Справа № 344/1036/15-ц
Провадження № 22-ц/779/841/2015
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про повернення банківського вкладу та відшкодування втраченої вигоди,- за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовними вимогами, які уточнила та доповнила під час розгляду справи, зазначивши, що 26.09.2014 року уклала з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» договір №348286 банківського вкладу в розмірі 142500 грн. з виплатою 26,5 відсотків річних терміном до 30.11.2014 року. Незважаючи на взяті на себе зобов'язання, після спливу строку розміщення вкладу відповідач не повернув суму вкладу та нараховані згідно договору проценти на неодноразові вимоги позивача. Просила стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на її користь 142500 грн. основного неповернутого банківського вкладу, несплачені проценти, три проценти річних від загальної простроченої суми, інфляційні втрати від загальної суми заборгованості по день ухвалення рішення, та на користь держави - 3761,31 грн., з яких 2126,52 грн. податок до державного бюджету від пасивних доходів фізичних осіб, 82,94 грн. - військового збору та 1551,85 грн. - судового збору, припинити дію (розірвати) договір №10-в-21-523 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу від 23.12.2013 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.02.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 142851,76 грн. невиплаченого залишку за договором про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу від 23.12.2013 року №10-в-21-523 та 1428,51 грн. судового збору на користь держави.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 та представник ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» подали апеляційні скарги.

Так, ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим у зв'язку з тим, що судом було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.

Вказує, що суд необґрунтовано вважав, що відповідач відповідно до умов п.4.2 Договору банківського вкладу від 26.09.2014 року виконав свої зобов'язання перед позивачем шляхом перерахування коштів на поточний картковий рахунок. Відповідно до умов Договору банківського вкладу від 26.09.2014 року кошти дійсно були перераховані на поточний картковий рахунок, про що свідчить виписка по рахунку приватного клієнта. Проте, договір поточного рахунку передбачає умову вільного розпорядження коштами на ньому та відповідно до чинного законодавства відмова від права на одержання з нього коштів на першу вимогу є нікчемною. Суд не прийняв до уваги, що позивачеві не була надана реальна можливість розпоряджатись своїми коштами на поточному картковому рахунку з моменту закінчення строку банківського вкладу, про що свідчать заяви про видачу коштів та видачу коштів готівкою 01.12.2014 року на вимогу вкладника, які банк не виконав.

Висновок суду,що договір про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу від 23.12.2015 року є розірваним з 15.01.2015 року є невірним, оскільки кошти знаходились на даному рахунку і він до цього часу не закритий.

Відмова суду відшкодувати позивачу втрачену вигоду тільки через відсутність розрахунків суперечить принципу змагальності цивільного процесу.

Апелянт посилаючись на Постанови Верховного суду України в справі №6-39цс13 та 6-140цс13 просить рішення Івано-Франківського міського суду від 24.02.2014 року в частині відмови в задоволенні позову щодо відшкодування втраченої вигоди за строковим договором банківського вкладу скасувати та ухвалити нове, яким додатково стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 16923,40 грн., з яких 7199,70 грн. - відсотки за період від 30.11.2014 року до 24.02.2015 року, 1009,75грн. - три проценти річних від загальної простроченої суми з 30.11.2014 року по 24.02.2015 року, 8713,95 грн. сума відповідно до індексу інфляції за грудень 2014 року та за січень 2015 року.

В свою чергу представник ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» вважає оскаржуване рішення ухваленим без з'ясування всіх обставин справи, а висновки суду такими, що не відповідають обставинами справи.

Зазначає, що згідно п.4.2 договору банківського вкладу №348286 від 26.09.2014 року остаточний розрахунок банку з вкладником здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний рахунок вкладника. Датою повернення вкладу визначено 30.11.2014 року, так як 30.11.2014 був неробочий день, повернення суми вкладу згідно договору відбулось у перший наступний робочий день, тобто 01.12.2014 року, а тому умови договору виконані в повному обсязі. Проценти в розмірі 351,76 грн. також були зараховані на рахунок вкладника, згідно розділу 2 Договору.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник банку в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та відхилення апеляційної скарги ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення повністю не відповідає.

