Справа № 603/529/15-ц
Провадження №2/603/195/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

при секретарі Кода О.І.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання втрати права на користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2, про визнання останнього таким, що втратив право користування житлом, по вул.Шляхта №27 с.Швейків Монастириського району Тернопільської області.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Шляхта №27 с.Швейків Монастириського району Тернопільської області належить йому на праві особистої власності. В даному будинку крім нього зареєстрований його колишній зять ОСОБА_2.

З червня 2014 року відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні.

Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю з підстав зазначених в позовній заяві, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся за останнім відомим місцем свого проживання (реєстрації), про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову та клопотання про відкладення справи чи розгляду справи у його відсутності суду не подав.

Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з належними до нього будівлями по вул.Шляхта №27 с.Швейків Монастириського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями від 26.12.2002 року (а.с.6).

Згідно з наданої Монастириським районним сектором Державної міграційної служби України в Тернопільській області суду інформації вбачається, що в вищевказаному будинковолодінні зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підставою звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання втрати ОСОБА_2 права на користування житлом є його відсутність протягом року за місцем реєстрації.

Факт відсутності ОСОБА_2 за місцем реєстрації, вул.Шляхта №27 с.Швейків Монастириського району Тернопільської області підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями свідків.

Так свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є сільським головою с.Швейків Монастириського району Тернопільської області та підтвердив пояснення позивача про те, що ОСОБА_2 зареєстрований в будинковолодінні ОСОБА_1 але з травня місяця 2014 року в ньому не проживає.

Аналогічні покази щодо відсутності з травня місяця 2014 року ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні надали ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

А тому аналізуючи вищевказане суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач протягом останнього року не користується житлом житловим будинком з належними до нього будівлями по вул.Шляхта с.Швейків Монастириського району Тернопільської області, який належить на праві власності позивачу, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 60, 130, 174, 175, 209, 213, 215 ЦПК України, ст. 317, 391 ЦК України, 72 ЖК України, суд,, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання втрати права користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, яке належить на праві власності ОСОБА_1, що по вул.Шляхта №27, що в с.Швейків Монастириського району Тернопільської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляцій скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_7