Справа №589/5864/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Прачук О. В.
Номер провадження 22-ц/788/542/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Білецького О. М. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2015 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ПАТ КБ « ПриватБанк » ( далі - ПАТ ) звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 804 грн. 54 коп. Протокольною ухвалою від 22 грудня 2014 року до участі в справі в якості відповідача було залучено спадкоємця померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_4

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, порушення норм процесуального та матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На думку апелянта, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував те, що вимоги кредитора підлягають задоволенню в межах вартості майна, одержаного в спадщину, не з'ясував всіх обставин щодо відкриття спадщини, наявність спадкового майна та його вартість. Окрім того, вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про не укладення між ПАТ та ОСОБА_5 кредитного договору, а також про неотримання позичальником коштів. Зазначає, що наведений у позові розрахунок кредитної заборгованості відповідачем не спростований.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідачки, який проти її задоволення заперечує, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження спадкування відповідачкою конкретного майна та щодо його вартості. Окрім того, суд поставив під сумнів і укладення 27.11.2012 року кредитного договору між ПАТ та ОСОБА_5, а також отримання останнім коштів від установи банку у користування.

Проте повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може, оскільки вони зроблені внаслідок порушення вимог процесуального законодавства, а також неповного з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заперечення відповідача проти позову та апеляційної скарги зводяться в т.ч. і до того, що ОСОБА_5 мав у 2012 році пристойну заробітну плату, потреби у кредитних коштах не було, великих покупок він не робив. ОСОБА_4, в свою чергу, нічого не було відомо про укладання сином кредитного договору.

Між тим, як вбачається із матеріалів справи, восени 2012 року ОСОБА_5 звернувся до позивача з питанням кредитування.

27 листопада 2012 року між ними було укладено кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 15000 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% річних або 2,5% у місяць на залишок заборгованості.

Даний договір є договором приєднання та складається із кількох документів ( ст. 207 ЦК України ).

Надані позивачем до справи письмові докази ( а.с. 11-39 ) дозволяють з достатньою повнотою встановити істотні умови договору, в т.ч. і ті, які ставляться під сумнів відповідачем : розмір процентної ставки за користування кредитом ( 30% річних ), тип кредитної лінії ( поновлювана ), тип наданої ОСОБА_5 карти ( MasterCard Mass, кредитка універсальна ), розмір кредитного ліміту ( а.с. 123-127 ), розмір щомісячних платежів та строки їх внесення, розмір неустойки за несвоєчасне погашення кредиту ( а.с. 13 ) тощо.

В матеріалах справи маються також і надані ОСОБА_5 до кредитної справи копія паспорту ( а.с. 40-41 ), а також довідка про заробітну плату. Остання вказана безпосередньо за 6 місяців перед укладанням кредитного договору : за травень-жовтень 2012 року ( а.с. 122 ).

Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг ( а.с. 32 ) передбачено, що кредитний ліміт встановлюється після перевірки наданих позичальником документів, при цьому позичальник погоджується зі зміною банком кредитного ліміту.

Наведені у анкеті-заяві ( а.с. 11-12 ) персональні дані позивальника співпадають з даними його паспорта ( а.с. 40-41 ).

Надана ПАТ виписка по рахунку свідчить про те, що кредитний ліміт ОСОБА_5 було збільшено до 15000 грн., позичальник коштами на рахунку користувався, тобто він погодився з запропонованими банком умовами кредитування. При цьому, період користування коштами співпадає з укладенням кредитного договору ( а.с. 123-127 ).

При видачі кредитної картки у відділенні банку, за встановленими у позивача процедурами, позичальник фотографується разом із кредитною карткою. Таке зображення було надано до суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку щодо не укладення 27.11.2012 року кредитного договору та неотримання ОСОБА_5 коштів від ПАТ.

Стаття 204 ЦК України закріплює положення про правомірність правочину.

Ані ОСОБА_5 ( за життя ), ані відповідачка, як його спадкоємець, питання щодо недійсності кредитного договору у передбаченому законом порядку не піднімали, відтак ставити під сумнів надані позивачем докази на підтвердження наявності договірних відносин у колегії суддів підстав не має.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність зміни рішення суду першої інстанції та, у відповідності до пунктів 1), 3) та 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, виключення з мотивувальної частини рішення висновків суду щодо не укладення 27.11.2012 року кредитного договору між ПАТ та ОСОБА_5, а також щодо неотримання останнім коштів за кредитним договором.

В іншій частині, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За наявним у справі розрахунком ( а.с. 9 ), заборгованість по кредиту на цю дату становить 15 061 грн. 14 коп., в тому числі : 14 918 грн. 48 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 142 грн. 66 коп. - заборгованість по процентам.

Поточна заборгованість з комісії за користування кредитом та нарахована за життя позичальника на користь ПАТ неустойка ( ст. 1231 ЦК ) відсутні, що свідчить про прийняття ОСОБА_5 умов договору та його виконання протягом тривалого проміжку часу.

Відповідачкою розмір заборгованості не спростовано.

Посилання її представника на можливість списання коштів з рахунку клієнта виключно на підставі меморіального ордеру ( п. 1.1.3.1.6 Умов та правил надання банківських послуг - а.с. 21 ) не заслуговують на увагу, оскільки Умови та правила ПАТ регулюють широкий спектр банківських послуг даної установи, застосовуються не тільки у випадках укладання такого типу договорів. Відтак, представником не враховуються особливості використання наданої ОСОБА_5 банківської карти. При знятті, наприклад, за її допомогою коштів з рахунку клієнта через банкомат, здійсненні покупок у торгівельних мережах тощо меморіальний ордер не видається. Останнє не позбавляє позичальника можливості отримувати виписку зі свого рахунку.

У відповідності до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця ), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст.ст. 1219, 1282 ЦК України слідує, що в разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язальним правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи ( боржника ) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні.

Як зазначалося вище, після смерті ОСОБА_5, спадкоємцем за законом є його мати - відповідачка ОСОБА_4 Протокольною ухвалою суду від 22 грудня 2014 року її було залучено до участі в справі в якості відповідача ( а.с. 57, 62, 65 ).

Твердження апелянта про те, що судом не було з'ясовано наявність спадкового майна та його вартість не можна визнати обґрунтованими.

Зокрема, у відповідності до приписів ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Отже, обов'язок доказування наявності підстав для задоволення позову лежить саме на позивачу, а суд може витребувати докази, лише за клопотанням сторони, якщо виникають складнощі в їх отриманні.

Зі змісту ст.ст. 1218, 1281-1282 ЦК України слідує, що заборгованість за кредитним договором у випадку смерті боржника погашається за рахунок його спадкоємців у разі : прийняття спадщини спадкоємцями; наявності спадкового майна; а також пред'явлення вимоги кредитором у межах строків, визначених ст. 1281 ЦК України.

Як вбачається з листа Шосткинської районної державної нотаріальної контори від 18 грудня 2014 року ( а.с. 62 ), після смерті ОСОБА_5 була відкрита спадкова справа, спадкоємцем за законом є ОСОБА_4 Проте свідоцтво про право на спадщину їй не видавалось, інших спадкоємців, які б подали заяву про прийняття спадщини, немає.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності спадкового майна та його вартості.

Справа призначалась до слухання на 25 листопада 2014 року, 04 грудня 2014 року, 22 грудня 2014 року, 13 січня 2015 року та 27 січня 2015 року, однак в жодне з цих засіданнях позивач свого представника не направив. До суду представник ПАТ подавав заяви, в яких просив провести розгляд справи без його участі та вказував, що в матеріалах справи наявні всі докази, а клопотання та заяви з боку ПАТ відсутні.

13 січня 2015 року судом першої інстанції на адресу ПАТ було надіслано лист, в якому пропонувалось висловитися з приводу заміни у справі померлого відповідача ОСОБА_5 спадкоємцем - ОСОБА_4 ( а.с. 74 ), проте будь-яких уточнень та доповнень до правової позиції від позивача отримано не було.

З урахуванням того, що ПАТ доказів на підтвердження переходу до ОСОБА_4 спадкового майна та його вартості, клопотань щодо їх витребування заявлено не було, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відхилення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк » задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2015 року в даній справі змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновки суду щодо не укладення 27.11.2012 року кредитного договору між Публічним акціонерним товариством комерційний банк « ПриватБанк » та ОСОБА_5, а також щодо неотримання останнім коштів за кредитним договором.

В іншій частині рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 січня 2015 року залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -