Справа № 462/5969/14 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/6035/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Залізничного районного суду м.Львова від 19 березня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології для будівництва" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_3 «Технології для будівництва» звернувся в суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 94571 грн.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 04.07.2012 року між сторонами укладено договір оренди обладнання № 4/07/2012. Згідно умов договору позивач передав відповідачу обладнання на суму 452686 грн. 83 коп., про що складено акт приймання-передачі від 04.07.2012 року. Згідно із п. 3.3 договору вартість оренди становить 30000 грн. в місяць. 24.07.2012 року відповідач частково повернув обладнання, вартість неповернутого обладнання, згідно акту прийому передачі від 24.07.2012 року, становить 56571 грн. Згідно договору оренди відповідач зобов'язаний вчасно вносити орендну плату, яка повинна бути оплачена до 05.07.2012 року. У випадку втрати чи пошкодження майна позивача відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість втраченого або пошкодженого майна. Оскільки відповідач користувався обладнанням 20 днів, його заборгованість по орендній платі становить 20000 грн., заборгованість відповідача по відшкодуванню втраченого майна становить 56571 грн., штраф за затримку оплати орендної плати понад 90 днів становить 18000 грн., а всього 94571 грн.

Оскаржуваним заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології для будівництва" заборгованість в розмірі 94571 грн. та 946 гривень судового збору. Всього стягнуто 95517 гривень.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.05.2015 року заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 про скасування заочного рішення цього суду від 19 березня 2015 року залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2, з оскаржуваним рішенням не погоджується вважає його незаконним та необґрунтованим.

Покликається на те, що суд не взяв до уваги, що договір про оренду обладнання №4/07/2012 від 04 липня 2012 року був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Технології для виробництва», що встановлено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили.

Оскільки за вказаним договором оренди обладнання № 4/07/2012 року від 04 липня 2012 року, укладеним між ОСОБА_3 "Технології для будівництва" та ОСОБА_2 уже ухвалене рішення про стягнення заборгованості, суд не вправі був повторно стягувати заборгованість за одним і тим же договором з іншої особи, яка не є стороною договору.

Просить скасувати заочне рішення Залізничного районного суду від 13 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

В судовому засіданні 29.09.2015 року представник відповідача ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у скарзі.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні 29.09.2015 року апеляційну скаргу заперечив, в обґрунтування повідомив, що він звертався із заявою про виправлення описки в рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 07.10.2013 року та у виконавчому листі, який виданий на підставі цього рішення, щодо зміни неправильного прізвища боржника ОСОБА_2 на правильне ОСОБА_2, однак ухвалою цього суду від 11.04.2014 року у задоволенні заяви відмовлено. З наведених підстав, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засіданні 27.10.2015 року представник позивача ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_4 не прибули, не повідомили суд про причину неявки, при цьому представник позивача подав заяву про долучення до матеріалів справи копій заяви від 02.04.2014 року, ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2014 року та постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 26.06.2014 року.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що 04.07.2012 року між ОСОБА_3 "Технології для будівництва" та відповідачем ОСОБА_6 укладено договір оренди обладнання № 4/07/2012. У вказаному договорі прізвище відповідача помилково зазначено як ОСОБА_2, проте паспортні дані, інформація про місце реєстрації та ідентифікаційний номер вказують саме на особу ОСОБА_2

Також, суд прийняв до уваги наданий позивачем розрахунок суми заборгованості в розмірі 94571 грн., оскільки такий повністю відповідає зібраним та перевіреним судом матеріалам справи.

В свою чергу, оскаржуючи заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2015 року відповідач фактично покликається лише на існування рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 жовтня 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 «Технології для будівництва» заборгованість в розмірі 94571 грн.

Відтак, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів за правилами ст. 303 ЦПК України виходить з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Суд першої інстанції безспірно встановив, що 04.07.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Технології для будівництва" та відповідачем ОСОБА_6 укладено договір оренди обладнання № 4/07/2012 (а.с. 4-10).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Погоджуючись на укладення відповідного Договору сторони, в тому числі орендар підтвердив, що в договір включені усі істотні умови, з якими ознайомлений, зміст таких йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати (п. 10.8).

Перелік обладнання, що передається за договором оренди від 04.07.2012 року визначений Додатком № 1 (специфікацією), що є невід»ємною його частиною (а.с. 11).

Згідно з умовами договору позивач передав відповідачу обладнання на суму 452686 грн. 83 коп., про що було складено акт приймання передачі від 04.07.2012 року (а.с. 12).

З матеріалів справи вбачається, що обєкт оренди відповідач прийняв особисто.

Колегія суддів виходить з того, що акт прийому передачі за своєю суттю є належним доказом в розумінні ст. 58 ЦПК України отримання стороною договору товарів чи послуг.

Відповідно до п. 3.3 договору оренди вартість оренди становить 30000 грн. в місяць.

Відповідальність сторін визначена Розділом 8 Договору.

У разі втрати або пошкодження обладнання орендар сплачує його вартість визначену у специфікації (п. 8.3.4).

Згідно із п. 8.7.3 договору оренди у випадку затримки оплати орендної плати понад 90 днів відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 90% від суми заборгованості.

24.07.2012 року відповідач частково повернув обладнання, вартість неповернутого обладнання згідно акту прийому передачі від 24.07.2012 року складає 56571 грн. (а.с. 13).

Таким чином, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання щодо сплати заборгованості у звязку з невиконанням умов договору у повному обсязі.

Постановляючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач користувався обладнанням 20 днів, тому його заборгованість по орендній платі становить 20000 грн., заборгованість відповідача по відшкодуванню втраченого майна 56571 грн., штраф за затримку оплати орендної плати понад 90 днів становить 18000 грн., а всього 94571 грн., при цьому, суд взяв до уваги поданий позивачем розрахунок, оскільки він повністю відповідає зібраним та перевіреним матеріалам справи, а відповідач не надав суду достовірних та допустимих доказів, які б спростовували розрахунок позивача.

Разом з тим, іншим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 жовтня 2013 року по справі № 462/654/13-ц задоволено позовом ОСОБА_3 «Технології для Будівництва», стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 «Технології для Будівництва» заборгованість в розмірі 94571 грн. та 1641 грн. сплаченого судового збору.

З матеріалів справи № 462/654/13-ц та рішення Залізничного районного суду м. Львова від 07 жовтня 2013 року вбачається, що позивач ОСОБА_3 «Технології для Будівництва», звертаючись в суду з позовом покликався на невиконання відповідачем ОСОБА_2 умов договору оренди обладнання № 4/07/2012 від 04.07.2012 року.

З наданих та долучених до матеріалів справи представником позивача копій документів, судовою колегіє встановлено, що 02.04.2014 року представник позивача звертався у Залізничний районний суд м. Львова із заявою про виправлення помилки у рішенні суду від 07.10.2013 року та виконавчому листі від 14.02.2014 року щодо прізвища боржника ОСОБА_2 на ОСОБА_2.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.04.2014 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про виправлення описки у виконавчому листі та у рішенні суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 «Технології для будівництва» до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Крім цього, постановою державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ від 26.06.2014 року повернуто стягувачу ОСОБА_3 «Технології для будівництва» виконавчий лист № 462/654/13-ц, виданий 14.02.2014 року про стягнення заборгованості в розмірі 94571,00 грн. та 1641,00 грн. судового збору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду відсутні, оскільки розглядаючи спір по даній справі місцевий суд правильно встановив, що у спірному договорі прізвище відповідача ОСОБА_2 помилково зазначено, як ОСОБА_2, відтак фактично вказав, що такий був укладений саме з ОСОБА_6, що підтверджується паспортом громадянина України ОСОБА_2, місцем реєстрації та карткою фізичної особи - платника податків останнього, що співпадає з аналогічними даними, які містяться у п.11 договору оренди обладнання № 4/07/2012, в якому були обумовлені адреси та реквізити сторін.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_7