Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 325/507/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Діоба Г.О.
Провадження № 22-ц/778/3785/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.,

Суддів Гончар М.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 на рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року за позовом прокурора Приазовського району Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області до ОСОБА_2 рол визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2015 року прокурор Приазовського району Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 рол визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки .

В позові зазначав, що вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку був виданий відповідачу на підставі пунктів 5,6,8,9 розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області № 910 від 04.12.2009р. "Про дострокове розірвання договору орендиземельної ділянки та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку", які постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.04.2014р. у справі № 908/2284/13 визнані недійсними, в зв'язку з чим цей державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка на підставі ст.387 ЦК України витребуванню на користь головного управління Держземагенства у Запорізькій області, яке відповідно до ст.122 ЗК України є органом уповноваженим здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Посилаючись на ці обставини, просили визнати недійсним виданий відповідачу 10.12.2009 року державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 297034 та витребувати у нього на користь Головного управління Держземагенства у Запорізькій області земельну ділянку площею 0,1200 га, вартістю 3725,18 гривень, розташовану за межами населеного пункту на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області, (кадастровий номер :02:004:0363).

Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 297034 виданий ОСОБА_2 10 грудня 2009 року.

Витребувано у ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) земельну ділянку площею 0,1200 га, вартістю 3725,18 гривень, розташовану на території Ботіївської сільської ради Приазовського району Запорізької області, за межами населеного пункту (кадастровий номер :02:004:0363), на користь Головного управління Держземагенства у Запорізькій області ().

Вирішено питання про судові витрати.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на пропуск позовної давності, відсутність повноважень у прокурора на подачу позову щодо витребування земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на право власності, недоведеність порушення інтересів держави, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до ст.11, ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки і разом з тим, розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Відповідно до ст. 305, 169 ЦПК України в разі повторної неявки особи у судове засідання справа може розглядатися незалежно від причини неявки. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

09.07.2015 року колегією суддів справа була відкладена розглядом за клопотанням представника ОСОБА_4- ОСОБА_3 ( а.с.128-132).

Відповідач повідомлений про розгляд справи в порядку ч.5 ст.76 ЦПК України.

В судове засідання відповідач та представник не зявилися, представник повторно подав заяву про відкладення розгляду справи

Зважаючи на положення ч.3 ст.27, ст.169, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія судів ухвалила відхилити клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, розглядати справу за відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення прокурора, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову прокурора Приазовського району Запорізької області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 297034, виданий ОСОБА_2 10 грудня 2009 року, та витребування земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.04.2014 року визнано недійсними пункти 5,6,8,9 розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області №910 від 04.12.2009 року "Про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку" у звязку з тим, що розпорядження в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельних ділянок у власність громадянам-членам обслуговуючого кооперативу "Азов-2010" прийнято з порушенням вимог ст.ст. 60, 118, 151 Земельного кодексу України, ст.ст. 88, 90 Водного кодексу України.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тих самих обставинах, на які відповідач посилався в суді першої інстанції, заперечуючи проти позову. Проте доводи скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та вимогам закону є неприйнятними, виходячи з наступного.

Суд перевірив доводи і заперечення сторін відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, встановив всі факти, необхідні для вирішення спору, при ухвалені рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми Конституції України та земельного законодавства.

Відповідно до ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави, а тому її використання на шкоду правам і свободам громадян, суперечить інтересам держави та суспільним інтересам.

За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою та другою ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, восьмої, дев'ятої, десятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на час виникнення правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому ст. 151 ЗК України.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша ст.126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

Згідно із частиною третьою ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною першою ст. 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 04 грудня 2009 року головою Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області видано розпорядження № 910 «Про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку». Пунктами 3,4 цього розпорядження вирішено припинити дію, шляхом розірвання договору оренди земельної ділянки від 10.11.2006 року, зареєстрованого 14.11.2006 року за №23 та після укладення угоди про розірвання договору оренди вилучити з користування Михайлова земельну ділянку (реєстраційний № 23) площею 6,0 га для ведення садівництва, розташовану на території Ботіївської сільської ради та перевести до земель запасу (а.с.9,10).

Пунктами 5,6 вказаного розпорядження затверджено технічну документацію із землеустрою громадянам-членам обслуговуючого кооперативу «Азов-2010», в тому числі відповідачу у даній справі щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку загальною площею 5,6564 га, у т.ч. садів 5,6564 га, за рахунок земель, які перебувають в оренді на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого за №23, розташованої на території Ботіївської сільської ради для ведення садівництва; земельні ділянки загальною площею 5,6564 га вилучені та передані у власність громадянам членам вказаного кооперативу, в тому числі ОСОБА_2

Згідно пунктів 8,9 розпорядження громадяни-члени кооперативу згідно додатку, зобов'язані виконувати обов'язки землевласника відповідно до ст. 91 Земельного кодексу України; приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації.

