Справа № 522/7650/15-ц
Провадження № 2-о/522/197/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Міністерство освіти і науки України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просить встановити факт прирівнення вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста правознавства (повна вища освіта) диплом серії НОМЕР_1 від 07.03.2003 року вищої освіти освітнього ступеня магістра з 01.07.2014 року.

Заявник надав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 2003 році ОСОБА_1 закінчив Одеську національну юридичну академію і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобу кваліфікацію юриста.

Згідно статті 7 Закону України «Про вищу освіту» (редакція 2014), (далі - Закон) документ про вишу освіту (науковий ступінь) видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню (наукову) програму та пройшла атестацію.

Законом встановлюються такі види документів про вищу освіту (наукові ступені) за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії; диплом доктора наук.

Відповідне до частини другої статті 1 Закону, здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою відповідної освітньої (освітньо-професійної чи освітньо - наукової) або наукової програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти.

Відповідно, виділяються такі ступені вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії; 5) доктор наук.

Документ про вищу освіту державного зразка видається вищим навчальним закладом тільки за акредитованою освітньою програмою. За неакредитованою освітньою програмою вищі навчальні заклади виготовляють і видають власні документи про вищу освіту у порядку та за зразком, що визначені вченою радою вищого навчального закладу. У разі здобуття особою вищої освіти за узгодженими між вищими навчальними закладами, у тому числі іноземними, освітніми програмами вищі навчальні заклади мають право виготовляти та видавати спільні дипломи за зразком, визначеним спільним рішенням учених рад таких вищих навчальних закладів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 1997 р. № 1260 «Про документи про вищу освіту та вчені звання», документи про вищу освіту та вчені звання, видані раніше уповноваженими закладами освіти та органами виконавчої влади, є дійсними й обміну не підлягають.

Дублікати Карток Документів видаються в разі їх утрати, а також пошкодження, які призвели до порушення їх цілісності чи до знищення всіх або більшості реквізитів, відсутність яких унеможливлює встановлення власника Документа. У разі, якщо первинний Документ містив помилку в прізвищі, імені, по батькові власника, дублікат Картки виконується з урахуванням необхідних змін.

Згідно до зразків документів про освіту, затверджених Постановою КМУ від 12.11.1997 № 1260, здійснення будь-яких уточнюючих записів не передбачено.

Згідно з рекомендаціями, наданими у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму від 25 травня 1998 р., ) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», та витягу Пленуму Верховного Суду України від 19.06.2013 року «Про практику про встановлення юридичних фактів» чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту батьківства, володіння будинком на праві власності тощо.

Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб'єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов'язки; - якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Якщо у заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує цей факт, якими доказами він підтверджується, або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави для залишення заяви без руху і надає заявникові строк для усунення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє ухвалу.

Також не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: 1) трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг); 2) причин та ступеня втрати працездатності; 3) групи інвалідності та часу її настання; 4) проходження дійсної військової служби; 5) участі у бойових діях, перебування на фронті, у партизанських загонах; 6) одержання поранення, контузії в боях при захисті України, СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби; 07) визнання ветераном чи інвалідом Великої Вітчизняної війни; 8) віку фізичної особи; 9) закінчення учбового закладу й одержання відповідної освіти; 10) усиновлення після смерті усиновленого чи усиновителя, якщо за життя після 1926 р. воно не було належним чином оформлене; 11) належності до певної національності; 12) належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об'єднанні громадян, а також свідоцтв, які видаються органами реєстрації актів цивільного стану; 13) тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах; 14) одержання урядових нагород; 15) розкуркулювання та адміністративного виселення громадян; 16) про встановлення належності до ветеранів та інвалідів війни: 17) про встановлення факту винесення вироку або постановлення рішення суду щодо відповідної особи; 18) набуття громадянства України громадянином іншої держави.

28.10.2014 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Міністерства про надання відповідних роз'яснень стосовно диплому вищої військової освіти, а саме диплома про закінчення Військової академії імені Фрунзе (м. Москва) від 22.06.1993 НОМЕР_2.

Листом МОН від 02.12.2014 № 1/11-18954 надало відповідь на звернення ОСОБА_1, в якому зазначено, що відповідно до підпункту два пункту 1 розділу XV Закону України «Про вишу освіту» вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) прирівнюється до вищої освіти освітнього ступеня магістра.

Положення Закону України мають виконуватись всіма суб'єктами України та не потребують окремих довідок.

Позивачу МОН надало чітку, повну та вичерпну відповідь згідно законодавства України, а саме у відповіді зазначено, що вища освіта за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста прирівнюється до вищої освіти освітнього ступеня магістра.

Отже. відповідно диплом спеціаліста НОМЕР_1 виданого ОСОБА_1 про закінчення у 2003 році Одеської національної юридичної академії про отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Правознавство» теж застосовується чинне законодавство та диплом НОМЕР_1 прирівнюється до вищої освіти освітнього ступеня магістра.

Так, освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста (магістра) відповідає освітній рівень повної вищої освіти позивач має освітній рівень повної вищої освіти, а отже рівень магістра.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлена особа: Міністерство освіти і науки України, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя:

22.06.2015