СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/346/15-ц
Провадження № 2/306/257/15
Рядок статзвіту № 38
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2015 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі :

головуючого - судді Уліганинця П.І.

при секретарі Куртинець А.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

її представника ОСОБА_3

представника третьої особи Гуледза С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, третьої особи без самостійних вимог: Свалявської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що його безпідставно усунуто від спадкування майна померлого батька, а саме: житлового будинку у АДРЕСА_1. Зазначає, що від спадкування за законом не відмовлявся, відповідної заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавав, на час відкриття спадщини перебував на строковій військовій службі. Вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 липня 2011 року, де спадкоємцями майна зазначені: його бабуся - ОСОБА_2 та сестра - ОСОБА_6, підлягає визнанню недійсним та скасуванню, так як порушує його право як спадкоємця.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, при цьому пояснив, що згадане свідоцтво порушує права його довірителя як спадкоємця.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник щодо задоволення позову заперечили, при цьому ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 отримали частки у спадковому майні відповідно до закону, а інша частина - належить їй за заповітом.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з"явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити (а.с. 17).

Представник третьої особи - Свалявської державної нотаріальної контори вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

За ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або декілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, що позбавляє цю особу права на спадкування.

Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов"язкову частку у спадщині.

За правовим змістом даної норми, поряд з правом призначати спадкоємців заповідач має можливість позбавити одного, кількох або усіх спадкоємців з числа потенційних спадкоємців за законом права на спадщину. Причина позбавлення спадкоємця права на спадкування може зазначатися або не зазначатися у заповіті, проте навіть у випадку вказання цієї причини спадкоємець, позбавлений права на спадкування, не може вимагати визнання розпорядження про позбавлення недійним на тій підставі, що причина, вказана в заповіті, не відповідає дійсності.

Таким чином, право заповідача на позбавлення спадкоємців є абсолютним цивільним правом, яке не залежить від жодних умов. Єдиною категорією спадкоємців, на користь яких спадщина відкриється навіть у разі позбавлення їх права на спадкування, є "необхідні" спадкоємці, які мають право на спадкування за обов'язковою часткою.

Згідно ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов"язкова частка).

Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, визначений ст. 1241 ЦК, є вичерпним і не підлягає розширювальному тлумаченню.

Згадана норма Закону передбачає, що вищезазначені особи "спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них при спадкуванні за законом".

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, право на обов"язкову частку майна ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 мали: його мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно чинного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 є його племінниця - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на ? частину (а.с. 43).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З огляду на наведене суд вважає, що право позивача як спадкоємця не порушено і судового захисту не потребує, відтак правові підстави про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом - відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 74, 88, 208, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 1235, 1241 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_6 - в і д м о в и т и .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ: П. І. Уліганинець