Справа №522/5105/14
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Домусчі Л.В.
при секретарі - Герасименко Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб-орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради, за участю прокурора Приморського района м. Одеси про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позбавлення батьківських прав.
Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Бондаря В.Я. від 07.03.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав було виділено в окреме провадження та направленно на реєстрацію у відповідності до вимог ст..11-1 ЦПК України. Вказані матеріали надійшли до судді Домусчі Л.В. 27.03.2014 року.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона з відповідачем 03.10.2008 року зареєстрували шлюб, про що Вознесенсько-Першою сільською радою Арцизького району Одеської області зроблено відповідний актовий запис № 04 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2. Від спільного шлюбу народилась дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружні відносини між ними фактично припинені з вересня 2013 року, сторони проживають окремо. Відповідач не цікавиться життям, фізичним, психічним та моральним розвитком і вихованням доньки, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та не бере участі у її вихованні та матеріальному утриманні, аліменти не сплачує. З 2013 року та по теперішній час піклуванням про здоров'я доньки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляке сприяння здобуттю донькою освіти, підготовкою дитини до самостійного життя та повне її утримання здійснюється лише позивачем.
Позивач у судове засідання 30.06.2015 року з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Додатково пояснила, що з відповідачем проживають окремо, починаючи з вересня 2013 року, у 2014 році шлюб було офіційно розірвано, з того часу будь-яке спілкування з відповідачем припинено, вже на протязі 2,5 років він не з'являється до них, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не цікавиться її життям, у вихованні дитини участь не приймає.
Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради - Прокопенко І.Є. (діє на підставі довіреності від 03.03.2015 року) у судове засідання з'явилась, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вважала за можливе задовольнити.
Представник Прокуратури Приморського району м. Одеси - Сазонова К.А. (діє на підставі довіреності від 27.05.2015 року) у судове засідання з'явилась, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та проти їх задоволення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання 30.06.2015 року не з'явився, про час і місце був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Представник органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та ухвалення рішення з урахуванням прав та інтересів дитини.
Судом встановлено, що 03.10.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, зареєстрований Вознесенсько-Першою сільською радою Арцизького району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 04 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.5).
Від спільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька - ОСОБА_3, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №356 (а.с.6).
З пояснень позивачки судом встановлено, що починаючи з вересня 2013 року відповідач припинив спілкування з дитиною, до теперішнього часу до них не з'являвся, на зв'язок не виходив, не телефоную та будь-яким іншим чином не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, матеріальної допомоги та створення умов, необхідних для нормального розвитку дитини, не здійснює.
Заочним рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2014 року (справа № 522/2629/14-ц) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 37). До теперішнього часу дане заочне рішення не переглянуто та сторонами не оскаржено.
Частиною 1 ст. 18 даної Конвенції встановлено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У відповідності до ст.. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов'язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.
У відповідності до ст.. 3 вищезгаданої Конвенції, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Положення Конвенції знайшли відображення у ч.4 ст. 155 СК України, відповідно до якої ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
П. 16 постанови пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК .
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
У відповідності до п.15 вказаної постанови позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Висновком органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №01-11/687 від 26.06.2015 року встановлено, що донька ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, всі питання щодо виховання малолітньої дитини вирішуються матір'ю, батько дитини - ОСОБА_2 неодноразово запрошувався на засідання ради опіки та піклування ПРА ОМР для надання пояснень відносно позбавлення його батьківських прав, але на запрошення не відреагував, пояснень на надав. Відповідно до висновку №01-11/687 від 26.06.2015 року Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, відповідача доцільно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі викладеного судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні доньки, матеріально її не утримує, не піклується про неї, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, у зв'язку з чим, виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 88, ч4 ст.169, 212-215, 218,224-225 ЦПК України, ст.ст.3, 6, 19 ч.6, 141,150-151,164-166 Сімейного Кодексу України, Конвенцією ООН про права дитини, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб-орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради, за участю прокурора Приморського района м.Одеси про позбавлення батьківських прав-задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, батьківських прав щодо його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

СУДДЯ: Домусчі Л.В.

30.06.2015