Справа № 358/729/15-ц Головуючий у І інстанції Корбут В. М.
Провадження № 22-ц/780/5740/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 45 04.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Приходька К.П.,

суддів Верланова С.М., Голуб С.А.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 04 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення у квартиру та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,-

встановила:

у травні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 в м. Богуслав Київської області зі зняттям його з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона у відповідності до договору дарування від 30.09.2010 року, який зареєстрований Білоцерківським МБТІ в державному реєстрі прав власності являється власником вищевказаної квартири.

Відповідач зареєстрований в її квартирі з 2004 року, коли ця квартира ще належала її матері ОСОБА_4 з якою відповідач проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

В 2012 році між ними припинились відносини, внаслідок чого її мати переїхала проживати до неї, а відповідач залишився проживати в цій квартирі.

Через деякий час, в 2013 році відповідач забрав з її квартири всі свої особисті речі, документи та добровільно переїхав проживати до іншого будинку, що розташований по АДРЕСА_2 оскільки він одружився і в цьому шлюбі у нього народилась дитина.

Про факт того, що відповідач з 2013 року не проживає за місцем реєстрації, підтверджується актами обстеження будинку та показами свідків.

Оскільки відповідач без поважних причин понад рік не проживає в її квартирі, не несе ніяких витрат по оплаті комунальних послуг, це порушує її право на належне розпорядження квартирою.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 за первісним позовом не погоджуючись з вимогами ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив вселити його у квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні вказаною квартирою шляхом передачі йому ключів від встановленого замка на вхідних дверях, посилаючись на те, що в провадженні Богуславського районного суду Київської області вже розглядалась справа за позовом ОСОБА_3 про виселення його із спірної квартири без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації у вказаній квартирі.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 09.11.2012 року позов ОСОБА_3 був задоволений. Апеляційний суд Київської області залишив рішення першої інстанції в силі. Рішення набрало законної сили.

30.04.2013 року, скориставшись тим, що він перебував на роботі, відповідач ОСОБА_3 наказала своєму батьку замінити замки на вхідних дверях квартири і відмовила надати йому ключі від нового замка, незважаючи на те, що у квартирі залишився його одяг, білизна та зимове взуття.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі скасував ухвалу Апеляційного суду Київської області та рішення суду першої інстанції про його виселення із спірної квартири.

При новому розгляді справи рішенням Богуславського районного суду Київської області від 11.11.2013 року, залишеним апеляційним судом Київської області без змін, в задоволенні позовних вимог про його виселення із спірної квартири відмовлено.

Тому у нього є всі законні підстави вселитися до спірної квартири, з якої його незаконно виселили рішенням суду від 09.11.2012 року, але вселитись йому перешкоджає замінений замок у вхідних дверях та відсутність ключів від нового замка, що спонукало пред'явити зустрічний позов, оскільки він не бажає ламати вхідні двері.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 04 вересня 2015 року первісний позов задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 в м. Богуслав Київської області зі зняттям його з реєстраційного обліку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Богуславського районного суду Київської області від 04 вересня 2015 року, ухвалити нове, яким позовні вимоги за зустрічним позовом задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що рішення в незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Також зазначив, що суд повинен лише встановлювати обставини справи і на підставі їх роботи висновки, а не на свій розсуд надумано і всупереч отриманим доказам тлумачити їх.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 являється власником квартири АДРЕСА_1 в м. Богуслав Київської області, що підтверджується договором дарування від 30.09.2010 року, який зареєстрований Білоцерківським МБТІ в державному реєстрі прав власності.

У даній квартирі з 18.02.2004 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що підтверджується копією його паспорта, копією будинкової книги, інформацією від адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київської області та довідкою завідуючого Богуславського С УДМС України в Київській області.

Про факт не проживання відповідача ОСОБА_2 у житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, а саме: з 01.05.2003 року по даний час, підтверджується актами обстеження від 27.11.2014 року; 20.04.2015 року; 23.04.2014 року (а.с.6-8).

Згідно з ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Крім того, статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 в спірній квартирі не проживав понад рік без поважних причин, перешкод для нього у користуванні даною квартирою не встановлено, він не являється членом сім'ї позивача, не несе обов'язків по сплаті комунальних послуг, не укладав договір найму житлового приміщення, його особисті речі в цій квартирі відсутні, тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що первісний позов підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Тому доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення норм матеріального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку відмовивши в задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційні скарги і залишити рішення суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Богуславського районного суду Київської області від 04 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді