печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Козак О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Служба у справах дітей Печерської в м. Києві районної державної адміністрації, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Печерської в м. Києві районної Державної адміністрації про виселення з житла, зняття з реєстрації та зобов'язання зареєструвати, мотивуючи тим, що позивач є власником квартири № АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_1 від 30 жовтня 2001 року. У вказаній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_5 та її внук - ОСОБА_3, котрий фактично проживає зі своєю матір'ю - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. Разом з тим, позивач обмежена у здійсненні свого права власності на квартиру. Тому, звернулась з цим позовом до суду та просила виселити ОСОБА_3 з квартири № АДРЕСА_3, зняти з реєстраційного обліку з вказаного житлового приміщення, зобов'язати ОСОБА_4 зареєструвати ОСОБА_3 за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи представником позивача було змінено предмет позову, відповідно до котрого позивач просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, що належить ОСОБА_2 на праві власності шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3

Ухвалою суду від 27 січня 2015 року як третю особу притягнуто ОСОБА_5 (а.с. 32-33).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_4, котра є і законним представником неповнолітнього ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилась, надала письмові заперечення (а.с. 26-27, 99-100). Зазначила, що неповнолітній у квартиру позивача був вселений за згодою батьків та власника - бабусі та у зв'язку з тим, що його батько проживав та проживає у вказаній квартирі.

Інші учасники процесу до судового засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири № АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину НОМЕР_1 від 30 жовтня 2001 року (а.с. 7-8).

Відповідно положень ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Судом встановлено, що у квартирі № АДРЕСА_3 зареєстрований неповнолітній онук позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 15 липня 1999 року (а.с. 9), а фактично проживає зі своєю матір'ю - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується письмовими поясненнями відповідача.

Відповідно до ст. 29 ЦПК України неповнолітній ОСОБА_3 не може бути відповідачем у справі, оскільки його інтереси представляє його законний представник, яким є мати - ОСОБА_4 та котра є відповідачем у вказаній справі.

Згідно зі ст. 150 ЖК Української РСР та ч. 1 ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Оскільки, неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, був зареєстрований 15 липня 1999 року за місцем реєстрації свого батька ОСОБА_5 - у квартирі № АДРЕСА_3, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_2, то неповнолітній ОСОБА_3 вважається таким, котрий вселений на законних підставах відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК Української РСР.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України члени родини власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Член родини власника житла втрачає право користування житлом при відсутності члена родини без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено домовленістю чи законом.

Разом з тим, оскільки неповнолітній ОСОБА_3 у квартиру позивача був вселений на законних підставах, на час розгляду справи його батько продовжує проживати у квартирі позивача, то підстав для задоволення позову та усунення перешкод позивачу в користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 немає.

При цьому, суд приймає до уваги те, що ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Тому, доводи представника позивача про наявність у матері неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_4 іншого житла - квартири АДРЕСА_1 не є підставою для задоволення позову, оскільки батьками неповнолітнього з позивачем після народження ОСОБА_3 було досягнуто згоди щодо його реєстрації за місцем проживання батька - ОСОБА_5

Після досягнення повноліття неповнолітній ОСОБА_3 матиме можливість сам вирішувати питання щодо проживання, реєстрації тощо.

Крім того, позивачем не зазначено чим порушуються її права як власника квартири наявною реєстрацією у квартирі неповнолітнього онука.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується.

На підставі викладеного та керуючись ст. 383 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК Української РСР, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Служба у справах дітей Печерської в м. Києві районної державної адміністрації, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Батрин