АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3486/14-ц Номер провадження 22-ц/786/678/15Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Буленко О. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Буленко О.О.,

Суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М.

при секретарі - Коваль А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 січня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє у своїх та інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Октябрської районної у м. Полтави ради, Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє у своїх та інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Усерпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову вказала, що їй на праві власності належить 1/5 частина житлового будинку АДРЕСА_1, в якому зареєстровані її колишня невістка - ОСОБА_5 та її неповнолітні діти -ОСОБА_6, ОСОБА_7, які фактично у будинку ніколи не проживали.. Реєстрація відповідачів за вказаною адресою створює перешкоди у здійсненні прав позивача щодо користування та розпорядження майном, тому позивач вимушена звернутися до суду.

У вересні 2014 року ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов про вселення до спірного будинку, в якому вона та її діти були зареєстровані. Також позивачка прохала зобов'язати відповідачів не перешкоджати їй та її неповнолітнім дітям користуватися квартирою у будинку АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона разом з неповнолітніми дітьми позбавлені права на житло колишньою свекрухою - ОСОБА_3, яка на даний час здає житло квартирантам.

Ухвалою суду від 12.01.2015 року зустрічний позов ОСОБА_5 у частині зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні жилим приміщенням - залишений без розгляду.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє у своїх та інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5, яка діє у своїх та інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення - задоволено.

Вселено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 до будинку АДРЕСА_1

З даним рішенням не погодилася позивач за первісним позовом ОСОБА_3, в зв'язку з чим її представник - адвокат ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове про задоволення первісних позовних вимог.

При цьому апелянтом зазначено, що при постановленні рішення, судом першої інстанції не врахував положень статті 405 ЦК України, та не дав оцінки тому факту, що відповідачі не проживали у спірному будинку понад один рік без поважних причин.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її частково задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі були вселені у спірний будинок зі згоди позивачки, а тому як колишні члени сім'ї позивачки мають право на рівні з іншими членами сім'ї користуватися спірним будинком.

З вказаним висновком суду першої інстанції, погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідно до договору дарування від 07.04.2005 року ОСОБА_3 належить на праві власності 1/5 частина будинку АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.5).

Також, судом першої інстанції було встановлено, що після укладення шлюбу 28 лютого 2007 року між ОСОБА_8 / сином позивачки / та ОСОБА_5, остання разом з дітьми - ОСОБА_6 / онукою позивачки/ та неповнолітнім ОСОБА_7 були зареєстровані за згодою ОСОБА_3 у належному їй доволодінні за адресою: АДРЕСА_1

Факт реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою підтверджується також, довідкою виконкому Терешківської сільської ради за №853 від 09.10.2014 року.(Т. 1 а.с. 56).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Також, ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями , що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство .

Якщо особи, зазначені в частині другій вказаної статті , припинили бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї та не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

В свою чергу, частиною 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою не надано доказів, що її право власності порушується діями відповідачки та її малолітніми дітьми.

Відповідно до ч. 2 ч. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Однак, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності відповідачів у спірному помешканні понад один рік без поважних причин, оскільки саме позивачкою ОСОБА_3 чиняться перешкоди у проживанні ОСОБА_5 та її неповнолітніх дітей за місцем реєстрації.

Щодо вчинення перешкод ОСОБА_3 щодо проживання у спірному домоволодінні ОСОБА_5 та її неповнолітнім дітям, відповідач за первісним позовом зверталась до начальника Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області, до Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, а також до Служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації, що підтверджується відповідними листами./ а.с. 9, 14-15 Том 1/.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Не заслуговують на увагу посилання позивача ОСОБА_3на те, що ОСОБА_5 належить на праві власності будинок АДРЕСА_1 оскільки згідно з актом обстеження від 09.10.2013 року, стан квартири АДРЕСА_1 визнаний незадовільним, тому, з урахуванням житлових прав неповнолітніх дітей, зазначене житлове приміщення не може вважатися придатним для їх проживання (Т.1 а.с. 69).

Крім того, як встановлено судом, на даний час ОСОБА_5 разом з неповнолітніми дітьми проживає у зйомній квартирі за адресою: м. Полтава, пер. Парниковий, буд, 3, оскільки у спірному домоволодінні мешкають інші особи, яким ОСОБА_3 надала вказане житло в найм, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеного Службою у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації / а.с. 84/.

Враховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, і закон який їх регулює.

В свою чергу, як вбачається з технічного паспорту на садибний житловий будинок та договору дарування, ОСОБА_3 належить 1/5 частина будинку № 7 по вулиці Харківська с. Копили, тому колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині вселення відповідачів в спірний будинок, зазначивши на заміну, що відповідачі підлягають вселенню в 1/5 частину будинку, яка належить на праві власності ОСОБА_3

Таким чином, судова колегія вважає, що інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а тому в іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, п. 4 ч.1 ст.309, ст.ст.314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12 січня 2015 року -змінити.

Вселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 до 1/5 частини будинку АДРЕСА_1 належній ОСОБА_3 на праві приватної власності.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : ___________ О.О. Буленко

Судді: ____________ А.І.Дорош _____________Л.М.Омельченко