На підставі вищезазначеного розпорядження голови Приазовської райдержадміністрації № 910 від 04.12.2009 року відповідачу ОСОБА_2 вже 10.12.2009 року був виданий державний акт серії ЯИ № 297034 на право власності на земельну ділянку площею 0,1200 га для ведення садівництва, розташовану на території Ботіївської сільської ради ( а.с.78). За даними відділу Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області земельна ділянка, власником якої є відповідач, має кадастровий номер :02:004:0363, грошова оцінка складає 3725,18 грн., об'єкти нерухомості на даній земельній ділянці не розташовані ( а.с.48)

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.04.2014 року, у справі за позовом прокурора Приазовського району Запорізької області до Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області, треті особи на стороні позивача ОСОБА_5 інспекція сільського господарства в Запорізькій області і відділ Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області, треті особи на стороні відповідача 48 фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_2, визнано недійсними пункти 5,6,8,9 розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області № 910 від 04.12.2009 року «Про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» з підстав того, що зазначене розпорядження в частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі земельних ділянок у власність громадянам-членам обслуговуючого кооперативу "Азов-2010" прийнято з порушенням вимог ст.ст.60, 118, 151 Земельного кодексу України, ст.ст. 88, 90 Водного кодексу України (справі № 908/2284/13 ) Вказане судове рішення суду набрало законної сили ( а.с.28-40, 41-47).

Наведені обставини підтверджують доведеність незаконності підстав видачі державного акту, який є предметом судового розгляду у даній справі.

Висновок суду першої інстанції про те, що держаний акт на право власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13), які є обов'язковими для застосування усіма судами України.

Отже, відповідач ОСОБА_2 не мав законних підстав для отримання у власність земельної ділянки і суд обґрунтовано визнав державний акт недійсним та задовольнив вимоги про витребування спірної земельної ділянки з підстав передбачених ст.387 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про звернення до суду з пропуском строку позовної давності є безпідставними.

Так, відповідно до частини першої ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Недійсність розпорядження голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області № 910 від 04.12.2009р. "Про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки та затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку",на підставі якого був виданий спірний державний акт встановлено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09 квітня 2014 року.

З позовом до суду прокурор звернувся 12.03.2015 року ( а.с.1).

З огляду на зазначені обставини суд дійшов правильного висновку, що позов про визнання недійсним державного акту предявлено в межах встановленого законом строку.

Доводи скарги про звернення з позовом неналежного позивача та недоведеність порушення інтересів держави у спірних правовідносинах про передачу земельної ділянки ОСОБА_2 є неприйнятними.

У відповідності до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні і інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) екологічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об'єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Згідно ст. 4 Закону України від 19.06.2003 року «Про державний контроль за використанням та охороною земель», об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України (ст. 2 Закону).

Таким чином, порушення вимог закону при передачі у власність особі земельної ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів.

Відповідно до пункту 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру України покладено представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках зазначених законом. В тому числі такі випадки передбачені ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру".

Відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право звертатися до суду із заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Згідно частини першої та частини четвертої ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законодавством .

Відповідно до ст.45 ЦПК України однією із форм такого представництва є звернення з позовом до суду у випадку, коли порушуються інтереси держави.

В обґрунтування позову прокурор посилався на порушення вимог земельного законодавства Приазовською районною державною адміністрацією при передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2 та на порушення інтересів держави у сфері контролю за використанням і охороною землі як національного багатства, що свідчить про правомірність звернення прокурора для захисту інтересів держави до суду з даним позовом.

Частиною першою ст.13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до частини четвертої ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно до ст. 15 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Указом Президента України № 445 від 08.04.2011 затверджено Положення Про ОСОБА_5 агентство земельних ресурсів України, згідно з яким ОСОБА_5 агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів - є ОСОБА_5 агентство земельних ресурсів України, та його територіальні органи на містах

Головне управління Держземагенства в Запорізькій області є територіальним органом Державного агентства земельних ресурсів України.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" з 1 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. При цьому землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів,крім земельних ділянок приватної та державної власності.

З 1 січня 2013 року розпорядженням землями державної власності, до органів державної влади, уповноважених розпоряджатися землями державної власності, згідно ст. 122 ЗК відносяться: районний, обласні, Київські та Севастопольські міські державні адміністрації, ОСОБА_5 агентство земельних ресурсів України, Рада міністрів Автономної республіки Крим, Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України. За розмежуванням компетенції органів державної влади щодо розпорядження землями з державної власності для всіх потреб державне агентство земельних ресурсів України та його територіальні органи розпоряджаються земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб.

Виходячи з положень ст.ст. 83 і 84 Земельного кодексу, до державної власності належать усі землі України, крім тих, що належать до комунальної або до приватної власності. У комунальній ж власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок державної та приватної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності.

Отже, земля повернута до державної власності і прокурором вірно визначений орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - головне управління Держземагенства у Запорізькій області .

Таким чином, вказані доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: