Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/9734/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Провадження № 22-ц/778/4121/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.,

ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Управління Держземагенства у Мелітопольському районі Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - Управління Держземагенства у Мелітопольському районі Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником житлового будинку № 172 по вул. Комінтерна у м. Мелітополі Запорізької області. У сусідньому будинку № 174 проживає відповідач. Між їхніми будинками згідно схеми забудови земельної ділянки до червня 2014 року була межова огорожа на відстані 1 м від її будинку, що відповідало технічним і санітарним нормам.

Проте, у червні 2014 року відповідач без її дозволу, побудував новий межовий металевий паркан на камяному цоколі висотою 0,55 м та загальною висотою паркану 2,05 м, який виступає на її земельну ділянку, що робить неможливим обслуговування житлового будинку.

23 липня 2014 року погоджувальною комісією по вирішенню земельних спорів було складено акт, згідно якого встановлено, що відстань від лицьового рогу житлового будинку № 172 до камяного цоколю складає 0,50 м, до металевого паркану 0,65 м, від рогу житлового будинку зі сторони городу - до камяного цоколю складає 0,39 м, до металевого паркану 0,53 м., що погіршує умови обслуговування будинку. Встановлено порушення межі між земельними ділянками по вул.Комінтерна, 172,174.

Зазначає, що вказана огорожа знаходиться на відстані 0,39 м від стіни будинку, що порушує вимоги п. 3.17 Б.2.4-1.94 «Планування та забудова міських та сільських поселень» в частині обовязкової відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни не менше 1 м.

До теперішнього часу вона не має можливості нормально користуватися своєю земельною ділянкою, необхідною для обслуговування житлового будинку, проведення технічних заходів для уникнення пошкодження фундаменту та стіни будинку, оскільки 39 см не дає можливості здійснити технічні укріплення фундаменту, збирання сміття, зробити водовідведення тощо.

Враховуючи вищевикладене, просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Комінтерна, 172, шляхом зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельної ділянкою, необхідною для обслуговування житлового будинку шляхом знесення самочинно побудованого паркану, що встановлений на відстані менше 1 м від лицьового рогу житлового будинку позивача.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи згідно державного акту серії ЯП № 144387 від ЗО листопада 2010 року. ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0870 га, ширина ділянки по червоній лінії між точками А-Б -13,19 м.(а.с.100)

Згідно акту засідання погоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів від 23.07.2014 року, у 2014 році ОСОБА_4 встановив нове огородження на місці старого-металевий паркан на кам»яному цоколі та стовпах, які виступають на земельну ділянку по вул.. Комінтерна, 172 на відстані 15 см. ОСОБА_3 стверджує, що на момент приватизації відстань від будинку до межі вже не була розміром 1 м. На даний час відстань від будинку № 172 до металевого паркану приблизно складає 50 см. Ширина земельної ділянки по вул.. Комінтерна, 174 по червоній лінії складає 13.19 м. згідно кадастрового плану технічної документації із землеустрою, 12.80 м. згідно обміру, зробленого рулеткою. Ширина земельної ділянки по вул.. Комінтерна, 172 по червоній лінії складає 13.0 м. згідно плану земельної ділянки технічного паспорту на житловий будинок, 13,40 м. згідно обміру, зробленого рулеткою. Порушень встановленої межі між земельними ділянками по вул.. Комінтерна, 172,174 не встановлено (а.с.66-67).

Відповідно до вимог ст. ст. 106,107 Земельного кодексу України, спір між власниками та землекористувачами земельних ділянок щодо спільних меж слід вирішувати виходячи із положень про добросусідство. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, а у разі неможливості виявлення дійсних меж їх установлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів кадастрової справи № 01.10.262.00854 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_4, межі земельної ділянки по вул.. Комінтерна, 174 встановлені, погоджені з ОСОБА_3 18 червня 2010 року (а.с.43).

Вказане свідчить про те, що відсутні докази того, що відстань від старої огорожі до стіни будинку позивачки на момент погодження з нею меж земельної ділянки по вул. Комінтерна, 174, тобто-18.06.2010 року складала 1 м..

Схема забудови земельної ділянки будівельного паспорту будинку відповідача 2012 року забезпечує додержання необхідної відстані між будівельними об»єктами з метою дотримання норм пожежних розривів, а не межами земельних ділянок, до того ж вона складена пізніше, ніж межі були погоджені (а.с.98-99).

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що десь у травні 2014 року ОСОБА_4 замовив йому встановлення нового паркану. Перед початком будівництва ОСОБА_5 особисто зустрічався з позивачкою, пояснював, який вигляд буде мати паркан, його складові-стовпи, металевий профіль. При цьому саме на місці старої огорожі, яка знаходилась на відстані 55-70 см. до стіни будинку позивачки для наочності був натягнутий шнур. Ніяких претензій з боку позивачки при цьому заявлено не було.

Суд першої інстанції розглянувши справу, вірно встановив характер спірних правовідносин і обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог відносно порушення земельних прав позивачки з боку відповідача.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: