Справа № 467/1258/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2015 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області

третя особа: Державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_3

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, третя особа: Державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

Свої вимоги мотивує тим, що 15 листопада 2001 року померла його мати ОСОБА_4. Після її смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку № 94 по вулиці Набережна друга в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, який належав померлій на праві власності. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, в установлений законом строк подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, отримав свідоцтва на земельні ділянки, що належали померлій. Зазначаючи, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок він не має змоги оформити спадщину на житловий будинок, тому просив суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування.

До початку судового засідання, через канцелярію суду позивач надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільський голова до початку судового засідання, через канцелярію суду надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа, Державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність

Вивчивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується копією свідоцтва про народження позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 8)

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер 20 березня 1995 року

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с. 8) ОСОБА_4 померла 15 листопада 2001 року

Позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті матері, як спадкоємець першої черги по закону, оскільки на момент її смерті проживав та був зареєстрований з померлою за однією адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка ЖБК «Вимпел-8» №38 від 22 квітня 2002 року.

Як видно із копії спадкової справи на майно померлої ОСОБА_4, позивач в установлений законом строк звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Після смерті матері позивача, залишилося спадкове майно, на яке він отримав свідоцтва про право на спадщину за законом та житловий будинок № 94 по вулиці Набережна друга в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області.

Згідно постанови Державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори від 17 березня 2015 року (а.с. 5) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок № 94 по вулиці Набережна друга в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області видане на ім»я ОСОБА_4, яка померла 15 листопада 2001 року, після її смерті,- 16 лютого 2009 року, що суперечить діючому законодавству.

Так, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 16 лютого 2009 року, житловий будинок № 94 по вулиці Набережна друга в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с. 6)

Згідно довідки Арбузинського КП БТІ № 61 від 04.08.2015 року житловий будинок № 94 по вулиці Набережна друга в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області зареєстровано за ОСОБА_4 16 лютого 2009 року

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об»єкта нерухомого майна від 06.08.2015 року, у державному реєстрі прав на нерухоме майно, а саме житловий будинок № 94 по вулиці Набережна друга в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, відомості відсутні

На підставі викладеного суд вважає, що позивач довів належність житлового будинку на праві власності померлій ОСОБА_4

Відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного чи невизнаного права у разі його порушення чи невизнання.

Згідно з правилами диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

При цьому, слід враховувати, що норми п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст. 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Системний аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно з ч. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин 1, 2 ст. 549 цього Кодексу спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позивач, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За такого, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_4, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою у набутті ним таких прав, яке за позивачем має бути визнано, тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 59, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, третя особа : Державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок № 94 по вулиці набережна друга в с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, який належав ОСОБА_4, померлої 15 листопада 2001 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_6