У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні власністю; за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - КП «ОМБТІ та РОН», про зобов'язання вчинити певні дії, визнання права користування, усунення перешкод у користуванні власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_8 про усунення останнім перешкод у користуванні власністю шляхом заборони ОСОБА_8 здійснювати будь які дії щодо використання будь-яким способом тераси, загального користування загальною площею 4,8 кв.м. квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Відповідачу на праві спільної часткової власності належить 638/1000 квартири АДРЕСА_2. Квартира ОСОБА_8 розташована напроти квартири позивачів через терасу, загальною площею 4,8 кв.м., яка перебуває в спільному користуванні сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 липня 2010 року за ОСОБА_8 визнано право користування площею 3,6 кв.м. балкону квартири квартири АДРЕСА_2. Позивачі зазначали, що ОСОБА_8 безпідставно вважав, що зазначеним рішенням суду йому надано право користування балконом площею 3,6 кв.м., який він на свій розсуд вважає частиною тераси (4,8 кв.м., які перебувають у користуванні позивачів). При цьому, він постійно стверджує, що тераса, загальною площею 4,8 кв.м включає в себе балкон 3,6 кв.м (тоді ж це два різних об'єкти), стверджував, що позивачі взагалі не мають права користування терасою та весь час спричиняє їм перешкоди у володінні та користуванні власністю - терасою загального користування.

У жовтні 2013 року ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та з урахуванням уточнень, просив зобов'язати КП «ОМБТІ і РОН» виготовити нову технічну документацію та внести зміни до інвентаризаційної справи на квартири АДРЕСА_1 шляхом виключення з технічного паспорту квартири ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 окремого об'єкту - тераси загального користування площею 4,8 кв.м.; визнати за ним право користування іншою частиною балкону, яка залишилася після смерті ОСОБА_9,загальної площею 4,8 кв.м.; усунути перешкоди у користуванні балконом квартири АДРЕСА_2, загальною площею 8,4 кв.м., шляхом заборони відповідачам його використання будь-яким чином; зобов'язати відповідачів відновити стіну шляхом закладення незаконно зробленого пройму у стіні свого туалету; зобов'язати відповідачів привести приміщення туалету у відповідність до вимог СНІП України шляхом встановлення вентиляції.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що згідно інвентаризаційних справ на квартири сторін, у технічних паспортах, визначено об'єкт балкон, який відразу належить різним власникам. При співставленні часу зазначення спірного об'єкту у технічних паспортах вищезазначених квартир, вбачається що об'єкт - балкон у технічному паспорті власників квартири № 2 існував на багато раніше ніж об'єкт - тераса у технічному паспорті власників квартири № 3. У матеріалах БТІ тераса, яка відноситься до квартири № 3 включена до складу технічного паспорту лише у 2009 році, а балкон квартири № 2 увійшов до складу технічного паспорту раніше ніж у 2001 році. Таким чином, сім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають жодного відношення до спірного об'єкту. В свою чергу ОСОБА_8, відповідно до рішення суду, має право користування частиною вищезазначеного балкону. За таких обставин, ОСОБА_8 вважає позов сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 безпідставним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення первісного та зустрічного позовів. Позивачі та відповідач у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надали належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов А.В. Маляренко