Рішення суду оскаржено позивачем лише в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів за договором банківського вкладу, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Рішення в частині відмови в стягненні на користь держави податку та зборів, а також розірвання договору №10-в-21-523 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу від 23.12.2013 року сторонами не оскаржується, а тому не підлягає апеляційному перегляду.

Задовольняючи частково позов, та стягуючи основну суму депозиту та проценти по депозитному вкладу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання щодо повернення грошових коштів з поточного рахунку, які підлягали поверненню з 15.01.2015 року. Відмовляючи в стягненні інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних суд керувався тим, що позивач не довів перед судом тієї обставини, що відповідач прострочив виконання договору банківського вкладу, а також не надав обґрунтованого розрахунку.

Такий висновок суду не повністю відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом встановлено, що 26.09.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» укладено договір №348286 банківського вкладу на суму 142500 грн. з процентною ставкою 26,5 відсотків річних на строк до 30.11.2014 року.

Згідно п. 3.1.4. договору від 26.09.2014 року банк зобов'язується повернути повністю вклад та нараховані проценти у «Дату повернення», зазначену у п.2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням СПЗ) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та/або виписки депозитного рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 зверталась до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» з вимогою про повернення їй депозитного вкладу зі спливом встановленого договором строку, що підтверджується заявою від 27.11.2014 року про відмову від можливості продовження строку вкладу, від 01.12.2014 року - про закриття поточного рахунку та видачі залишку коштів готівкою, та від 21.01.2015 року - про повернення банківського вкладу, однак такі вимоги залишились без задоволення.

Натомість, з виписки по рахунку ОСОБА_2 встановлено, що сума вкладу та нараховані відсотки 01.12.2014 року були переведені на її поточний рахунок, відкритий відповідно до договору №10-в-21-523 від 23.12.2013 року.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, обґрунтовано прийшов до висновку про порушення зобов'язання та стягнення з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» як основного вкладу, так і нарахованих з 26.11.2014 по 30.11.2014 року процентів в сумі 351,76 грн.

Проте, висновки суду, що договір банківського вкладу виконано відповідачем належним чином, шляхом зарахування коштів вкладу у безготівковій формі на рахунок вкладника та виникнення права вимоги повернення грошових коштів вкладником після спливу 45 днів з дня надання зави про закриття рахунку, тобто з 15.01.2015 року, є такими, що суперечать вимогам цивільного законодавства.

Так, статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

А тому твердження представника відповідача про те, що перерахування грошових коштів на рахунок вкладника є належним виконанням зобов'язання суперечать вимогам закону, так як з моменту закінчення дії договору фактично кошти позивачці повернуті не були.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова ВСУ від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13).

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» порушило умови договору, прострочивши виконання грошового зобов'язання, тим самим позбавивило позивачку права вільно володіти та користуватися належними їй грошовими коштами, що має наслідком застосування до банку відповідальності в формі нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Таким чино, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові.(Постанова ВСУ від 28.01.2015 року 6-247цс14)

Відповідно до ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно розрахунку позивачки, наданого в апеляційній скарзі, заборгованість по відсотках за договором банківського вкладу №348286 від 26.09.2014 за період з 30.11.2014 року по 24.02.2015 року (час ухвалення рішення про стягнення основного банківського вкладу) становить 7199,70 грн., три проценти річних - 1009,75 грн., інфляційні втрати - 8731,95 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків по банківському вкладу, трьох процентів річних та інфляційних втрат, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню, а дані суми, розраховані відповідно до умов договору та вимог законодавства, стягненню з банку на користь позивачки.

Також відповідно до вимог ст.88 ЦПК України зміні підлягає стягнутий з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» розмір судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 24 лютого 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення несплачених процентів, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за договором банківського вкладу №348286 від 26 вересня 2014 року скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зазначених позовних вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 за договором банківського вкладу №348286 від 26 вересня 2014 року 7551,46 грн. - несплачених процентів, 1009,75 грн. - три проценти річних та 8713,95 грн. інфляційних втрат, а всього 16923,40 грн.

Рішення в частині стягнення судового збору змінити та стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь держави 1597 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

В.Д. Фединяк