Справа № 645/992/15-ц
Провадження № 2/645/940/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Алфьорової Т.М., за участю секретаря судових засідань Ляхової І.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування квартирою, виселення та вселення,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення права користування квартирою, виселення та вселення, посилаючись на те, що ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі іпотечного договору від 26.11.2013р. посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. належить квартира АДРЕСА_1. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1. Спірна квартира раніше належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1993р. і в даний час він продовжує проживати у вказаній квартирі та нею користуватися. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Припинення права власності на квартиру припиняє право попереднього власника на користування цією квартирою.

Таким чином, з моменту набуття позивачем, ОСОБА_2, права власності на квартиру АДРЕСА_1, відповідач втратив право користування зазначеною квартирою.

Однак всупереч зазначеному, ОСОБА_3 без жодних правових підстав, незаконно продовжує користуватись зазначеною квартирою для власного проживання та не знімається з реєстрації за вищевказаною адресою. На неодноразові вимоги позивача про виселення з зазначеної квартири, відповідач взагалі не реагує.Відповідач не являється членом сім'ї позивача у відповідності до ч.2 ст.64 ЖК УРСР та будь-якого договору найму з відповідачем укладено не було, тому просить усунути перешкоди в здійсненні права власності та користуванні квартирою, позбавити ОСОБА_3 права користування квартирою та виселити з АДРЕСА_1та вселити ОСОБА_2 в квартиру.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги в повному обсязі і дав пояснення про обставини, викладені вище.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог і дав пояснення, що до підписання документів договору іпотеки та договору позики в 2013 році, він не був знайомий з ОСОБА_2, а знав його батька, з яким познайомився в парку за грою в карти. 23.11.2013 року він був у лісопарку, де ОСОБА_6 запропонував пограти, але він відмовився, а після випивки погодився і програв ОСОБА_7 27000 грн., а знайомому ОСОБА_8 - 12000 грн. і написав розписку про борг. 23.11.13р. йому дзвонили і сказали, щоб він сплатив борги, але він відмовився, а потім були зустрічі з ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ще одною людиною, де йому погрожували фізичним насильством, казали про карточний борг, а також погрожували викинути з квартири. 26.11.2013 року зустрівся с ОСОБА_6В, ОСОБА_2 ОСОБА_8, а також був присутній приватний нотаріус і йому знову погрожували, вказували щоб передав квартиру. В черновому варіанті показали одну сторінку договору. Грошей за квартиру за договором іпотеки ніяких не отримав. У зв'язку з моральним станом, поганим зором та тиском він читав документи як в «тумані», а потім їх підписував. З 2013 року договір іпотеки не оскаржував, так як вважав, що до нього не будуть пред'являтися будь-які претензії щодо виселення та стягнення сум.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали по справі, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі іпотечного договору, серія та номер р. 2930, від 26.11.2013р. посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. належить квартира АДРЕСА_1. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1, що підтверджується копією іпотечного договору та витягом про реєстрацію права власності .

Квартира АДРЕСА_1 раніше належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1993р.Судовим розглядом встановлено, що на теперішній час відповідач зареєстрований у спірній квартирі і проживає в неї.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст.ст. 317, 318, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР та ч.1 ст.383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

В пункті 34 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 р. № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316- 319 ЦК).

Власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК).

Матеріали справи свідчать, що у спірній квартирі зареєстрований та мешкає ОСОБА_3 , який у відповідності до ч.2 ст. 64 ЖК УРСР не є членом сімі'ї власника. При цьому договору найму або оренди житла між сторонами не укладалося.

Стаття 109 ЖК УРСР передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Після придбання вказаної квартирі позивачем у власність у відповідача припинилося самостійне право проживання в спірному будинку. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом колишнього власника у випадку зміни власника.

Відповідач своїми діями чинить перешкоди позивачу в користуванні, розпорядженні та володінні майном, що належить йому на праві власності і його право власності підлягає захисту шляхом виселення відповідача з вищевказаної квартири, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи відповідача ОСОБА_3, стосовного того, що іпотечний договір від 26.11.2013р., на підставі якого ОСОБА_2 став власником кв. АДРЕСА_1. був укладений в порушенні закону його житлових прав та під тиском, судом не приймаються, так як ОСОБА_3 будь-яких належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України доказів на підтвердження незаконності укладеного іпотечного договору та переходу прав власності не надав, договір не оскаржував в передбаченому законом порядку.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахування викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215,ЦПК України, 317 - 321, 391 ЦК України, ст. 109, ст. 150 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування квартирою, виселення та вселення задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 в здійсненні права власності та користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Позбавити ОСОБА_3 права користування квартирою АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - суддя-