У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого Василевича В.С.

суддів Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Дробота І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" на рішення Дубенського міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року Публічному акціонерному товариству комерційного банку „ПриватБанк" " (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк" або Банк) відмовлено в задоволенні зазначеного позову до ОСОБА_2

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» покликається на його незаконність через порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначає, що в зв»язку з порушенням відповідачем зобов»язань за кредитним договором та з урахуванням суми, яка була стягнута з нього на користь позивача рішенням Індустріального районного суду Дніпропетровська від 18.12.2013 року заборгованість до стягнення становить 692, 74 доларів США.

Вказує, що відмовляючи в позові суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо виконання рішення Індустріального районного суду Дніпропетровська від 18.12.2013 року. Ця сума не стосується предмета даного позову, оскільки Банк звернувся про стягнення заборгованості, яка з»явилась після ухвалення вказаного рішення.

Зазначає також про недотримання судом ст.ст. 5, 10, 11, 60, 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення, принципів рівності перед законом і судом, змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" від 18.12.2009 року № 14 „Про судове рішення у цивільній справі", що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

По наведених підставах просить про скасування оскаржуваного рішення з постановленням нового про задоволення позову.

Встановлено, що 23 січня 2008 року між сторонами укладено договір, за умовами якого ОСОБА_3 одержав кредит в розмірі 2 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом у заяві відповідач ствердив про згоду з тим, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає укладений договір.

Вважаючи, що внаслідок невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором станом на 31 січня 2015 року, утворилося 7571,10 доларів США заборгованості, яка складається із 2003,17 доларів США заборгованості за кредитом, 4497,09 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом, 750 гривень заборгованості по комісії за користування кредитом, 250 гривень штраф (фіксована частина), 1070,93 штраф (процентна складова).

По наведених підставах просить рішення скасувати.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, привівши наведені у ній доводи.

Відповідач у судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши одночасно, що він кредитного договору не укладав, підпис в договорі вчинено невідомою особою. З цього приводу він звернувся до правоохоронних органів. На підтвердження цього надав відомості про внесення 11.06.2015 року його заяви до ЄРДР.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Встановлено, що 23 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000 дол. США на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості із зазначенням у договорі відповідних умов.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська стягнуто з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором 45478 грн. 66 коп.

Зазначене рішення виконано і позивачем ця обставина не оспорюється..

Суд, постановляючи рішення про відмову в позові про стягнення 692,75 дол. США, що у національній валюті України становить 11193, 14 грн.правильно виходив з того, що позивач не надав доказів щодо невиконання раніше ухваленого рішення.

Зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом - частина 1 ст. 598 ЦК України. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК.

П.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» роз»яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»зання та не звільняє кредитора на отримання сум, передбачених ст..625 ЦК, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526,599 ЦК.

Позивач не довів, як це передбачено ст.10,ст.60 ЦПК України тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Вимога про стягнення відповідних коштів з підстав,передбачених ст.625 ЦК України позивачем не заявлялась.

Справа розглядалась без участі сторін, тому колегія суддів враховує також і наявність досудового провадження за заявою відповідача про вчинення підпису в кредитному договорі іншою особою.

Враховуючи, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 307, ст. ст.313-315 ЦПК України,колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді: Бондаренко НВ.

Шимків С.С.