Справа № 752/8840/14-ц
Провадження № 2/752/601/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарях Власенко Т.С., Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Друга київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

У липні 2002 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до фінансового відділу Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва про визнання права власності на ? частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4.

28.01.2003 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до фінансового відділу Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва, Третя особа Друга Київська державна нотаріальна контора у повному обсязі та визнано за позивачем право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

04.04.2013 року рішенням Апеляційного суду м. Києва скасовано судове рішення по цивільній справі ОСОБА_1 до фінансового відділу Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва, Третя особа Друга Київська державна нотаріальна контора у повному обсязі та визнано за позивачем право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування і ухвалено нове рішення у позові відмовлено.

23.04.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення суду частково задоволено касаційну скаргу позивача, рішення суду апеляційної інстанції скасовано та направлено справу на новий розгляд по суті до Голосіївського районного суду.

Судом залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача ОСОБА_3 та здійснено заміну третьої особи фінансового відділу Голосіївської районної державної адміністрації м. Києва на Київську міську раду.

У судовому засіданні представник позивача просив визнати право власності на ? частину будинку АДРЕСА_1 за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, спадок після якої він прийняв вступивши в управління спадковим майном. Вказував на те, що оформити право на спадщину у нотаріальній конторі позивач не мав змоги, оскільки його мати ОСОБА_4 прийняла спадщину ? частину будинку АДРЕСА_1 шляхом вступу в управління спадковим майном після смерті його баби ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 однак в установленому порядку за життя свідоцтво про право на спадщину не оформила.

Відповідач Київська міська рада направив до суду повідомлення про слухання справи без участі його представника та просив прийняти рішення згідно чинного законодавства на підставі встановлених судом обставин справи.

Представник третьої особи Другої Київської державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Третя особа ОСОБА_3 власник ? будинку АДРЕСА_1 у своїх поясненнях вказала, що спірний будинок складався з двох частин які мали окремі входи. Частина будинку в якій проживала сім'я позивача згоріла, а залишилась тільки та частина будинку в якій проживає її сім'я. У судовому засіданні вказала на те, що спірні питання щодо спадкування майна з позивачем узгодила і просила прийняти рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи підтримала пояснення і просила прийняти рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 баба відповідача, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 10.03.1988 року Ленінським РАГС м. Києва (том. 1 арк. 139). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину будинку АДРЕСА_1 та на побудований але не оформлений у власність будинок по АДРЕСА_2 та самочинно розпочатий будівництвом будинок під Літ. (Г) на земельній ділянці по АДРЕСА_1.

Відповідно довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 15.06.1970 року будинковолодіння по АДРЕСА_1 зареєстровано під реєстровим номером №14536 приватної власності за громадянами ОСОБА_7 ? частка і ОСОБА_6 ? частка (том 1 а.с. 16). Будинок побудований на земельній ділянці 0,25 (одиниця виміру не зазначена) виділеній під колгоспне господарство сім'ї ОСОБА_8 відповідно документу з архівного фонду "Пирогівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області" (том 1 а.с. 142).

На час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги були ОСОБА_4, свідоцтво про народження видане 25.08.1954 року сільською радою селища Пирогове Києво-Святошинського району Київської області (том. 1 арк. 140), свідоцтво про шлюб з ОСОБА_9 видане 11.06.1968 року Палац одруження м. Києва (том 1 а.с. 19, 141) та ОСОБА_10 свідоцтво про народження видане 14 жовтня 1997 року виконкомом Пирогівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (том 2 а.с. 9).

В установлений законом шестимісячний термін спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_10 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звернулися.

26 березня 1998 року ОСОБА_10 звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ? частини будинку АДРЕСА_2 (том.2 арк. 7), свідоцтво про право власності на який було оформлено на ОСОБА_6 03.06.1997 року уже після її смерті (том. 2 арк. 10).

26 березня 1998 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 (том. 2 арк. 13), ? частина житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_10 не спадкувалася і свідоцтво про право на спадщину на це майно не видавалося. Спадкова справа № 257 по майну померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 (том. 2 арк 1-13).

Відповідно ст. 526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно ст. 526 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

З пояснень представника позивача та пояснень свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13. установлено, що у користуванні ОСОБА_6 баби позивача ОСОБА_1 та відповідно матері позивача ОСОБА_4 власника ? частини будинку АДРЕСА_1 знаходилися кімнати (2-2) 10,8 кв.м., (2-3) 17,70 кв.м., (2-1) 13,00 кв.м. Інші кімнати (1-2) 10,7 кв.м., (1-3) 16,3 кв.м., (1-1) 4,9 кв.м. знаходилися у користуванні ОСОБА_7, які у подальшому перейшли у власність третьої особи ОСОБА_3 та знаходяться у її користуванні на цей час, відповідно Плану поверхів будівлі літери «А» по АДРЕСА_1, викресленого 17.04.1958 року (том. 1 арк. 187).

Документальних підтверджень того, що спадкодавець ОСОБА_6 на дату смерті проживала та була прописана у будинку по АДРЕСА_1 не встановлено, тому що домова книга на цей будинок, яка зберігалася у третьої особи ОСОБА_3 з її слів утрачена, а паспорти указаних осіб на день розгляду справи у суді знищені у зв'язку зі смертю. На запити суду, що були направлені в компетентні органи надійшла відповідь, що такі дані не збереглися. Також не підтверджено документально, що спадкоємець ОСОБА_4 на день смерті матері була прописана та проживала в будинку АДРЕСА_1 з тих же підстав.

Прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 підтверджується показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, які пояснили, що спадкодавець ОСОБА_6 на дату смерті зареєстрована в установленому судом порядку у будинку АДРЕСА_1 та була власником ? частки, у цьому ж будинку зареєстрована установленому законом порядку і постійно проживала ОСОБА_4. Зі слів свідків зареєструватися в установленому законом порядку у будинку по АДРЕСА_2, який ОСОБА_6 побудувала для свого сина ОСОБА_10 і в якому остання періодично проживала, остання не могла, оскільки той будинок не був введений в експлуатацію. Такі покази свідків узгоджуються з документами, що знаходяться у справі, а саме з свідоцтвом про право власності на будинок АДРЕСА_2, яке видане 03.06.1997 року уже після смерті ОСОБА_6 (том. 2 арк. 10).

Також свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили, що спадкоємець ОСОБА_4 після смерті матері ОСОБА_6 проживала у будинку АДРЕСА_1 та в установлений законом шестимісячний термін з дня відкриття спадщини обробляла земельну ділянку біля будинку та здійснила косметичний ремонт кімнат будинку.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6, що складалася з ? частини будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (свідоцтво про смерть том 1 а.с. 17) і відкрилася спадщина на належне спадкодавцю на дату смерті майно ? частки будинку АДРЕСА_1, право власності на яку померла набула внаслідок прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6, але право власності на яку не оформила документально.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 був один спадкоємець ОСОБА_1 позивач у справі (свідоцтво про народження том. 1 а.с. 18). Батьки спадкодавця ОСОБА_4 померли до дня відкриття спадщини, чоловік спадкодавця ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть том. 1 а.с. 207), син спадкодавця ОСОБА_14 помер до відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть том 1 а.с. 206), дітей не мав.

ОСОБА_1 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався і спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалася, як пояснив представник позивача ОСОБА_15, позивач не подав заяви до нотаріальної контори тому, що у нього не було документів про прийняття спадщини його матір'ю ОСОБА_4 після смерті баби ОСОБА_6 і нотаріус йому порекомендувала вирішити це питання у судовому порядку.

Відповідно ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, спадщина визнається належно прийнятою спадкоємцем з моменту відкриття спадщини.

Факт прийняття позивачем ОСОБА_1 спадщини після смерті матері ОСОБА_4, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 які пояснили, що позивач після смерті матері продовжував проживати у будинку АДРЕСА_1.

Відповідно п. 124 Глава III Наказу|Інструкції, Мінюсту УРСР від 31.10.1975 року №45/5 "Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР", доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; квитанція про сплату податку, платежу, збору; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

ОСОБА_1 прописаний у будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою з ЖЕО (том 1 а.с. 144), відмітками у паспорті Позивача (том 1 а.с. 188-189). сплачував податок за земельну ділянку (том. 1 а.с. 8) тому наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_16, що складалася з ? частини будинку АДРЕСА_1.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У своїх поясненнях третя особа ОСОБА_3 вказала на те, що частина будинку АДРЕСА_1 де проживала сім'я позивача була знищена внаслідок пожежі задовго до смерті ОСОБА_4, тому на її думку позивач ОСОБА_1 не міг прийняти спадщину і в підтвердження своїх тверджень посилалася на дані технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 виготовлений 10.06.1997 року.

Дослідивши технічний паспорт (том. 1 а.с. 58-61) судом встановлено, що він виготовлений 10.06.1997 року. На аркуші «план садової ділянки» (том. 1 а.с. 59) є запис, що в Літері А частина будинку згоріла, на аркуші «поповерховий план» (том. 1 а.с. 59 др. сторона) є запис ? частина будинку згоріла. Однак ? частина будинку, що згоріла внесена до технічного паспорту, як така, що була у наявності на дату коли виготовлявся сам документ 10.06.1997 року. На аркуші «поповерховий план» кімнати, що згоріли показані таким же чином як і кімнати, що не згоріли, відображені стіни, двері, вікна, груби для обігріву будинку, вказане номерування кімнат та їх розмір. Також на вказаних аркушах технічного паспорту є штампи БТІ, які свідчать, що житловий будинок оглядався інженером 19.01.2001 року і в технічний паспорт вносилися додаткові записи, якими можуть бути саме записи про те, що частина будинку згоріла. Тому зробити висновок про те, що записи про пожежу зроблені 10.06.1997 року на дату виготовлення технічного паспорту у суду не має об'єктивних підстав.

З метою встановлення дати коли могла згоріла частина будинку, судом витребувано з КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» копію справи на будинок АДРЕСА_1 але у матеріалах які надійшли на запит суду (том. 2 а.с. 105-111) не має документів, які б спростували твердження позивача про те, що пожежа була у 2000 році.

Третя особа ОСОБА_3 і її представник ОСОБА_17 у своїх поясненнях також вказували на те, що у них не має документів, які б могли спростувати твердження позивача, щодо дати виникнення пожежі у спірному будинку, а на їх запит Голосіївське районне управління ГУ ДНС України у м. Києві направило їм відповідь про те, що архіви зберігаються тільки 5 років (том. 2 а.с. 83). Долучена ОСОБА_3 до матеріалів справи довідка з БТІ у якій є запис про пожежу також датована 20.02.2001 року і тому вказана довідка також не може спростувати твердження позивача про рік коли була пожежа у будинку (том. 1 а.с. 95).

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердили твердження позивача та надали пояснення, що пожежа у будинку АДРЕСА_1 була після смерті ОСОБА_4, тобто після ІНФОРМАЦІЯ_1.

У свою чергу суд вважає, що навіть знищення частини будинку АДРЕСА_1 внаслідок пожежі не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно ? частку будинку.

Цивільний кодекс УРСР в редакції 1961 року не передбачав підстав для зменшення частки співвласників у випадку знищення частини будинку внаслідок пожежі.

З пояснень представника позивача та пояснень третьої особи ОСОБА_3 вбачається, що між співвласниками будинку АДРЕСА_1 договір про визначення порядку користування житловим будинком не укладався і будинок не був поділений у натурі. За таких обставин знищення частини житлового будинку внаслідок пожежі не змінює долі співвласників, підтвердження чому є довідки з БТІ (том. 1 а.с. 223, том. 2 а.с. 17) згідно яких долі співвласників не змінилися.

Що стосується питання можливості прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом вступу в управління спадковим майном у випадку коли б частина будинку де він проживав згоріла, і спадкоємець фізично не міг у ній проживати та користуватися цією частиною будинку, як то стверджувала третя особа ОСОБА_3, то і в даному випадку на думку суду позивач прийняв спадщину зважаючи на наступне.

Третя особа ОСОБА_3 в своїх поясненнях стверджувала, що після пожежі у будинку під Літерою (А) ОСОБА_1 почав проживати у будинку позначеному Літерою (Г) згідно з даними технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, який почав будуватися ще ОСОБА_6 бабою позивача, що підтверджується записом у технічному паспорті виготовленому 26.09.2008 року, де на аркуші «оцінка всіх будівель та споруд домовласника» є запис про те, що будинок (Г) збудований в 1986 році, тому не міг вступити в управління спадковим майном. Однак х таким твердженням не можна погодитися.

Згідно роз'яснень викладених у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при здійсненні спадкодавцем самочинного будівництва (ч. 1 ст. 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Таким чином, факт користування позивачем ОСОБА_1 самочинно побудованим спадкодавцем будинком під літерою (Г), що розташований на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 у період шести місяців з дати відкриття спадщини є свідченням прийняття спадщини у розумінні присів ЦК УРСР в редакції 1961 року, що був чинний на дату відкриття спадщини, оскільки будівельні матеріали також відносяться до спадкового майна і користування цим майном, що належало спадкодавцю є підтвердженням факту вступу в управління спадковим майном.

Зважаючи на наведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, у зв'язку з чим визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3,4,10,11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 Цивільного процесуального кодексу України , суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Друга київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, - задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на одну другу частину будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя