Справа № 442/6056/14 Головуючий у 1 інстанції: Дубель Р.М.
Провадження № 22-ц/783/2058/15 Доповідач в 2-й інстанції:ВанівськийО. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Жукровській Х.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2014 року позов Комунального підприємства "Дрогобичтеплоенерго" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Комунального підприємства "Дрогобичтеплоенерго" Дрогобицької міської ради 4693,17 грн. заборгованості за теплопостачання та 121 грн. 80 коп. судового збору.

Дане рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що вона є особою яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і відноситься до категорії осіб №1, яким згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», належить 50-процентна знижка плати за користування житлом та комунальними послугами у межах середніх норм споживання, передбачених законом. Стверджує, що дані пільги не були їй враховані при нарахуванні суми для оплати даного виду житлово-комунальних послуг, а також в опалювальну площу включено площі приміщень, у яких відсутні опалювальні пристрої. Ця причина була однією з тих, що послужили скасуванню 05 березня 2013 року судового наказу про стягнення з неї суми боргу. Апелянт звертає увагу на те, що позивачем не враховані вимоги діючого законодавства щодо термінів позовної давності і поданий ним розрахунок боргу містить нарахування, починаючи з 2000 року, а сума до оплати безпідставно завищена. Також апелянт, посилаючись на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», зазначає, що ніякого договору про надання комунальних послуг з теплопостачання позивач з нею не укладав, а отже в нього відсутні будь-які правові підстави для нарахування їй оплати за нібито надані послуги. Враховуючи вищевикладене, просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2014 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1. (а.с.62)

КП "Дрогобичтеплоенерго" надає відповідачу послуги по теплопостачанню за місцем її проживання, однак остання своєчасно не оплачує вказаних послуг. Згідно, розрахунку заборгованості за відповідачкою рахується заборгованість за послуги по теплопостачанню станом на 01.07.2014р. в розмірі 4693,17 грн..(а.с.9).

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України "Про теплопостачання", "Про житлово-комунальні послуги" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З 1 січня 2005 р. набрав чинності Закон України "Про житлово-комунальні послуги" у пункті 5 частини 2 статті 20 якого визначено обов'язки споживача серед яких вказано, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги встановлені договором або законом.

Крім того, пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 20 вказаного Закону передбачено лише два випадки, коли споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг: за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні; за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що письмовий договір з надання послуг по теплопостачанню між ними не укладався.

Відтак, колегія суддів вважає, що згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, відсутність між Комунальним підприємством "Дрогобичтеплоенерго" та відповідачем ОСОБА_2 письмового договору про теплопостачання, не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих послуг з теплопостачання.

Обґрунтованість такої позиції колегії суддів підтверджується і правовими позиціями Верховного Суду України, неодноразово викладеними у його судових рішеннях, зокрема постанові від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13

Враховуючи наведене вище та те, що відповідач свій обов'язок, передбачений ст. 901 ЦК України, ст. 68 ЖК України не виконує, а тому допустила заборгованість, яка становить 4693,17 грн..

Крім того, як вбачається з матеріалів справи між позивачем - КП "Дрогобичтеплоенерго" та ОСОБА_2 був укладений договір про реструктуризацію заборгованості, відповідно до якого ОСОБА_2 визнала заборгованість та зобов'язалась своєчасно її погасити, а саме до 01.11.2011р.(а.с. 104 ).

Безпідставними є покликання апелянта на пропуск термінів позовної давності, оскільки відповідач вчиняла дії, які свідчать про визнання нею свого боргу(проводила часткову оплату заборгованості).

Крім того, не можуть братись до уваги покликання апелянта щодо не врахуванням позивачем пільг, передбачених для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із врахуванням наступного.

Згідно ч.1 п.11 статті 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 p., особам, віднесеним до категорії 1 надаються 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами, в тому числі і тепловою енергією у межах середніх норм споживання.

Відповідно до підпункту "г" пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1996 р. № 879 "Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати" встановлено, що громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, зазначені пільги щодо плати за користування-тепловою енергією для опалення житла надається із розрахунку - 21 кв.м. опалювальної площі на одну особу і додатково 10,5 кв.м. на сім'ю.

Як вбачається із матеріалів справи, вказані пільги враховані при нарахуванні заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2014 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: М.Я.Богонюк

С.А.Шашкіна