Справа № 583/1898/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого -судді Верес М.Ф.

при секретарі Чепура В.С.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка Сумської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про встановлення факту визнання батьківства, суд

Встановив:

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту визнання батьківства, мотивуючи свої вимоги тим, що її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. 30 січня 1965 року народилася заявниця, про що 18.02.1965 року в книзі реєстрації актів про народження вчинено запис № 9. ОСОБА_3 визнавав її своєю дочкою, проживав разом однією сім'єю, виховував та піклувався про неї. Мати заявниці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виховували дітей та були однією сім'єю. 06.01.2015 року ОСОБА_3 помер. 21.05.2015 року вона звернулась до державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом та від нотаріуса дізналася, що отримати свідоцтво про право на спадщину вона рне зможе, оскільки у її свідоцтві про народження у графі «батько» стоїть прочерк, а тому відсутнє підтвердження факту, що ОСОБА_5 є батьком заявниці.

Просить встановити факт батьківства померлим 06.01.2015 року ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю і пояснила суду, що в свідоцтві про її народження в графі батько стоїть прочерк, так як її батьки проживали без реєстрації шлюбу. Її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, виховували дітей та були однією сім'єю. Батько ОСОБА_3 визнавав її своєю дочкою, проживав разом, виховував та піклувався про неї. 06.01.2015 року батько ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на майно. Для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно встановити факт визнання батьківства померлим батьком ОСОБА_3 відносно неї ОСОБА_1.

Від представника заінтересованої особи завідувача Охтирської районної державної нотаріальної контори до початку судового засідання надійшла письмова заява про розгляд справи без участі нотаріуса.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, підтвердили суду, що батьки заявниці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали разом у незареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство, та, що заявниця ОСОБА_1 є дійсно донькою ОСОБА_3.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про народження серії W УР № 1991066, виданого 14 лютого 1965 року Гринцівською сільською радою Лебединського району Сумської області, ОСОБА_8 народилася 30 січня 1965 року, про що в книзі реєстрації актів про народження 18.02.1965 року зроблений відповідний запис № 9. В графі «мати» вказано ОСОБА_4 та в графі «батько» стоїть прочерк. (а.с.9).

05.10.1985 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_9. (а.с.14).

У відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по-батькові дитини записуються за її вказівкою.

З матеріалів справи та пояснень свідків у судовому засіданні вбачається, що батьки заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на момент народження заявниці проживали разом, вели спільне господарство.

Згідно довідки, виданої Олешнянською сільською радою Охтирського району Сумської області № 274 від 21.05.2015 року ОСОБА_3, який помер 06.01.2015 року був зареєстрований та фактично проживав разом з донькою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою : село Олешня, вул. Гоголя, 2 «а» Охтирського району Сумської області. (а.с. 11).

Згідно довідок Гринцівської сільської ради Лебединського району Сумської області від 03.06.2015 року № 326 та № 328 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1963 року по квітень 2000 року проживав у ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилися доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 та Надія, ІНФОРМАЦІЯ_8. (а.с.12-13).

У своєму Інформаційному листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Верховний Суд України зазначив, що встановлення факту батьківства можливе стосовно дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року від осіб, котрі не перебували в зареєстрованому шлюбі, у разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина, і якщо остання визнавала себе її батьком до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір'ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття.

Аналогічні положення містить п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в пунктах 1-3 дав судам наступне роз'яснення: оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 Сімейного кодексу України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до частини 3 ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Як зазначено в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 року "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", яка була чинною на час дії Кодексу про шлюб та сім'ю, згідно зі ст.53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У відповідності до ст.256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

За п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зі свідоцтва про смерть серії І-БП № 230318 (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_3 помер 06 січня 2015 року в с. Олешня Охтирського району Сумської області.

Після його смерті відкрилась спадщина. Заявниця ОСОБА_1 являється спадкоємицею за законом, однак, через неможливість підтвердити батьківство померлого батька, заявниця ОСОБА_1 оформити свої спадкові права в такому порядку не має можливості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що маються законні підстави для захисту прав заявниці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 212, 213, 214, 215, 256, 257, 259 ЦПК України, суд

Вирішив :

Заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт визнання батьківства ОСОБА_3, померлим 06 січня 2015 року в с. Олешня Охтирського району Сумської області відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення суду може бути оскаржено в Апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : М.Ф. Верес