АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/122/15 Справа № 173/3449/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_2,

Суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, зустрічною позовною заявою ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення з останнього заборгованість за кредитним договором, укладеним між сторонами у справі 04 серпня 2011 року.

Позивач посилався на те, що порушення кредитних зобовязань відповідачем призвело до виникнення кредитної заборгованості, яка станом на 20 листопада 2013 року становить 38727 грн. 40 коп. і складається з наступного

- 5333.51 грн., заборгованість за кредитом;

- 7.53 грн.. заборгованість за процентом за користування кредитом;

- 2186.95 грн., - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 28879.06 грн., - пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1820.35 грн. - штраф (процентна складова).

ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та просив визнати недійсним вказаний вище кредитний договір, оскільки при його укладенні не було дотримано письмової форми його вчинення.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 Школьний б. 10 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, фактично проживає: м. Вільногірськ вул.. жовтнева, 25 кв. 79) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК 38727 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитним договором № DNV0CC9EEC0001 від 04.08.2011 року , яка складається з наступного: 5333.51 грн., заборгованість за кредитом; 7.53 грн.. заборгованість за процентом за користування кредитом; 2186.95 грн., - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28879.06 грн., - пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1820.35 грн. - штраф (процентна складова) та понесені судові витрати, а саме - 387 грн., 27 коп. за сплачений судовий збір.

У задоволенні вимог за зустрічною позовною заявою про визнання недійсним кредитного договору № DNV0CC9EEC0001 від 04.08.2011 року , укладеного між кредитним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_6 позивачу ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити у справі нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів , обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що 04 серпня 2011 року між сторонами у справі укладено кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг.

За цим договором публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» наддав ОСОБА_6 6 000 грн. Кредиту строком на 6 місяців, а позичальникзобовязався повернути кредит, сплатити проценти, винагороди, комісії зазначені в заяві та Умовах і правилах надання банківських послуг.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20 листопада 2013 рокув позичальника існує кредитна заборгованість загальним розміром 38727 грн. 40 коп., в тому числі :

- заборгованість по тілу кредиту в розмірі 5333.51 грн. Нарахована за період прострочення з 24 лютого 2012 року по 20 листопада 2013 року;

- заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 7.53 грн.. нарахована за період прострочення з 26 листопада 2011 року по 20 листопада 2013 року ;

- заборгованість по пені в розмірі 28879 грн. 06 коп. нарахована за період прострочення з 08 листопада 2011 року по 20 листопада 2013 року;

- заборгованість з комісії за користування кредитом в розмірі 2186 грн. 95 коп. нарахована за період прострочення з 08 листопада 2011 року по 20 листопада 2013 року;

- штраф в розмірі 500 грн. фіксована частина;

- штраф в розмірі 1820.35 грн. - процентна складова.

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення позовних вимог банку та відмову в позові позичальника кредиту, суд першої інстанції виходив з доведеності того, що позичальник не повернув банку кредитну заборгованість згідно вказаних вище розрахунків банку, а також обгрунтованості первісних позовних вимог, на підставі ст. ст. 526, 1054, 626, 629 ЦК України і умов укладеного між сторонами договору.

Відмовляючи в позові ОСОБА_7, районний суд керувався тим, що укладений між сторонами кредитний договір є договором приєднання і сторонами спору дотримано письмової форми його укладення.

Така позиція районного суду передчасна.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов»язку суду сприяти сторонами у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання , суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, яка підлягає застосуванню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про зменшення розміру стягнутої пені з 26879, 06 грн. до 2000 грн., а тому загальна сума стягнення заборгованості підлягає зменшенню до 12091, 94 грн. і складається з наступного :

- 5333.51 грн., заборгованість за кредитом;

- 7.53 грн.. заборгованість за процентом за користування кредитом;

- 2186.95 грн., - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 2000 грн., - пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1820.35 грн. - штраф (процентна складова).

З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України підлягає зменшенню сума стягнутого судового збору до 243, 6 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2014 року - змінити.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк» 12091 (дванадцять тисяч девяносто одну) гривню 94 копійки.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: