті 28 Закону України №85/96-ВР свідчить, що невід'ємною та обов'язковою умовою для правил страхування життя є включення до них методики розрахунку викупної суми, яка повинна здійснюватися актуарієм та пройти експертизу в Уповноваженому органі.

З відповіді, наданої відповідачем позивачці від 21 січня 2014 року вбачається, що викупна сума, яка належить до виплати останній, дорівнює 0 (нуль) гривень і не підлягає сплаті. При цьому в повідомленні міститься посилання на пункт 40.7 розділу 40 Правил, з якими позивачка, як встановлено судом, не була ознайомлена під час укладення кредитного договору зі страхуванням життя позичальника і даний розділ відсутній в Правилах, надісланих відповідачем позивачці 21 січня 2014 року.

Згідно частини третьої статті 16 Закону України №85/96-ВР договори страхування укладаються відповідно до правил страхування і договір страхування, серед іншого, повинен містити інформацію про права та обов'язки сторін та відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Оскільки відповідач під час укладення з позивачкою договору зі страхуванням життя позичальника не надав останній для ознайомлення Правил в яких міститься затверджена методика розрахунку викупної суми, позивачка не мала змоги визначитися з умовами визначення розміру викупної суми у разі дострокового виконання боргових зобов'язань за договором. При цьому у випадку ознайомлення з даними Правилами позивачка, як вбачається з її доводів, не укладала б зазначений вище договір через суттєвий дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду їй, як споживачу.

Факт не ознайомлення позивачки під час укладення договору з Правилами підтверджується повідомленням Нацкомфінпослуг від 20 грудня 2013 року та фактично визнаний відповідачем, який, з метою усунення допущених недоліків, надіслав позивачці пропозицію укласти додаткову угоду, додавши до неї Правила добровільного страхування життя, які однак не містили відповідно розділу, що містить формулу розрахунку викупної суми.

Таким чином суд приходить до висновку про несправедливість умов укладеного між позивачкою та відповідачем договору зі страхування життя позичальника щодо розрахунку викупної суми, з якими позивачка не мала реальної можливості ознайомитися перед укладення даного договору.

Згідно частини п'ятої статті 18 Закону України №1023-ХІІ якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Частиною шостою статті 18 Закону України №1023-ХІІ передбачено, що у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: такі положення також підлягають зміні; або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Враховуючи встановлені судом обставини, які свідчать, що зміна чи визнання недійсними несправедливих положень договору зі страхування життя не поновлять порушених прав позивачки, як споживача, беручи до уваги вказані вище законодавчі положення та зміст заявлених позивачкою вимог, суд приходить до висновку про необхідність визнання укладеного між позивачкою, відповідачем та третьою особою кредитного договору зі страхуванням життя позичальника №2029/2065CLAPS від 24 січня 2013 року в частині страхування позичальника за кредитом, що міститься у розділі 3 зазначеного договору, недійсним. Відповідно в цій частині позов підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки за договором страхування життя, визнаним судом недійсним, який є складовою частиною кредитного договору, відповідач отримав грошові кошти у сумі 1 800 грн. в якості страхової премії, які в свою чергу були отримані позивачкою в кредит, суд приходить до висновку про необхідність стягнення зазначених коштів з відповідача на користь позивачки і відповідно про обґрунтованість позову в цій частині.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Частиною третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивачка звернулася до суду з позовом, що пов'язаний із порушенням її прав, як споживача. Даний позов містить дві позові вимоги, зокрема як вимогу немайнового характеру - визнання договору недійсним, так і вимогу майнового характеру - стягнення коштів, отриманих за договором, визнаним недійсним.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп. + 243 грн. 60 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 215, 216, 236 Цивільного кодексу України, статтею 18 Закону України «Про захист права споживачів», статтями 16, 28 Закону України «Про страхування», статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк», про визнання кредитного договору зі страхуванням життя позичальника частково недійсним та стягнення коштів - задовольнити повністю.

Визнати розділ 3 «Умови страхування позичальника за кредитом» кредитного договору зі страхуванням життя позичальника №2029/2065CLAPS від 24 січня 2013 року, укладеного між ОСОБА_2 з однієї сторони, Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» з другої сторони та Приватним акціонерним товариством «Ренесанс Життя» з третьої сторони, недійсним.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя», ідентифікацій код юридичної особи 32948564, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, кошти, отримані за кредитним договором зі страхуванням життя позичальника №2029/2065CLAPS від 24 січня 2013 року у сумі 1 800 (одна тисяча вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ренесанс Життя» на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.

Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя В.В. Чепурко

Повне рішення складено 30 червня 2015 року.