Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/878/15-ц

Провадження №2-о/377/16/15

25 вересня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., народних засідателів: Кравченко Г.П., Зенченко Т.Ф.,

при секретарі Щуковській А.М.,

з участю:

заявника ОСОБА_1,

представника заявника - адвоката Жилінського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Славутицька міська державна нотаріальна контора Київської області, про оголошення особи померлою, -

УСТАНОВИВ:

12 серпня 2015 року до суду надійшла заява, у якій заявниця просить оголосити її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Челябінська Російської Федерації, померлим.

Свої вимоги заявниця обґрунтувала тим, що вона є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Переїхавши на постійне місце проживання разом із родиною до м. Славутича, вони з сином - ОСОБА_3 приватизували квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. В 1990 році колишній чоловік ОСОБА_4 разом із малолітнім сином ОСОБА_3 виїхали з квартири і більше в квартирі не з'являлися. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 грудня 2006 року було встановлено факт не проживання сина ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язано відділення у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області внести відповідні зміни до наявних обліків стосовно ОСОБА_3. Місцезнаходження сина ОСОБА_3 невідоме з 1990 року, тобто з часу зникнення будь-яких відомостей про його реальне місцезнаходження при зверненні до органів державної влади та інших організацій встановити не має можливості. Оголошення її сина померлим потрібно для оформлення спадщини на ? частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить сину.

В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що ОСОБА_3є її сином. В 1990 році її колишній чоловік ОСОБА_4 забрав сина та виїхав до Росії, а потім ОСОБА_4 вирішив виїхати на постійне місце проживання до США. В 1993 році вона надавала дозвіл на виїзд свого малолітнього сина разом з його батьком ОСОБА_4 до США. Деякий час її колишній чоловік телефонував їй та писав листи з США, але з 1996 року він перестав підтримувати з неї зв'язок, перестав телефонувати та писати листи. Адресу місця проживання в США її колишнього чоловіка та сина вона не знала, оскільки на листі було зазначено лише номер абонентської скриньки. Через знайомих вона намагалася встановити місцезнаходження сина, проте їй це не вдалося зробити. Враховуючи, що за останнім відомим їй місцем реєстрації відомості про сина відсутні більше трьох років, то його необхідно оголосити померлим. З батьками її колишнього чоловіка вона не спілкується та не знає чи живі вони. Інших родичів чоловіка вона не знає. Встановлення даного факту їй потрібно для оформлення спадщини на ? частку квартири, яка належить її сину, оскільки вона має намір продати квартиру.

Представник заявника просив задовольнити заяву про оголошення ОСОБА_3 померлим, посилаючись на ч. 1 ст. 46 ЦК України.

Заінтересована особа свого представника в судове засідання не направила, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та прийняття рішення згідно чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що знає заявницю з 1990 року. З того часу, коли приходив до заявниці додому, ні її сина, ні чоловіка в квартирі ніколи не бачив.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що познайомилась з заявницею в 1990 році. Вона часто заходила до неї в гості, проте сина ніколи в неї не бачила. ОСОБА_1 їй говорила, що її колишній чоловік забрав сина та виїхав з ним до США.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що познайомилась з заявницею в квітні 1989 року, оскільки вони працювали разом в одній організації. В червні-липні 1990 року заявниця сказала їй, що чоловік поїхав проживати за кордон і забрав з собою сина. З 1990 року син разом з нею не проживає. На даний час вона проживає одна.

Суд, вислухавши пояснення заявниці, представника заявника, показання свідків, оглянувши цивільну справу № 2-о-21/2006, оглянувши матеріали Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області за заявою ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого бюром ЗАГСу адміністрації Челябінської області 05.11.1997 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис № 1000(а.с. 20).

Як вбачається з вказаного свідоцтва про народження, батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_4, а матір'ю - ОСОБА_1.

Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області від 08 червня 1989 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, який був зареєстрований 21 березня 1987 року, було розірвано(а.с.74).

З даного рішення вбачається, що місце проживання сина ОСОБА_3 було визначено за домовленістю сторін з батьком ОСОБА_4.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 02.09.1996 року в цивільній справі № 2-321/96, ОСОБА_4 визнано особою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

З свідоцтва про право власності на житло від 26.01.1998 року вбачається, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та сину - ОСОБА_3(а.с. 5).

Згідно довідки форми 3 з КП «ЖКЦ» від 20.08.2015 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1(а.с. 37).

Відповідно до довідки КП «ЖКЦ» ОСОБА_3 був зареєстрований за вищевказаною адресою з 22.11.1988 року, а виписаний 12.01.2007 року.

Як зазначено у повідомленні відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції Київської області, актового запису про смерть громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не виявлено(а.с. 32).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Київській області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Київській області зареєстрованим не значиться(а.с. 39).

За інформацією з Славутицького МВК Київської області, ОСОБА_3 на обліку в Славутицькому МВК не перебував та не перебуває(а.с. 84).

Згідно довідки Славутицького міського центру зайнятості від 24.06.2015 року № 523/02 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Славутицького центру зайнятості не звертався, станом на 24.06.2015 року на обліку не перебуває(а.с. 8).

Як зазначено у довідці ДПІ у м.Славутичі ГУ ДФС у Київській області від 19.06.2015 року № 189/Г/018-013, ОСОБА_3 не отримував реєстраційний номер облікової картки платника податків(а.с. 10).

Відповідно до інформації Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області від 01.09.2015 року оперативно-розшукові заходи по розшуку ОСОБА_3 не проводились(а.с 59).

З письмових пояснень ОСОБА_8 вбачається, що він є товаришем ОСОБА_4, який в 1990 році виїхав на постійне місце проживання до США. Після від'їзду в США

ОСОБА_4 телефонував йому , коли проживав в місті Нью-Йорку, а потім телефонував, коли проживав в місті Сан-Дієго штату Каліфорнія. Останній раз він йому телефонував у другій половині 1990 року із Сан-Дієго. В подальшому вони більше не підтримували зв'язок. Яких-небудь відомостей про його місце проживання на даний час він немає(а.с. 73).

З переглянутого відеозапису пояснень ОСОБА_9 вбачається, що вона є рідною сестрою заявниці. З 1990 року вона не бачила сина заявниці, оскільки їй відомо, що він виїхав разом із своїм батьком ОСОБА_4 на постійне місце проживання до США.

Згідно ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про оголошення фізичної особи померлою.

Як зазначено у ч.1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

Згідно ч.3 цієї статті фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до ч.1 ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

З письмового дозволу ОСОБА_1 від 18.12.1993 року, підпис якої засвідчено Державним нотаріусом Славутицької державної нотаріальної контори і копія якого знаходиться в матеріалах перевірки Славутицького МВ за заявою ОСОБА_1, вбачається, що заявник дала згоду на виїзд на постійне місце проживання в США її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_2, до батька ОСОБА_4 .

Як вбачається з пояснень заявниці, вона не має достовірної інформації про місце перебування її сина ОСОБА_3 та підтвердження факту його смерті, їй відомо, що її син виїхав в кінці 1993 року на постійне місце проживання разом з батьком ОСОБА_4 до США і проживали вони в м. Ньйо-Йорку до 1996 року, спілкуючись з нею за допомогою листування та телефонного зв'язку, а потім вони перестали підтримувати зв'язок з нею, і з того часу вона не знає, де проживає її син.

З аналізу ч.1 ст. 46 ЦК України вбачається, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання, а не за останнім відомим місцем реєстрації, немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що постійним місцем проживання сина заявниці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були Сполучені Штати Америки, що заявницею не оспорюється.

Доказів того, що у місці постійного проживання ОСОБА_3, немає відомостей про місце його перебування протягом трьох років, судом не здобуто. Обставин, при яких ОСОБА_3 міг померти, заявницею не вказано і судом не встановлено.

За таких обставин підстави для оголошення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим відсутні, але це не позбавляє заявницю ОСОБА_1 можливості звернутися до Консульського відділу Посольства Сполучених Штатів Америки в Україні з метою встановлення місця проживання її сина ОСОБА_3 в США.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215, 249 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі виготовлено 30 вересня 2015 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька