№ 2/679/491/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі: головуючої судді Фурсевич О.В.,

при секретарі Федорчук Л.О., Плазій Н.В., се

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, 31 жовтня 2014 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 30000 доларів США зі строком повернення до 04.11.2014 року, що підтверджується власноруч написаною ним розпискою. Станом на день подання позову - 10.07.2015 року та на даний час відповідач суму позики не повернув. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 10.07.2015 року 1 долар США = 21,84 гривні. Таким чином заборгованість відповідача за договором позики станом на 10.07.2015 року становить 655200 гривень (30000 доларів США х 21,84 грн.). Також позивач вважає, що згідно ст.625 ЦК України, він має право отримати 3% річних від простроченої суми за період з 05.11.2014 року по 10.07.2015 року та інфляційні нарахування за період з грудня 2014 року по червень 2015 року.

На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь основний борг в розмірі 655200 гривень, три проценти річних у розмірі 13301 гривня 45 копійок, інфляційні нарахування в розмірі 294184 гривні 80 копійок, всього: 962686 гривень 25 копійок, а також 3654 гривні судового збору.

В судовому засіданні 28.07.2015 року відповідач ОСОБА_2 факт отримання від позивача грошових коштів в розмірі 30000 доларів США за договором позики фактично визнав, заявивши клопотання про відкладення розгляду справи для добровільного погашення боргу. Однак, станом на 25.09.2015 року доказів виконання зобов'язання до суду не подав, в судове засідання не з'явився.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Як вбачається з статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що 31.10.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно умов якого, ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав в борг 30000 доларів США та зобов'язався повернути борг в строк до 04.11.2014 року, про що свідчить власноруч написана та підписана ОСОБА_2 розписка.

При наявності таких доказів, суд вважає доведеним отримання відповідачем позики від позивача. Доказів повернення суми позики відповідач до суду не направив, в судове засідання не з'явився.

Так як відповідач договірні зобов'язання щодо повернення позивачу грошових коштів у встановлені строки не виконав - це є порушенням зобов'язання.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за договором позики не виконав і отримані кошти в сумі 30000 доларів США ОСОБА_1 не повернув. Вказане також підтверджується наявною у позивача розпискою відповідача. Станом на 10.07.2015 року, згідно офіційного курсу Національного банку України (1 долар США = 21,848173 грн.), 30000 доларів США становить 655200 гривень.

Згідно ст.ст.525, 530, 610, 617 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо вона доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку чи непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно ст.ст.524, 533 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Українське законодавство не забороняє укладати договір позики і в іноземній валюті. В такому випадку виконання зобов'язань по поверненню грошових коштів також може бути виражене в іноземній валюті. Грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, згідно ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. Оскільки індекс інфляції - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні.

Оскільки між сторонами було укладено договір позики в іноземній валюті - долар США, положення ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача суми нарахованих позивачем інфляційних втрат.

Разом з тим, так як відповідач ОСОБА_2 не виконав зобов'язання за договором позики, він зобов'язаний сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми за період з 05.11.2014 року по 10.07.2015 року, що становить 13301 гривня 45 копійок, згідно проведеного ним розрахунку з дотриманням вимог чинного законодавства.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що відповідач добровільно у встановлений строк не повернув позивачу борг за договором позики, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 655200 гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 13301 гривня 45 копійок. В задоволені іншої частини позовних вимоги - відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 69,44 %, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2537 гривень 34 копійки (3654 грн. х 69,44):100).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.524 - 526, 530, 533, 610, 617, 625, 1046 - 1050 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 655200 гривень, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 13301 гривня 45 копійок та судовий збір в розмірі 2537 гривень 33 копійки, а всього: 671038 гривень 78 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: