У х в а л а

іменем україни

04 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору іпотеки нікчемним та іпотеки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 26 березня 2008 року на забезпечення виконання зобов'язання за договором від 26 березня 2008 року № CrL-SME400/55/2008 про надання споживчого кредиту вони уклали з ПАТ «ОТП Банк» договір іпотеки № РМ-SME400/55/2008. За цим договором вони передали в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм та ОСОБА_6 на праві приватної власності. Посилаючись на те, що договір іпотеки є нікчемним, оскільки відповідач збільшив обсяг відповідальності поручителів без їх згоди, позивачі просили суд визнати договір іпотеки № РМ-SME400/55/2008 від 26 березня 2008 року нікчемним, а іпотеку припиненою.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
В.П. Гончар Д.О. Остапчук