УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому, посилаючись на невиконання відповідачем боргових зобов'язань за договором позики від 01 лютого 2012 року, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути на її користь з відповідача заборгованість в загальному розмірі 3 257 074 грн 73 коп., яка складається з основного боргу, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання договору позики від 01 лютого 2012 року недійсним з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України, у зв'язку з тим, що такий договір вчинено під впливом насильства (ст. 231 ЦК України).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2015 року первісний позов задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в загальному розмірі 3 257 074 грн 73 коп., а також 3 654 грн судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4 скасовано, в частині розподілу судових витрат змінено.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики в розмірі 2 397 219 грн 05 коп. та 3 % річних в розмірі 155 458 грн 01 коп., а всього стягнуто 2 552 677 грн 06 коп.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 2 553 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року і ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні первісних позовних вимог та задоволення зустрічного позову, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність у ОСОБА_5 боргових зобов'язань перед нею за договором позики оформленим розпискою від 01 лютого 2012 року на суму 95 510 доларів США, а також доведено наявність права вимоги та обов'язок ОСОБА_5 сплатити борг з урахуванням індексаційних нарахувань та 3 % річних, як це передбачено ст. 625 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, районний суд послався на його недоведеність.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про недоведеність зустрічного позову та доведеність і підставність первісного позову в частині стягнення основної суми боргу та 3 % річних. Разом з тим, апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з боржника індексаційних нарахувань з посиланням на те, що норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у національній валюті - гривні, в даному ж випадку позика відбувалася в іноземній валюті. Висновки апеляційного суду щодо розподілу судових витрат є похідними.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 25 червня 2015 року та рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2015 року в нескасованій та незміненій його частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська