Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/2675/13-ц Головуючий у 1-й інст. Мокрецький В. І.
Категорія 5 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Шевчук А.М., Худякова А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Іванівської сільської ради Житомирського району, третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області та свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом.

В обґрунтування позову зазначали, що 25.04.2005 року вони купили у ОСОБА_6 садовий будинок НОМЕР_1 та земельну ділянку площею 0,09 га за адресою: АДРЕСА_1. Затим до даного садового будинку за власні кошти здійснили прибудови. Після цього з їх згоди в будинок вселився на тимчасове проживання їх син ОСОБА_3 з дружиною.

У 2013 році вони вирішили оформити право власності на вказаний садовий будинок НОМЕР_1. Проте після звернення до сільської ради виявилось, що виконкомом Іванівської сільської ради в порушення установленого порядку незаконно прийнято рішення від 18.05.2006 року про оформлення права власності на даний садовий будинок на ім'я ОСОБА_3 та видано свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно.

За наведених обставин та після уточнення позовних вимог, позивачі просили визнати незаконним і скасувати рішення виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району від 18 травня 2006 року щодо оформлення права власності на садовий будинок НОМЕР_1, розташований на території Іванівської сільської ради по Раді садівницьких товариств масиву «Давидівський» Житомирського району, на ім'я ОСОБА_3, а також визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна, оформлене на ім'я ОСОБА_3

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись, що судом не повно з'ясовані та не враховані всі обставини справи, порушені норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Зокрема зазначає, що рішення виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району від 18.05.2005 року є незаконним, оскільки ОСОБА_3 не брав участі ні у купівлі спірного садового будинку, ні у здійсненні добудов.

Крім того зазначає, що суд фактично не розглянув позовну вимогу про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна, оформлене на ім'я ОСОБА_3, хоча така вимога заявлена позивачами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом вимог ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України.

Пунктом 10.ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.21 ЦК України - суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулися до суду з позовом та просили постановити судове рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області щодо оформлення права власності на садовий будинок на ім'я ОСОБА_3 та свідоцтва про право власності на даний об'єкт нерухомого майна.

Про незаконність оскаржуваного рішення та свідоцтва заперечується представником Іванівської сільської ради Житомирського району та третьою особою ОСОБА_4

Розглядаючи спір суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області щодо оформлення права власності, виходячи з того, що рішенням суду від 20.01.2014 року спірний садовий будинок визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 і поділено, у зв'язку з чим відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням не доказуються при розгляді інших справ.

Позовна вимога про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на даний об'єкт нерухомого майна судом першої інстанції не розглянута та рішення з цього приводу не постановлено (а.с.81, 143, 252).

З рішенням суду першої інстанції погодитися повністю не можливо з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 18.05.2006 року виконкомом Іванівської сільської ради Житомирського району прийнято рішення №134, яким оформлено за відповідачем у справі ОСОБА_3 право власності на садовий будинок, який розташований на земельній ділянці НОМЕР_1, площею 0,045 га в Давидівському масиві садівницького товариства „Акорд" (а.с.188).

Вказане рішення стало підставою для видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на садовий будинок з надвірними будівлями, що розташований на території Іванівської сільської ради по раді садівницьких товариств масиву „Давидівський", будинок 1482 (а.с.7).

Обгрунтовуючи незаконність даного рішення та свідоцтва про право власності сторона позивачів посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 не брав участі у купівлі даного садового будинку, а також у здійсненні добудов. Крім того вказує, що на момент видання даного рішення ОСОБА_3 не являвся членом садівницького товариства масиву „Давидівський".

Проте будь-яких доказів про факт купівлі позивачами спірного садового будинку та земельної ділянки останніми суду не надано та такі фактично відсутні в матеріалах справи. Зокрема, правовстановлюючі документи про належність на праві власності садового будинку та земельної ділянки НОМЕР_1 особі, а саме ОСОБА_6, на яку посилаються позивачі, як продавця вказаного майна, в матеріалах справи відсутні. Крім того, як свідчить довідка садівницького товариства №19 за 2005 рік, яка у встановленому законом порядку не визнана недійсною, на земельній ділянці НОМЕР_1, 1484, що перебувала в користуванні ОСОБА_6, забудови відсутні (а.с.194).

Разом з тим, надана позивачами розписка від ОСОБА_6 про отримання нею коштів нібито за продаж майна, вказаних обставин достовірно не підтверджує. Відсутні і судові рішення, якими б підтверджено факт купівлі зазначеного майна позивачами.

Вказані обставини фактично визнані стороною позивачів в ході апеляційного розгляду справи.

Ці ж обставини частково встановлені рішенням апеляційного суду Житомирської області по справі №278/3991/13-ц від 20.01.2014 року, яке набрало законної сили (а.с.85 - 88).

Не підтверджують достовірно обставин, на які вказують позивачі, надані ними суду квитанції про придбання будівельних та інших матеріалів, а також докази про отримання коштів по спадщині і факт ведення селянського господарства з метою отримання певних доходів, оскільки вказаними документами достовірно не підтверджено, що саме ці матеріали та кошти були витрачені на придбання та проведення добудов спірного садового будинку.

Водночас, матеріалами справи підтверджено, що згідно розпорядження Житомирської районної державної адміністрації від 25.07.2005 року земельна ділянка НОМЕР_1, розміщена на території садівницького товариства масиву „Давидівський" була надана в оренду ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування будинку, ведення особистого селянського господарства. Вказане стало підставою для прийняття останнього у члени садівницького товариства. Затим, вказана земельна ділянка передана ОСОБА_3 у власність (а.с.126, 131, 128, 129, 191, 192, 175).

Також, судом встановлено, що позивачі не являлися та не являються членами вище згаданого садівницького товариства, не були і не є користувачами чи власниками земельної ділянки НОМЕР_1, на якій розміщений спірний садовий будинок.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачами не доведено обставин, на які вона посилається, як підставу своїх вимог, зокрема не надали доказів відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України про незаконність рішення виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району від 18 травня 2006 року щодо оформлення права власності на садовий будинок НОМЕР_1, розташований на території Іванівської сільської ради по Раді садівницьких товариств масиву «Давидівський» Житомирського району, на ім'я ОСОБА_3

Відтак, відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Оскільки свідоцтво про право власності на даний об'єкт нерухомого майна видано на підставі оскаржуваного рішення виконкому Іванівської сільської ради від 18.05.2006 року, підстави для визнання якого незаконним відсутні, то вимога про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на даний об'єкт нерухомого майна є похідною від вимоги про визнання незаконним вище вказаного рішення, яка також не може бути задоволена судом.

За наведених обставин доводи апеляційної скарги слід визнати частково обгрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3, Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконним і скасування рішення виконкому Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 травня 2006 року щодо оформлення права власності на садовий будинок НОМЕР_1, розташований на території Іванівської сільської ради Житомирського району по Раді садівницьких товариств масиву «Давидівський» Житомирського району Житомирської області, на ім'я ОСОБА_3, а також визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна, оформлене на ім'я ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді