Справа № 635/6093/15-ц
Провадження №2/635/2803/2015

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
18 вересня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
Головуючого судді Панас Н.Л.,
При секретарі Супрун Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
В С Т А Н О В И В:
У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення.
Третя особа у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, встановлених актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди.
Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
У відповідності зі ст.ст. 536, 546, 549 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.
Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується погасити кредит та сплатити відсотки.
У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути займодавцю позику (грошові кошти в той же сумі або речі, визначені родовими ознаками, тієї ж кількості, того ж роду та якості, які були передані йому займодавцем) в строк і в порядку, встановленому договором. Згідно ч. 2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів, що належить йому за договором позики.
Відповідно до вимог ст.540 ЦК України, якщо в зобов»язанні беруть участь декілька кредиторів або декілька боржників, кожен з кредиторів має право вимагати виконання, а кожен з боржників повинен виконати зобов»язання в рівній частці, якщо інше не встановлене договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст.575 ЦК України іпотека це застава нерухомого майна, який залишається у власності заставодателя або третьої особи.
Згідно з вимогами ст.576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), яке може бути відчужено заставодателя і на яке може бути звернено стягнення.
Як вбачається з положень ч.1 ст.583 ЦК України заставодателем може бути як боржник так і третя особа (майновий поручитель).
Відповідно до вимог ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлене договором або законом. Заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави у випадку, коли зобов»язання не буде виконане у встановлений строк (час), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.572 ЦК України внаслідок застави кредитор (заставодержатель) має право у випадку невиконання боржником (заставодателем) зобов»язання, яке забезпечено заставою, отримати виконання за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлене законом (право застави).
Згідно положень ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ч.1 ст.37 того ж Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Також, як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України у пункті 39 своєї постанови №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (з наступними змінами та доповненнями) з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.
Як вбачається з досліджених матеріалів справи 30.10.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №7222/17/07-Z, за яким останній отримав кредит у розмірі 365620 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,6% річних та строком погашення до 10.10.2022 року. (а.с.7-14).
Додатковою угодою №1 до кредитного договору №7222/17/07-Z від 30.10.2007 року відсоткову ставку за кредитом збільшено до 14,6% річних (а.с.15).
26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором №7222/17/07-Z, укладеним 30.10.2007 року з ОСОБА_2 і забезпечними договором іпотеки №7222/17-31/07-Z, укладеним 30.10.2007 року з ОСОБА_1 (а.с.27-33).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належним чином повідомлялись про зміну кредитора і необхідність погасити виниклу заборгованість (а.с.21-22).
У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору і невиконання надісланої на його ім»я вимоги позивача про погашення заборгованості за кредитом, у позивача виникло право на отримання заборгованості.
Отже, аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» підлягають задоволенню у повному обсязі.
Оскільки позивач при зверненні до суду, у відпвідності з вимогами ЗУ «Про судовий збір», був звільнений від оплати судового збору, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6090 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 11, 526, 536, 540, 546, 549, 572, 575, 576, 583, 589, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку», Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (з наступними змінами та доповненнями), керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215, 224-229 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.
Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №7222/17-31/07-Z, укладеного 30 жовтня 2007 року з ОСОБА_1, а саме:
-Житловий будинок літер А-1, який складається з одного поверху, шести приміщень, загальною площею 76 кв.м. та житловою площею 35,6 кв.м. та надвірні будівлі і споруди при ньому: сарай літер Б, душ літер В, літня кухня літер Д, сарай літер Г, вбиральня літер Е, водопровід літер К, огорожа №№1-9, які розташовані на земельній ділянці за адресою: Харківська область, Харківський район, смт.Високий, вул.Харківська, 36 «а» та належить ОСОБА_1 на праві власності, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2006 року по справі №2-2099/2006, зареєстрованому в реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 23 травня 2006 року в реєстровій книзі №32 за номером запису 4404, реєстраційний №14842267, загальна вартість земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованими на ній, за договором іпотеки становить 457025 (чотириста п»ятдесят сім тисяч двадцять п»ять) грн.,
- житловий будинок літер А-1, який складається з одного поверху, шести приміщень, загальною площею 76 кв.м. та житловою площею 35,6 кв.м. та надвірні будівлі і споруди при ньому: сарай літер Б, душ літер В, літня кухня літер Д, сарай літер Г, вбиральня літер Е, водопровід літер К, огорожа №№1-9, які розташовані на зазначеній вище земельній ділянці та належить ОСОБА_1 на праві власності, на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2006 року по справі №2-2099/2006, зареєстрованому в реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 23 травня 2006 року в реєстровій книзі №32 за номером запису 4404, реєстраційний №14842267.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 6090 (шість тисяч девяносто) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено сторонами в загальному порядку повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.
Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.
Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.
Суддя: Н.Л.Панас