Справа №591/3227/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1133/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2015 року

у цивільній справі за поданням головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_4, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство «Защита-92», боржник ОСОБА_5 підприємство «Інтерком»

про тимчасове обмеження директора Приватного підприємства «Інтерком» ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и л а:

07 травня 2015 року державний виконавець Відділу ДВС Сумського МУЮ ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним поданням, в якому просила відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним зобовязань за виконавчими документами. Свої вимоги мотивувала тим, що на виконанні у відділі ДВС Сумського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 53/297 від 29 жовтня 2010 року, виданого Господарським районним судом м. Києва про стягнення з ПП Інтерком на користь ТОВ СП Защита-92 основного боргу 33 152,80 грн., 13 596,06 грн. збитків по інфляції, 2 519,74 грн. 3 % річних, 492,69 грн. втрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на ІТЗ, а всього 49 997,29 грн. Директором підприємства - боржника є ОСОБА_3 За вказаним виконавчим документом державним виконавцем було відкрите виконавче провадження. Боржник ОСОБА_3 своїми діями та бездіяльністю свідомо ухиляється від виконання своїх зобовязань за виконавчими документами, не сплачує заборгованість. Ненадання документального підтвердження щодо наявності (відсутності) основних засобів підприємства дає підстави вважати, що директор ПП «Інтерком» ОСОБА_3 намагається виконання рішення суду.

Ухвалою Зарічного районного суду Сумської області від 17 травня 2015 року подання головного державного виконавця Відділу ДВС Сумського МУЮ Сумської області Лешанової І.М. задоволене.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання наказу № 53/297 від 29 жовтня 2010 року, виданого Господарським районним судом м.Києва про стягнення з ППІнтерком на користь ТОВ СП Защита-92 основного боргу 33 152,80 грн., 13 596,06 грн. збитків по інфляції, 2 519,74 грн., 3 % річних, 492,69 грн. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на ІТЗ в сумі заборгованості 49 997,29 грн. без вилучення у нього паспортного документу для виїзду за кордон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

При цьому, з посиланням на п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та 18 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що ніяких перешкод у реалізації виконавчих дій державному виконавцю він не чинить. Жодної скарги або акту державного виконавця на його неявку чи перешкоджання проведенню виконавчих дій заявником не надано, а тому, вважає подання державного виконавця безпідставним та таким, що порушує його конституційні права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення державного виконавця Відділу ДВС Сумського МУЮ - ОСОБА_4, яка проти скарги заперечує, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та задовольняючи подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за територію України, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що державним виконавцем надано достатньо доказів того, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання рішення суду та інших органів та з метою ухилення від виконання вказаного рішення має намір виїхати за межі України.

З такими висновками колегія суддів погоджується за таких підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ.

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов'язань (п. 5).

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

У п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженого з начальником відділу державної виконавчої служби.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обовязковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, тобто такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні обов'язків.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що виконанні державного виконавця знаходиться виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №53/297 від 29 жовтня 2010 року, виданого Господарським районним судом м.Києва про стягнення з ПП Інтерком на користь ТОВ СП Защита-92 основного боргу 33 152,80 грн., 13 596,06 грн. збитків по інфляції, 25 19,74 грн. 3% річних, 492,69 грн. втрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на ІТЗ, а всього 49 997,29 грн.(а.с.4).

Виконавчий документ надійшов на виконання до Відділу ДВС Сумського МУЮ 17 червня 2014 року з Відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві за місцем знаходження боржника ПП «Інтерком» за адресою: м.Суми, вул. Кірова, 127/2. В постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що майно боржника на території Шевченківського району м.Києва не розшукане, грошові кошти на арештованих рахунках відсутні або рахунки закриті. Згідно листа боржника, ПП «Інтерком» діяльності в м.Києві не веде, а майно, на яке можливо звернути стягнення у рахунок погашення боргу знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10,11).

17 червня 2014 року державним виконавцем Відділу ДВС Сумського МУЮ винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, але боржник ухиляється від виконання рішення суду, має заборгованість в сумі 49 997,29 грн., державним виконавцем проведені всі можливі дії для виконання рішення суду, однак виявились безрезультатними, також проведеними виконавчими діями встановлено, що майна, на яке могло б бути накладено стягнення, у боржника відсутнє (а.с.14,16,20). Неодноразові звернення державного виконавця надати документальне щодо наявності основних засобів на балансі ПП «Інтерком»надати баланс ОСОБА_3 ігноруються.

Крім того, з пояснень державного виконавця у судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що підприємство має статутний капітал у вигляді цінних паперів, за рахунок яких також можливе стягнення, але будь-яких доказів про їх знаходження, облік ОСОБА_3 державному виконавцю не надав.

Зі Статуту ПП «Інтерком» (а.с. 24 - 28) вбачається, що Статутний фонд ПП «Інтерком» складає 2337160 грн., який сформований за рахунок простих іменних акцій ВАТ «Угроїдський цукрокомбінат» у кількості 1168580 штук за ринковою вартістю 2 грн. за 1 акцію.

Згідно витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.17-18), розмір статутного фонду ПП «Інтерком» становить 2337160 грн.

За викладених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо ухилення боржника від виконання постанови державного виконавця від 17 червня 2014 року про стягнення з нього на користь ТОВ «СП «Защита-92» боргу та судових витрат на загальну суму 49 997 грн. 29 коп., а тому обґрунтовано застосував до нього тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, ґрунтується на законі. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

У відповідності до ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскарження судових рішень щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в касаційному порядку положеннями ст. 324 ЦПК не передбачено.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1п.1, 313, 314 ч.1п.4, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 07 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді