Єдиний унікальний номер №243/1115/15-ц
Номер провадження №2/243/787/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«09» квітня 2015 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Чемодурової Н.О.

при секретарі - Жмарьові П.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсним позовом про поділ спільного майна подружжя. На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 1986 по 2014 рік вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. В 2006 році сторони, за спільні кошти, придбали будинок і земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. На теперішній час позивач бажає поділити спільне сумісне майно подружжя. Просить суд, житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами загальною площею 68 кв. м., житловою площею 40,3 кв. м., та земельну ділянку площею 0,0800 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, визнати спільною сумісною власністю. Розділити в рівних частках зазначене майно, визнати за ним і відповідачем право власності на вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку розташовані за адресою: АДРЕСА_1, по 1/2 частки за кожним.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача, ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27 січня 2015р. (а.с. 17), в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач, ОСОБА_3, в судовому засіданні визнала позовні вимоги та не заперечувала проти їх задоволення.

Ухвалою суду від 06 березня 2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучений власник земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 (а.с.28).

Третя особа, ОСОБА_4, повідомлений про час, дату і місце судового засідання за останнім відомим місцем проживання, в судове засідання не з'явився, відомостей щодо своєї неявки суду не надав, заяв з проханням розглянути справу без його участі, до суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

ОСОБА_3 сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3, від 28 червня 1986 року, актовий запис № 24 (а.с. 10).

Відповідно до рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, від 05 грудня 2014 року по справі № 2/243/2886/2014, шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 розірвано ( а.с. 59).

За час перебування у шлюбі сторони придбали житловий будинок.

Так, з витягу державного реєстру прав на нерухоме майно від 11 березня 2015 року, вбачається, що право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу будинку № 2236, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського районного нотаріального округу Зубковою А.О. 08 листопада 2006 року, зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.39 з.б.).

У відповідності до ст. 60 СК України, визнається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За приписами ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може

бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Судом достовірно встановлено, що право власності на спірний будинок виникло під час шлюбу сторін. Отже той факт, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 являється об'єктом спільної сумісної власності подружжя презюмується у відповідності до закону, а тому підстав для визнання його об'єктом спільної сумісної власності судом, суд не знаходить. В зв'язку з викладеними в частині вимог про визнання спірного будинку об'єктом спільної сумісної власності подружжя суд не вбачає підстав для задоволення.

Окрім того, в період шлюбу сторонами було придбано земельну ділянку.

Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки № 2239, посвідченого приватним нотаріусом Слов'янського районного нотаріального округу Зубковою А.О. 08 листопада 2006 року, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 прийняла у власність земельну ділянку площею 0,08 га, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1.(а.с.34).

Проте, належним чином своє право власності на зазначену земельну ділянку ОСОБА_3 не оформила, що підтверджується довідкою виданою відділом держземагенства у Слов'янському районі Донецької області №01-18/1054 від 18 грудня 2014р., з якої вбачається, що право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0800 га належить ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд серія ДНБ-130 зареєстрованого від 22 грудня 1997 року за № 152 ( а.с. 15).

Відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції Закону від 11 лютого 2010 року, який набрав чинності з 16 березня 2010 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство,що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч.1 ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, в ході судового розгляду було встановлено, що в період шлюбу сторони придбали земельну ділянку, однак, належним чином своє право власності на неї не зареєстрували. З огляду на не подільність та зв'язок житлового будинку (який, як було встановлено судом, беззаперечно є сумісною власністю подружжя ОСОБА_3), та земельної ділянки, на якій він розміщений, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо визнання земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, та розділити її.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 приймав участь у судовому засіданні по цій справі: 09 квітня 2015 року - 64 хвилини (а.с.60-61).

Відповідно до квитанції б/н від 09.02.2015р. позивачем на оплату послуг адвоката ОСОБА_2 понесені витрати у сумі 3000 грн. (а.с.56).

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати з січня 2015 року був встановлений - 1 218 гривень на місяць, тобто граничний розмір витрат за надання правової допомоги складає 519 грн. 68 коп (1218 х 40% : 60 хв. х 64 хв. = 519 грн. 68 коп.)

Відповідно до пункту 35 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення заявлених позивачем вимог, на його користь підлягає відшкодуванню 5/6 часток понесених витрат на оплату судового збору, що становить 2 341 грн. 40 коп. = 2 809 грн. 68 коп. х 5/6 (сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду у сумі 2 132 грн., (а.с.1,22). витрати на правову допомогу в розмірі 519 грн. 68 коп., витрати щодо публікації оголошення у пресі в розмірі 158 грн., (а.с. 43)).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0800 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, право власності на наступне майно:

1) 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 68 кв. м., житловою площею 40,3 кв. м.;

2) 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0800 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_2, право власності на наступне майно:

1) 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 68 кв. м., житловою площею 40,3 кв. м.;

2) 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0800 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1, суму судового збору, у розмірі 2 132 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 519 грн. 68 коп., та витрати щодо публікації оголошення у пресі в розмірі 158 грн., а разом - 2 341 грн. 40 коп. (дві тисячі триста сорок одна) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено «14» квітня 2015 року.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду Н.О. Чемодурова