Провадження № 2/522/3446/15
Справа 2-2445/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Івченка В.Б.

при секретарі - Січінава М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Управління охорони обєктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації, за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, про скасування свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення, про приведення об'єкту в попередній стан, позовну заяву третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання провести перебудову, усунути наслідки самовільної реконструкції,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, предмет якого був змінений, до ОСОБА_5, ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації, за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, про скасування свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення, про приведення об'єкту в попередній стан, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником нежитлового підвального приміщення, яке є суміжним відносно квартири АДРЕСА_1, яка розташована безпосередньо поряд з його приміщенням.

Відповідач ОСОБА_5, будучи власником квартири АДРЕСА_1, здійснила реконструкцію цієї квартири шляхом переобладнання її в нежиле приміщення перукарні. Під час здійснення будівельних робіт, вона самовільно здійснила демонтаж міжповерхового перекриття між підвальним приміщенням та належній на той час їй квартири і збудувала нове перекриття з пониженням його рівня за рахунок зменшення висоти належних позивачу нежитлових приміщень на 0,6 м. Також без згоди жодного співвласника будинку АДРЕСА_1 влаштувала вхід до реконструйованої перукарні з фасадної частини будинку, шляхом прибудови сходів над вікнами підвального приміщення, чим перекрила доступ природного світла до приміщень позивача через цокольні вікна.

Чисельні звернення до судів, прокуратури, контролюючих органів та інстанцій причинили позивачу великі незручності, значну втрату часу, нервові струси, погіршення його особистого здоров'я та членів його сім'ї, викликані нахабною протизаконною та анти суспільною поведінкою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Через нервові навантаження позивач впродовж тривалого часу не міг нормально приймати їжу. У зв'язку з вищевикладеним позивачу була нанесена моральна шкода у розмірі 50000 грн.

31.05.2005 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення яким дії посадових осіб визнано неправомірними та дозвільні документи на проведення будівельних робіт були скасовані, як наслідок проведені будівельні роботи з реконструкції вищезазначеної квартири - самовільні.

Крім того на підставі звернення прокуратури Приморського району м. Одеси, Приморська райадміністрація 26.09.2008 року скасувала своє розпорядження №922.

На підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №922 від 01.07.2008 року отримала Свідоцтво про право власності. На підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 продала нежиле приміщення ОСОБА_3, який на теперішній час є його власником.

29.07.2010 року до Приморського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_4, третя особа, яка заявила самостійні вимоги на предмет спору з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про зобов'язання провести перебудову, усунути наслідки самовільної реконструкції, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником напівпідвального приміщення площею 1691, кв.м. в будинку АДРЕСА_1, позивач по справі є власником суміжного приміщення площею 63,3 кв.м.

Незаконна реконструкція квартири №2 (перукарні) здійснена шляхом демонтажу підлоги квартири та влаштування нового перекриття із зниженням рівня підлоги на 60 см за рахунок його напівпідвального приміщення та влаштування цьому рівні замість деревяного перекриття підлоги (стеля) - монолітного перекриття. Влаштування монолітного перекриття підлоги замість дерев'яного не відповідає проекту будинку №27 та нормам ДБН. Внаслідок чого збільшилось навантаження на несучі конструкції усього будинку та стін напівпідвальних приміщень 16,91 та 63,3 кв.м., внаслідок навантаження здійснюється руйнування конструкцій будинку та руйнування стін обох напівпідвальних приміщень.

ОСОБА_5 влаштувала сходи (вхід) до реконструйованого приміщення з фасадної частини будинку, шляхом прибудови сходів над вікнами його приміщення, тим самим перекрила доступ природного світла.

При здійснені незаконної реконструкції відповідач нанесла ОСОБА_4 моральну шкоду, оскільки він не має можливості використовувати приміщення за призначенням, з усадкою стін збільшується пошкодження приміщень, що спричиняє йому великі моральні страждання, змінило звичайний образ життя.

В судовому засідання представник позивача, третьої особи підтримав заявлені змінені позовні вимоги позивача, позовні вимоги третьої особи та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивача, третьої особи визнали частково. Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 20490 грн. визнали та не заперечували проти їх задоволення. Проти задоволення решти позовних вимог позивачу, третій особі просили відмовити.

Представники третіх осіб Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради в судове засідання не з'явились, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлялись, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши представника позивача, третьої особи ОСОБА_4, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нежитлове підвальне приміщення, №018403 від 26.03.2002 року, Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради ОСОБА_1 було передано у приватну власність нежитлове напівпідвальне приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 63,3 кв.м.

Вищезазначене нежитлове приміщення загальною площею 63,3 кв.м. було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» за ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності за №018403 від 26.03.2002 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 24.12.2002 року ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_2 купила 617/1000 часток квартири АДРЕСА_1.

14.03.2003 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси був виданий ОСОБА_2 дозвіл на виконання будівельних робіт №146/03 з переобладнання частин квартири АДРЕСА_1 відповідно до проектної документації, затвердженої та зареєстрованої за №197/03 від 06.03.2003 року. Термін дії дозволу до 01.03.2004 року.

Згідно висновку Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Одеської міської ради №197/03 від 2003 року стосовно входу в перукарню з фасадної сторони будинку на місці віконної пройми проект був узгоджений для подальшого використання.

Згідно свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення перукарні №524 від 22.07.2008 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, ОСОБА_2, дійсно належить об'єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Обєкт в цілому складається з приміщень, загальною площею 58,2 кв.м., відображених у технічному паспорті від 02.07.2008 року.

Свідоцтво видане на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.07.2008 року №992; замість договору купівлі-продажу від 24.12.2002 року, посвідченого Гуряновою Л.Г., державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори №1-6343, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 04.01.2003 року. Кн..:467 пр-стор.30 - р 531.

Згідно договору купівлі-продажу від 06.08.2008 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купив нежитлові приміщення перукарні №524, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 58,2 кв.м.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси №2-6755/06 від 20.12.2006 року за ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування за законом на нежиле підвальне приміщення, площею 16,91 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з 17.03.2002 року. Вищевказане рішення було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН».

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про планування і забудову територій», що діяв під час виникнення спірних правовідносин, будівництво об'єктів містобудування має здійснюватися відповідно до проектної документації. Відповідно до ст. 29 цього Закону, дозвіл на виконання будівельних робіт - документ, що засвідчує право замовника та підрядника на виконання підготовчих (якщо підготовчі роботи не були виконані раніше відповідно до дозволу на виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Фізичні і юридичні особи зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних з будівництвом нового об'єкта архітектури.

Відповідно до п. 1.4.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи:

- копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення;

- копія поверхових планів, завірених в установленому порядку;

- проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку,

- згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Згідно п.1.4.6. зазначених правил власник, що припустив самовільне перепланування чи переобладнання житлового приміщення зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» встановлено, що однією із основних вимог містобудування є забезпечення будівництва об'єктів відповідно до затверджених в установленому порядку і проектів цих об'єктів.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №080/2009 від 08.07.2009 року, наданого ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень», для забезпечення безпеки конструкції міжповерхового перекриття за адресою: м. Одеса, вулиця Успенська, 27, необхідно провести комплекс земляних та будівельно-монтажних робіт, вартість яких складає 20490 грн.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи №3371 від 08.09.2014 року, для зменшення ймовірності та появлення нових деформацій експерт вважає найбільш доцільним виконати заходи, зазначені у наданому висновку №080/2009 від 08.07.2009 року.

Крім того, висновком експерта встановлена неможливість приведення приміщення у первісний стан в зв'язку з тим, що демонтаж монолітного перекриття може завдати шкоди конструктивним елементам будинку в цілому.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 отримала всі необхідні дозвільні документи відповідно до діючого на той час законодавства України для проведення реконструкції квартири АДРЕСА_1, однак суд не може не прийняти до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи, згідно якої є необхідність провести ремонтно - відновлюючі роботи для забезпечення надійності конструкцій міжповерхового перекриття, вартість яких складає 20490 грн., а тому приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині необхідно задовольнити.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідач ОСОБА_5 при здійсненні реконструкції належної їх квартири діяла лише відповідно до діючого законодавства відповідно до дозволів, наданих повноважними на це органами та вина саме ОСОБА_5 у завданій шкоді позивачу в ході розгляду справи не доведена.

Крім того, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та ст.23 ЦК України розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в границях заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин (характеру й тривалості страждань, стану здоров'я потерпілого, ваги заподіяної травми, наслідків тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його життєвих і виробничих відносин, намірів з якими діяла особа, що спричинила шкоду).

Враховуючи те, що в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які докази нанесеної моральної шкоди позивачу, суд вважає, що в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 на користь позивача необхідно відмовити. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 у розмірі 20000 грн., суд вважає не підлягаючими задоволенню, оскільки ОСОБА_3 купив 06.08.2008 року нежитлові приміщення перукарні №524, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а тому судом не вбачається з боку ОСОБА_3 будь-які винні протиправні дії особи, які могли спричинити моральну шкоду позивачу.

Позивач у своїй позовній заяві також просить скасувати свідоцтво про право власності від 22.07.2008 року на перукарню, як видане на підставі скасованих документів з порушенням будівельних норм.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення перукарні №524 від 22.07.2008 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, ОСОБА_2, дійсно належить об'єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Обєкт в цілому складається з приміщень, загальною площею 58,2 кв.м., відображених у технічному паспорті від 02.07.2008 року.

Свідоцтво видане на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 01.07.2008 року №992; замість договору купівлі-продажу від 24.12.2002 року, посвідченого Гуряновою Л.Г., державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори №1-6343, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 04.01.2003 року. Кн..:467 пр-стор.30 - р 531.

Дійсно, розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №992 від 01.07.2008 року було скасоване на підставі протесту прокурора Приморського району м. Одеси від 22.09.2008 року№1912ж07, однак в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач оскаржував вищезазначене свідоцтво з 2008 року, а відповідно строк позовної давності для звернення до суду з відповідною вимогою сплинув. Позивач питання про поновлення строків у своєму позові не ставить, а представник відповідача в свою чергу просив у своїх запереченнях наданих до суду застосувати строки позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право власності№524 від 22.07.2008 року у зв'язку зі сплином строків позовної давності.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 солідарно за власний рахунок привести приміщення квартири АДРЕСА_1 у первинний стан, суд звертає увагу на висновок судової експертизи, яким зазначено про неможливість приведення приміщення у первісний стан в зв'язку з тим, що демонтаж монолітного перекриття може завдати шкоди конструктивним елементам будинку в цілому, а тому вважає, що в цій частині позовних вимог позивачу також необхідно відмовити.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 серед підстав свого позову зазначав, що він є власником напівпідвального приміщення площею 16,91 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, чим обґрунтовував свої позовні вимоги. Однак рішенням апеляційного суду Одеської області від 28.10.2010 року заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси №2-6755/06 від 20.12.2006 року скасоване, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено.

Також рішенням апеляційного суду Одеської області було встановлено, що напівпідвальні приміщення за спірною адресою віднесені до комунальної власності.

Касаційна скарга ОСОБА_4 Вищим спеціалізованим судом України - відхилена.

Тобто, на день розгляду справи третя особа, з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_4 не є власником нежитлового підвального приміщення, площею 16,91 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Положеннями статей 16, 391, 386 ЦК України встановлено, що власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом приведення самочинної будівлі у попередній стан у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Враховуючи, те, що третя особа ОСОБА_4 на день розгляду справи не є власником нежиле підвальне приміщення, площею 16,91 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а тому підстави на які він посилається у своєму позові не ґрунтуються на Законі та правові підстави для задоволення позову третьої особи у суду відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.16, 23, 386, 391, 1167 ЦК України, Законом України «Про архітектурну діяльність», суд -

ВИРІШИВ:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Управління охорони об'єктів культурної спадщини Одеської облдержадміністрації, за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, про скасування свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення, про приведення об'єкту в попередній стан - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 20490 (двадцять тисяч чотириста дев'яносто) гривень.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні позовної заяви третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про зобов'язання провести перебудову, усунути наслідки самовільної реконструкції - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк - з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси Івченко В.Б.