Провадження № 2/522/8609/15

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Домусчі Л.В.
при секретарі Шевчик В. І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_3 17.08.2015 року звернувся до Приморського районного суду з позовною заявою, у якій просить, на підставі ст. ст. 110, 112 СК України розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2.
В позовній заяві позивачка посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. Почуття поваги та кохання подружжям один до одного втрачено. Суперечок про поділ майна та місце проживання спільної дитини сторони не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сімї неможливі.
Позивачка ОСОБА_3 просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, а також залишити за нею шлюбне прізвище «Бункіна», про що подала адресовану суду письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.
Відповідач ОСОБА_2 15.10.15 року також надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив розглянути позов за його відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.06.1997 року у Мелітопольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізької області (актовий запис № 360). Свідоцтво про шлюб І - ЖС № 036000. (а.с.3). З свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки «Асауленко».
Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії 1-Ж № 113173, виданого 17 грудня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції (а.с. 9), яка проживає разом з позивачкою.
Фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2015 року року, однією сімєю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. Дитина після розірвання шлюбу залишається на вихованні у матері.
На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе
Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у звязку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим.
При цьому, враховуючи, що Україна є останнім спільним місцем проживання сторін, українське законодавство слід розглядати як спільний закон сторін, тому положення СК України підлягають застосуванню до спірних правовідносин в силу ст. ст. 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право».
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Коституції України, ст. ст. 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 169 ч.4,, ч. 4 ст. 174, 179, 197 ч.2, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст.ст.. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07.06.1997 року у Мелітопольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Запорізької області (актовий запис № 360). Свідоцтво про шлюб І - ЖС № 036000.
Залишити за позивачкою ОСОБА_1 «Бункіна».
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Суддя: Домусчі Л. В.