печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого : судді Матійчук Г.О.,

при секретарі: Тарасюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Київській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Печерського районного суду міста Києва про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 2 378 грн. 20 коп. та суму інфляції за весь час прострочення у розмірі 112 грн. 06 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника відділу контролю у сфері послуг Державної фінансової інспекції в Київській області та 02 березня 2015 звільнився на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Однак, остаточний розрахунок з позивачем було проведено лише 31 березня 2015 року.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Представник відповідача Ларіонова О.В. в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Державної фінансової інспекції в Київській області №107-о від 02 березня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу контролю у сфері послуг за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

Згідно розрахунків, наданих позивачем, середній заробіток за весь час затримки виплат становить 2 378 грн. 20 коп., а сума інфляції за весь час прострочення - 112 грн. 06 коп.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. А при оспорюванні цих сум роботодавцем, сума середнього заробітку стягується, в залежності від того, на чию користь вирішено спір.

Згідно положень п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

З матеріалів справи вбачається, і відповідачем не спростована та обставина, що після звільнення позивача з роботи, відповідач в день його звільнення не здійснив виплату належної ОСОБА_1 заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку. У зв'язку з вищезазначеними нормами закону у позивача внаслідок порушення відповідачем положень ст. 116 КЗпП України, виникло право на стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач своєчасно не виплатив ОСОБА_1 заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку, чим порушив грошове зобов'язання, позивач має право на стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, яка становить 112 грн. 06 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 625 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Київській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Державної фінансової інспекції в Київській області, місце знаходження - пл. Лесі Українки, 1, м. Київ, , на користь ОСОБА_1, місце проживання - АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 2 378 (дві тисячі триста сімдесят вісім) грн. 20 коп. та суму інфляції за весь час прострочення у розмірі 112 (сто дванадцять) грн. 06 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.О. Матійчук