Справа № 201/2075/15-ц (2/201/1337/2015)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини.

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2013 року на відповідача покладено обов'язок щодо сплати на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700,00 гривень на місяць, починаючи з 10 червня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що син сторін є тяжко хворою дитиною, а через значні інфляційні процеси в країні ціни на ліки збільшились більше ніж у два рази, позивачка просила суд змінити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача з 700 грн. на місяць на 1500,00 грн. на місяць (а. с. 2-6).

Позивач у судовому засіданні заявлені в позові вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача, просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що не працює та на його забезпеченні знаходиться хвора матір.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 12, 14).

Судом також було встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною-інвалідом (а. с. 13 на звороті, 18).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2013 року на відповідача покладено обов'язок щодо сплати на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700,00 гривень на місяць, починаючи з 10 червня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 15-17).

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно приписів ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 184 СК України встановлено, що у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про збільшення розміру аліментів суд вважає дані вимоги необґрунтованими та не доведеними, та вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Роблячи такий висновок суд оцінює як неналежні та недопустимі докази надані позивачем у судовому засіданні квитанції (а. с. 28-36), оскільки з частини даних платіжних документів взагалі не вбачається за купівлю яких товарів або послуг вони були видані, а з іншої частини квитанції вбачається купівля ліків, проте встановити для яких саме потреб, на лікування якої хвороби та якого хворого вони були придбані - не можливо.

Крім того, суд критично оцінює посилання позивача в обґрунтування позовних на збільшення вартості ліків протягом останнього року з огляду на положення ст. 184 Сімейного кодексу України, якою, в тому числі, передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" - судові витрати по даній справі відносяться за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 88, 208, 209, 218, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой