Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача Шустова Ю.Ю.

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа державний нотаріус першої Слов'янської державної нотаріальної контори Причепа Валентина Романівна, про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа державний нотаріус першої Слов'янської державної нотаріальної контори Причепа Валентина Романівна, про усунення від права на спадкування. Дана позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивача - ОСОБА_6. Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення є його онук - відповідач ОСОБА_4. Позивач, як рідна сестра померлого, є спадкоємцем за законом другої черги. Після смерті спадкодавця позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус її заяву прийняв, відкрив спадкову справу та направив до оцінювача для визначення вартості спадкової маси. Також, з аналогічною заявою до нотаріуса звернувся відповідач ОСОБА_4, який є спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення. Батько ОСОБА_4 та син спадкодавця ОСОБА_6 - помер в 1995 році.

Вважає, що відповідач ОСОБА_4 не має право на спадкування, оскільки протягом всього часу він не приймав ніякої участі в житті спадкодавця, по досягненню повноліття відповідач свідомо ухилявся від надання допомоги своєму рідному діду, будучі повідомленим про його потреби, викликані похилим віком, тяжкими хворобами та безпорадним станом. Про те, що спадкодавцю необхідна допомога відповідачу неодноразово повідомлялося в телефонному режимі та через мережу Інтернет.

Спадкодавець помер у віці 85 років. Останні роки життя він проживав один, так як його дружина - ОСОБА_7 померла у 2008 році, дочка - ОСОБА_8 - померла у 2011 році. Останні роки свого життя ОСОБА_6 фактично перебував в безпорадному стані, страждав рядом тяжких захворювань після перенесеного інсульту. Його стан не дозволяв залишати квартиру без сторонньої допомоги. Єдиним чоловіком, який про нього піклувався була позивач. Їй доводилося купувати продукти, готувати їжу, вбирати квартиру, прати та виконувати доручення брата. В літній час вона організовувала брату відпочинок на природі, для чого наймалася спеціальна людина.

З боку онука - відповідача ОСОБА_4 ні матеріальної ні іншої допомоги не було, так як зв'язок з дідом він не підтримував та не приїжджав до нього, не телефонував, не спілкувався. ОСОБА_4 з малолітнього віку до теперішнього часу проживає в Росії в м. Санкт-Петербург, в місто Слов'янськ не приїжджав, про смерть діда дізнався від позивача, після того, як був знайдений в мережі Інтернету. Відповідач є лише формальним спадкоємцем, оскільки при житті спадкодавця він не цікавився його життям, здоров'ям, потребами. Питання поховання ОСОБА_6 також було вирішено позивачем самостійно без допомоги відповідача. Так як він на похорони не приїжджав, участі в похованні не приймав.

03.10.2014 року поштовою кореспонденцією позивач отримала письмову відмову нотаріуса про включення позивача до кола спадкоємців за законом першої черги.

Просить суд усунути ОСОБА_4 від права на спадкування майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 надала пояснення та зазначила, що онуком спадкодавця ОСОБА_6 - ОСОБА_4 є лише за документами. Він ніякої допомоги спадкодавцю не надавав. Безпосередньо їй казав про те, що дідом необхідно займатися їй, оскільки вона поряд. Він ніколи діду не телефонував. Їй відомо, що ОСОБА_4 приїжджав до Слов'янську у 2013 році, але до свого діда не заходив. Її брат (спадкодавець) проживав за адресою: АДРЕСА_1, а вона за адресою - АДРЕСА_2, але один - два рази на тиждень вона приходила до нього, прибирала в квартирі, готувала їжу. Її брат ледве пересувався по квартирі, в магазин сам вийти не міг. Останні три роки взагалі не виходив з квартири. Відповідача про стан брата вона повідомляла. Її син - ОСОБА_9 та невістка - ОСОБА_10 знайшли відповідача через мережу Інтернет після смерті дочки брата - ОСОБА_8 у 2011 році. Номера телефону відповідача в неї не було, його набирав син або невістка та давали їй трубку. До 2011 року з відповідачем спілкувалася дочка спадкодавця - ОСОБА_8, яка померла у 2011 році. Після цього вона спілкувалася з відповідачем приблизно 1 раз на місяць, просила відвідати діда, допомогти йому. Вона телефонувала за проханням свого брата, який бажав спілкуватися з онуком. Брат безпосередньо з онуком не спілкувався, оскільки в нього не було з ним зв'язку. Вона свого брата з онуком в телефонному режимі не з'єднувала, оскільки знала, що онук з дідом спілкуватися не бажає. Брат онука взагалі не бачив з дня його народження, так як цьому перешкоджала його мати, але він завжди передавав подарунки. З боку відповідача ніяких листів, телеграм не було. Окрім того, у її брата померла дружина та дві дочки, а відповідач не був присутній на жодних похоронах. Також він не приїхав на похорони свого діда, в теперішній час навіть не знає, де його поховали. Її брат самостійно не міг прожити, не міг спуститися з четвертого поверху. Всю свої пенсію вона витрачала на брата, а її саму утримував син. На всі її прохання допомогти відповідач відповідав відмовою. Соціального робітника за братом закріплено не було, сусіди йому не допомагали. Комунальні платежі сплачувала вона, ліки також покупала вона. Окрім того, з травня по вересень вона організовувала брату відпочинок в с. Сидорове, при цьому її брат пересувався лише на двох костилях. Позовні вимоги просила задовольнити.

Представник позивача, адвокат Шустов Ю.Ю. в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням позивача, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні надав пояснення та зазначив. що спадкодавець ОСОБА_6 не перебував в безпорадному стані, до 2007 року до лікарні не звертався, робітники УСЗН за ним закріплені не були, влітку відпочивав в с. Сидорове, що вже встановлено рішенням суду. Окрім того, відповідач проживав у місті Санкт-Петербург, до 2008 року був неповнолітнім, потім вступив до навчального закладу та допомагати діду не мав можливості. В літній час в 2013 році він навідував діда в с. Сидорове, а його мати запрошувала діда в Санкт-Петербург. Стороннього догляду дід не потребував. Окрім того, мати відповідача приїжджала до Слов'янську у 2012-2013 роках та навідувала спадкодавця. Допомагати спадкодавцю у відповідача не було можливості, оскільки він сам був студентом, але допомогу спадкодавцю надавала його мати. На похорони діда відповідач не приїжджав, оскільки його про це пізно сповістили. В задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа - державний нотаріус першої Слов'янської державної нотаріальної контори Причепа В.Р. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі.

Допитаний і судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 надав показання та зазначив. що коли помер його брат ОСОБА_12, його дружина забрала маленького сина та виїхала з ним до м. Санкт-Петербург. Останній раз він бачив цю родину на похоронах дружини ОСОБА_6 ОСОБА_6 потребував сторонньої допомоги, оскільки йому було важко ходити, ухід за ним здійснювала позивач.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 надав показання та зазначив, що він багато років знайом з позивачем, йому відомо, що позивач багато років здійснювала ухід за дружиною ОСОБА_6 та за самим ОСОБА_6 Позивач його просила знайти ОСОБА_4 через скайп, він особисто просив ОСОБА_4 зв'язатися з позивачем, сповіщав, що ОСОБА_6 погано себе почуває. Це було приблизно за 1-1,5 місяця до смерті ОСОБА_6 ОСОБА_6 почував себе погано, потребував сторонньої допомоги останні 5-7 років. Він ледве пересувався, обслуговувати себе самостійно вряд чи зміг би. Останні три роки він жив завдяки позивачці. Похорони ОСОБА_6 організовували позивач та її син ОСОБА_9.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 надала показання та зазначила, що вона є сусідкою померлого ОСОБА_6, так як вона проживає четвертому поверсі, а ОСОБА_6 проживав на третьому поверсі, перебувала в дружніх стосунках з сім'єю ОСОБА_6 протягом тривалого часу. Їй відомо, що після того, як ОСОБА_6 поховав дружину, він майже не ходив, погано чув, з квартири самостійно не виходив. Крім позивача та її сина до ОСОБА_6 ніхто не приходив. Самостійно він про себе піклуватися не міг, автомобіль водити не міг Про онука він ніколи не говорив. Ніякої допомоги від онука не було. Також, їй відомо, що лікар ОСОБА_6 навідував, але швидкої допомоги вона не бачила. Похорони ОСОБА_6 організовували позивач та її син.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 надала показання та зазначила, що позивач є тіткою її чоловіка. Їй відомо, що за померлим ОСОБА_6 доглядала позивач ОСОБА_1 та її син протягом останніх п'яти років. Після смерті дружини він залишився один, на вулицю майже не виходив. ОСОБА_6 наймали чоловіка, який вивозив його для відпочинку в с. Сидорове. Останній раз вона бачила ОСОБА_6 приблизно три роки тому та він ледве пересувався. Вважає, що без сторонньої допомоги ОСОБА_6 не зміг би прожити. Онука ОСОБА_6 вона бачила тільки один раз в неповнолітньому віці на похоронах у дружини ОСОБА_6 Повнолітнім вона онука ніколи не бачила. Чи надавав онук допомогу спадкодавцю - їй невідомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 надала показання та зазначила, що вона є свахою позивачки, у зв'язку з чим їй відомо про те, що останні п'ять років ОСОБА_6 з будинку не виходив, жив завдяки позивачці, яка щоденно приймала участь в його житті, купувала ліки. Також з ОСОБА_6 знаходився ОСОБА_19, який вивозив ОСОБА_6 в с. Сидорове. Онук діду не дзвонив, допомоги не надавав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 надала показання та зазначила, що вона є невісткою позивача ОСОБА_1, знає цю сім'ю більш ніж 20 років. Онука ОСОБА_6 - ОСОБА_4 - вона бачила лише один раз та похоронах його дружини приблизно в 2007-2008 році. Допомоги він ОСОБА_6 не надавав. Все життя про ОСОБА_6 піклувалася позивач. Самостійно ОСОБА_6 не міг здійснювати за собою ухід. В її присутності позивач дзвонила відповідачу та повідомляла, що дідусь незабаром помре. Просила його приїхати та допомогти. Відповідач відмовився розмовляти з дідом. Потім, вона знайшла його через сайт «Однокласники» для того, щоб покликати на похорони ОСОБА_6, але на похорони їх сім'я не приїхала, вони приїхали тільки для того, щоб оформити спадщину. Окрім того, поховання ОСОБА_6 затримували, оскільки чекали відповідача, однак він все одно не приїхав. Також, їй відомо, що позивач навідувала ОСОБА_6 кілька разів на тиждень та вважає, якщо б не було допомоги позивача, ОСОБА_6 не вижив би.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 надав показання та зазначила, що він знайомий з сім'єю ОСОБА_6 приблизно п'ять років. З ОСОБА_6 він був в с. Сидорове на річці, де вони ловили рибу. ОСОБА_6 самостійно майже не ходив, за ним доглядав його знайомий ОСОБА_19. ОСОБА_19 його водив в туалет, готував йому їжу. Самостійно ОСОБА_6 готувати їжу не міг, стояв тільки обпершись на палки. Продукти їм привозила позивач зі своїм сином, також в магазин їздив ОСОБА_19. Відповідача він не знає, ніколи його не бачив. В квартиру до ОСОБА_6 він жодного разу не заходив.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 надав показання та зазначив, що він був знайомий з ОСОБА_6, оскільки перебував у цивільному шлюбі з його дочкою. Після смерті дружини та дочки ОСОБА_6 почував себе погано. Влітку він з ним проводив час в с. Сидорове. При цьому самостійно обслуговувати себе ОСОБА_6 не міг. Після того, як вони поверталися з С. Сидорове, ОСОБА_6 заходив в свою квартиру та виходив звідти тільки навесні. В с. Сидорове його привозив він або син позивача ОСОБА_9. Після смерті дружини ОСОБА_6, його дочка просила побути з ним на озері для оздоровлення. А після смерті дочки - про це просила позивач. На озері він його повністю опікував, готував їжу, прав, прибирав. Одного його залишати було неможливо. Продукти привозила дочка ОСОБА_6, а після її смерті - позивач з сином. Вони йому давали грошові кошти на потреби - на місяць приблизно 500,00 грн. Онук до ОСОБА_6 жодного разу не приїжджав. ОСОБА_6 до онука ставився неприязнено. Якщо б онук приїжджав в с. Сидорове та надавав грошові кошти - він би це побачив. В місті ОСОБА_6 опікувалися позивач та її син. З квартири ОСОБА_6 самостійно не виходив. Спілкування з онуком у ОСОБА_6 не було. Поховання ОСОБА_6 також здійснювала позивач з сином. Вважає, якщо б не було піклування позивача, ОСОБА_6 довго б не прожив, оскільки він погано ходив та погано себе почував. Окрім того, син позивача ОСОБА_9 придбав для ОСОБА_6 телевізор. Дочка ОСОБА_6 при житті дзвонила сім'ї відповідача, бажала з ними спілкуватися, однак їй пояснили, що це їм не цікаво. ОСОБА_6 вважав, що онука в нього немає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 надала показання та зазначила, що вона була сусідкою померлого ОСОБА_6 з 1989 року. Після того, як померла дружина та дочка, ОСОБА_6 майже нікуди не виходив, на вулиці вона його не бачила. В квартирі у ОСОБА_6 вона жодного разу не була, але їй відомо, що ОСОБА_6 пересувався тільки по квартирі. Нікого з сусідів ОСОБА_6 до своєї квартири не пускав. Вважає, що без допомоги своєї сестри він не зміг би вижити, оскільки сам він майже не ходив, без сторонньої допомоги не пересувався. Позивач та її син купували для ОСОБА_6 продукти, вона прибирала в квартирі, прала. В літній час ОСОБА_6 вивозили на відпочинок. Про те, що є онук, вона дізналася після смерті сина ОСОБА_6 ОСОБА_12. Дружина ОСОБА_6 їй казала про те, що спілкуватися з онуком їм не дають. Самого онука вона ніколи не бачила.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 надала показання та зазначила, що їй відомо про те, що позивач зі своїм сином ОСОБА_9 здійснювали ухід за ОСОБА_6 Після смерті дочки у 2011 році ОСОБА_6 проживав один, потребував догляду, так як майже не ходив. Самостійно залишати квартиру він не міг, в магазин не виходив. Влітку його вивозили на рибалку в с. Сидорове, для цього наймали чоловіка по імені ОСОБА_19. По день смерті за ОСОБА_6 доглядала позивач та її син, купували йому продукти та ліки, позивач йому прала, готувала їжу. Більше ніхто допомоги ОСОБА_6 не надавав. Онука вона бачила тільки два рази - на похоронах його батька, коли він був ще зовсім маленький та на похоронах дружини ОСОБА_6 онук до ОСОБА_6 ніколи не приїжджав. Окрім того, ОСОБА_6 ображався на те, що онук йому не дзвонить. В її присутності на поминках дочки ОСОБА_6 син позивача дзвонив онуку ОСОБА_6 та з ним розмовляла позивач. Після того, як позивач поклала трубку, вона розповіла, що ОСОБА_4 сказав, що свої проблеми їм необхідно вирішувати самим. Окрім того, у ОСОБА_6 були собаки, за якими доглядала позивач. Вважає, що без допомоги позивача ОСОБА_6 не прожив би. Похорони ОСОБА_6 організовувала позивач зі своїм сином. Щоб онук висилав ОСОБА_6 грошові кошти, їй невідомо. Всі наведені обставини їй відомі, оскільки вони є родичами та все це спостерігала особисто.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 надав показання та зазначив, що він є родичем позивача. Йому відомо, що за ОСОБА_6 доглядала позивач та її син ОСОБА_9. Сам ОСОБА_6 ледве пересувався. Якщо б не позивач та її син ОСОБА_9, його нікому було б поховати. Окрім того, кожне літо ОСОБА_9 його вивозив в с. Сидорове на рибалку. Вони йому постійно привозили продукти, позивач в нього прибирала, доглядала за собаками. ОСОБА_6 скаржився, що якщо б не ОСОБА_9, допомогти йому було б нікому. Відповідача він бачив на похоронах дружини ОСОБА_6 в 2008 році. В його присутності відбулася розмова про те, що ОСОБА_6 необхідно наняти сиділку, на що відповідач та його мати відмовились, відповіли, що їм це не потрібно. Щоб хтось дзвонив відповідачу на поминках дочки ОСОБА_6 ОСОБА_8 він не чув.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області.

Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Отже, після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем мешкання померлого відкрилася спадщина.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшло нерухоме майно, а саме: ? частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Слов'янською міською радою народних депутатів 24.04.1996 року (а.с. 123-124). та автомобіль ВАЗ 2103, 1979 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

При вирішенні питання щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Нормами ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно зі Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, його батьком є ОСОБА_12.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 виданого Слов'янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Сторонами не надано суду надано належного доказу того, що ОСОБА_12 є сином спадкодавця ОСОБА_6, однак, відповідно до листа першої Слов'янської державної нотаріальної контори № 218/01-14 від 01.10.2014 року спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261,1266 ЦК України до майна померлого є онук за правом представлення, так як його батько ОСОБА_12, син спадкодавця помер до відкриття спадщини та його син ОСОБА_4, заміщує свого батька. Окрім того, та обставина, що відповідач ОСОБА_4 є сином померлого ОСОБА_12 та онуком померлого ОСОБА_6 визнається сторонами, у зв'язку з чим суд доходить до висновку, що спадкоємцем першої черги за законом є онук спадкодавця - ОСОБА_4, відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України, яка зазначає, що онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живі.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого відділом реєстрації актів громадського стану м. Слов'янська, матір'ю спадкодавця ОСОБА_6 є ОСОБА_26. Згідно зі Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6, матір'ю позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_26. Тобто спадкодавець та позивач є рідними братом та сестрою, відповідно до вимог ст. 1262 ЦК України позивач віднесена до другої черги спадкоємців за законом.

Суд приймає до уваги ствердження позивача про те, що спадкодавець ОСОБА_6 протягом останніх років свого життя проживав один. Зазначене ствердження позивача підтверджується показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, а також Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7. виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайоннного управління юстиції, згідно з яким ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську Слов'янського міськрайоннного управління юстиції, відповідно до якого ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Також, суд приймає до уваги ствердження позивача про те, що спадкодавець хворів. Згідно з випискою з історії хвороби, спадкодавець ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні № 1 м. Слов'янська з 05.02.2007 по 15.02.2007 року з діагнозом: малий інсульт від 02.02.2007 р. в басейні ЛСМА, атеросклеротичний ДЕП ІІ-ІІІ ст. з паркенсеничним синдромом, лівостороння пірамідна недостатність.

Також, суд вважає, що в судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що позивач при житті спадкодавця сплачувала комунальні послуги, що надавалися в квартиру ОСОБА_6 (а.с. 39-96), оформляла для спадкодавця субсидію (а.с. 33-34).

Однак, статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього кодексу.

Стаття 1224 Цивільного Кодексу України передбачає можливість усунення спадкоємця від права на спадкування. Так, відповідно до вищенаведеного нормативно-правового припису, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя; не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині; не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини; не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, яки ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був в безпорадному стані.

Отже, виходячи з вищенаведеної норми Закону, суд вважає, що необхідною умовою для усунення відповідача ОСОБА_4 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 є встановлення факту ухилення від надання допомоги спадкодавцю та встановлення факту перебування ОСОБА_6 в безпорадному стані.

Аналогічні роз'яснення надав Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї Постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до якого правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 12 лютого 2015 року встановлені ті обставини, що ОСОБА_6 на обліках у лікарів не знаходився, інвалідом не був, самостійно пересувався по квартирі і відпочивав на річці, тобто не перебував в безпорадному стані. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, виходячи з вимог вищенаведеної норми процесуального права, суд доходить до висновку, що та обставина, що спадкодавець не перебував в безпорадному стані вже встановлена судовим рішенням та повторному доказуванню не підлягає.

Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Тобто, ухилення характеризується умисною формою вини.

Суду не надано переконливих доказів, які б свідчили про факт умисного ухилення відповідача ОСОБА_4 від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_6 Аналізуючи показання свідка ОСОБА_13 про те, що він особисто просив ОСОБА_4 зв'язатися з позивачем, сповіщав, що ОСОБА_6 погано себе почуває; свідка ОСОБА_15 про те. що ніякої допомоги від онука спадкодавець не отримував; свідка ОСОБА_17 про те, що онук діду не дзвонив, допомоги не надавав; свідка ОСОБА_10 про те, що відповідач допомоги ОСОБА_6 не надавав; свідка ОСОБА_19 про те, що онук до ОСОБА_6 жодного разу не приїжджав; свідка ОСОБА_22 про те, що вона онука спадкодавця ніколи не бачила, суд приймає їх до уваги, критично не оцінює, однак вважає дані показання свідків не можуть бути належним доказом тієї обставини, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцю.

Також, суд вважає, що показання свідка ОСОБА_23 про те, що в її присутності на поминках дочки ОСОБА_6 в телефонній розмові відповідач відмовив позивачці в наданні допомоги своєму діду, та показання свідка ОСОБА_21 про те, що на похоронах дружини ОСОБА_6 в 2008 році в його присутності відбулася розмова про те, що ОСОБА_6 необхідно наняти сиділку, на що відповідач та його мати відмовились, суд приймає до уваги, також визнає їх достовірними, однак вважає за необхідне зазначити, що зробити висновок про те, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцю з вищенаведених показань свідків, суд не може, оскільки в судовому засіданні не доведена та обставина. що у відповідача фактично була можливість надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Окрім того, статтею 1232 Цивільного Кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним з них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Отже, при вирішенні питання про задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд не приймає до уваги посилання позивачки на те що вона здійснила поховання ОСОБА_6

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, виходячи з приписів матеріального та процесуального права, суд доходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1221, 1224, 1232, 1258, 1259, 1261, 1262. 1266 ЦК України, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: державний нотаріус першої Слов'янської державної нотаріальної контори Причепа Валентина Романівна про усунення від права на спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О.Сидоренко