АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/400/15
Справа № 639/7323/13-ц Головуючий 1 інстанції Гаврилюк С.М.
Категорія: житлова Доповідач:ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцина В.Б.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки жилого будинку з надвірними будівлями,-

ВСТАНОВИЛА:

29.08.2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, в якій після уточнення просила суд визначити порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою, розташованою у м. Харкові по вул. Виконкомівській, 7, відповідно до запропонованого експертом варіанту № 2 порядку користування земельною ділянкою. При цьому вона не погодилася із запропонованим судовим експертом варіантом поділу житлового будинку за порядком користування, який фактично склався між сторонами, свого варіанту не запропонувала.

В обґрунтування позивних вимог послалася на те, що сторонам по справі в результаті спадкування після смерті батька належить на праві власності по 1/2 частини житлового будинку літ. А-1 з надвірними будівлями, що розташовані на земельній ділянці площею 800 кв м. Позивачка користується ? частиною будинку літ. А-1 з відповідною частиною надвірних будівель. Між сторонами склалося фактичне користування житловим будинком, надвірними будівлями і земельною ділянкою, сторони мають окремі виходи, однак її не влаштовує, цей фактичний порядок, який склався внаслідок односторонніх, без згоди позивачки, дій відповідача, який встановив паркан, захопив та користується частиною земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4 Вирішити спір у добровільному порядку сторони не мають можливості, внаслідок чого позивачка не може реалізувати своє право на приватизацію належної їй земельної ділянки та вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про припинення права спільної часткової власності на вказаний житловий будинок та просив суд виділити в натурі належну йому 1/2 частку жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, 7, відповідно до запропонованого судовим експертом варіанту, а саме: приміщення №№ 2-1, 2-3, 2-4, 2-7, 2-8 в житловому будинку літ. «А-1» та ? частину сараю, літ. «И», льох літ. «Р», згідно з технічним паспортом.

В обґрунтування зустрічних позивних вимог ОСОБА_5 послався на те, що спільне користування співвласниками вказаним нерухомим майном не вбачається можливим внаслідок неприязних стосунків між сторонами. Позивачка не сплачує комунальні послуги, не проводить поточний та капітальний ремонти будинку, не утримує в належному стані прибудинкову територію та сад, внаслідок чого всі витрати і роботу з утримання будинку та прибудинкової території відповідач був змушений нести самостійно. У звязку з цим весь тягар утримання будинку в цілому покладається лише на ОСОБА_5 та членів його сімї.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, при цьому ОСОБА_4 заперечувала проти зустрічного позову, посилаючись на те, що не бажає розподілу житлового будинку в натурі між співвласниками, оскільки має намір лише визначити порядок користування будинком з надвірними будівлями та земельною ділянкою, відповідно з ідеальними частками сторін по справі в праві власності.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник в судовому засіданні проти первісного позову заперечували, просили задовольнити зустрічний позов у повному обсязі та здійснити розподіл житлової будинку з надвірними будівлями згідно представленого варіанту висновку судової експертизи, зазначивши, що встановлення між співвласниками порядку користування будинком з визначенням конкретних приміщень не припиняє право спільної часткової власності, тому такі частки не перетворюються в самостійний обєкт власності кожного з них, а згідно ст. 364 ЦК України виділ в натурі частки з спільного майна є складовою його права власності.

В обґрунтування своїх заперечень проти первісного позову представник відповідача також зазначила, що правовстановлюючі документи на право власності або право користування на спірну земельну ділянку відсутні, також відсутні документи про відведення її в натурі. Встановлення меж, площі і конфігурації земельної ділянки згідно вимог чинного законодавства України не відбувалося, що унеможливлює визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено. Задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про виділ в натурі частки жилого будинку з надвірними будівлями. Поділено в натурі житловий будинок № 7 (літ. «А-1»), розташований по вул. Виконкомівській в м. Харкові з урахуванням фактично сформованого порядку користування, з незначним відступом від ідеальних часток співвласників. Виділено ОСОБА_5 у власність частку жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: м.Харків, вул. Виконкомівська, 7, яка складається з приміщень: 2-1, 2-3, 2-4, 2-7, 2-8 в літ. А-1, загальною площею 49,0 кв.м, в т.ч житловою площею 28,9 кв.м з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами : 1/2 частину сараю літ. И, льоху літ. Г, ворітьми № 3, 1/2 частину огорожі № 5, огорожу № 6, огорожу № 7, огорожу № 8, замощення І, загальною вартістю 76479 грн., що складає 56/100 частини домоволодіння.

Виділено ОСОБА_4 у власність частку жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: м.Харків, вул. Виконкомівська, 7, яка складається з приміщень: І,ІІ, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, загальною площею 52,8 кв. м, в т.ч. житловою площею 24,9 кв.м. з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами : 1/2 частину сараю літ. «И», літню кухню літ. «В», вбиральню літ. «К», зливну яму № 4, огорожу № 1, хвіртку № 2, ? частину огорожі № 5, загальною вартістю 61156 грн., що складає 44/100 частини домоволодіння.

Внаслідок розподілу в натурі частки співвласників були перерозподілені та складають: ОСОБА_4 - 44/100 частини домоволодіння, замість 1/2 частини; ОСОБА_5 - 56/100 частини домоволодіння, замість 1/2 частини. Стягнуто з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) грошову компенсацію внаслідок перерозподілу ідеальних часток співвласників в сумі 5759 грн. (пять тисяч сімсот пятдесят девять) гривень. Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у сумі 4685 (чотири тисячі шістсот вісімдесят пять) грн. 99 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить змінити рішення шляхом додаткового виділення на її частку, окрім вже присуджених приміщень і надвірних будівель, ? частини льоху літ. «Г», а також: зменшити розмір стягнення з неї на користь ОСОБА_5 судових витрат; визначити порядок користування земельної ділянки, яка складається з 850 кв.м., згідно варіанта №2 судової будівельно-технічної експертизи. При цьому вона послалася на те, що районним судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи; недоведені обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи, а саме: суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_5 порушував її майнові права, відмовлявся пускати її до будинку, перешкоджав користуватися належній їй частини будинку в тому числі і льохом, від?єднав її частину будинку від опалення, газо- та електропостачання.

Судова колегія , заслухавши суддю-доповідача , відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги ,заслухавши осіб, що зявилися у судове засідання, вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Стаття 1278 Цивільного кодексу України передбачає, що кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

У пункті 26 Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розподілі спадщини застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини спільної часткової власності (ст.ст. 364-367 Цивільного кодексу України), з урахуванням особливостей поділу спадкового майна, визначеного нормами спадкового права.

На підставі ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом ст.ст. 183, 364, 379, 380, 381 ЦК України виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд України в своїх розясненнях, які містяться у п.п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності і громадян на жилий будинок».

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку.

У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у звязку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частки якого зменшилися.

Судом встановлено, що сторони по справі є рідними сестрою та братом, їм на підставі спадкування у рівних частках належить на праві спільної часткової власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Виконкомівська, 7. ОСОБА_4 належить на праві власності 1/2 частина вказаного нерухомого майна на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.09.2004 року. ОСОБА_5 належить на праві власності інша 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 09.12.2004 року.

Правовстановлюючі документи на право власності або право користування на земельну ділянку в матеріалах справи відсутні, також відсутні документи про відведення її в натурі. Встановлення меж, площі і конфігурації земельної ділянки згідно вимог чинного законодавства України не відбувалося.

Між сторонами тривалий час існує спір з приводу порядку користування спірним домоволодінням.

Згідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 20/10/07 від 04.07.2014 р. та пояснень, які надала при апеляційному розгляді справи судовий експерт ОСОБА_6, доречним є єдиний варіант порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями по вул. Виконкомівській, 7 у в м. Харкові, який склався внаслідок фактичного користування сторонами і є найбільш наближений до ідеальних часток співвласників, не потребує додаткових витрат сторін на переобладнання та перепланування і отримання дозволів від виконкому місцевої влади (ас. 152 ЖК). При цьому судовий експерт, спираючись на п.п. 3.15, 4.5 Інструкції Про порядок проведення експертних робіт БТІ, де вказано, що самовільні будови та прибудови не перешкоджають розробці варіантів порядку користування земельною ділянкою, закріпленою в установленому законом порядку» та «при розробці варіантів розподілу житлового будинку не враховуються», при виділі часток в натуру в домоволодінні № 7, вартість самочинних будов, всього на суму 62273 грн., не врахувала. А оскільки самочинне переобладнання відповідачем житлових приміщень у допоміжні приміщення, коридори 1-5, 2-8 площею 6,0 та 5,5 кв.м відповідно, здійснено не за рахунок несучих стін, є необхідними з огляду на те, що ці приміщення внаслідок легалізованої до цього прибудови втратили природнє освітлення, відповідають вимогам ДБН і у свою чергу не потребують додаткового отримання дозволів (а.с. 160, 171).

Згідно до висновку вказаної судової будівельно-технічної експертизи запропоновано один варіант реального поділу житлового будинку з надвірними будівлями, з урахуванням сформованого сторонами фактичного порядку користування, з незначним відступом від ідеальних часток співвласників, який передбачає виділення ОСОБА_7 квартири № 1, яка складається з приміщень І, ІІ, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, загальною площею 52,8 кв.м., в т.ч. житловою 24,9 кв.м., з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами 1/2 частиною сараю літ И, літньою кухнею літ. В, вбиральнею літ. К, зливною ямою № 4, огорожею № 1, хвірткою № 2, 1/2 частиною огорожі № 5, загальною вартістю 61156 грн., що складає 44/100 частини домоволодіння; ОСОБА_5 - квартиру № 2, яка складається з приміщень №№ 2-1, 2-3, 2-4, 2-7, 2-8, загальною площею 49 кв.м., в т.ч. житловою 28,9 кв.м., з обслуговуючими їх надвірними будівлями і спорудами 1/2 частиною сараю літ. И, льохом літ Г, ворітьми № 3, 1/2 частиною огорожі № 5, огорожею № 6, огорожею № 7, огорожею № 8, замощенням І, загальною вартістю 76479 грн., що складає 56/100 частини домоволодіння.

Внаслідок розподілу в натурі ідеальні частки співвласників перерозподіляються та складають: ОСОБА_4 - 44/100 частини домоволодіння, замість одної другої частини; ОСОБА_5 56/100 частини домоволодіння, замість одної другої частини. Грошова компенсація, котру ОСОБА_5 повинен сплатити ОСОБА_4 буде складати 5759 грн.

Оскільки запропонований судовим експертом варіант реального виділу сторонам спірного майна є найбільш наближений до їх ідеальних часток, не потребує від них додаткових перепланувань, реконструкцій і витрат на отримання дозволів, внаслідок чого досягається реальний поділ спільного майна у найменш обтяжливий для сторін спосіб, колегія суддів погоджується з висновками районного суду з цього приводу і відхиляє доводи скарги про незаконний і несправедливий характер такого рішення. Що стосується виділення льоху лише відповідачу ОСОБА_5, то колегія суддів не вбачає в цьому порушення прав позивачки ОСОБА_4, оскільки з огляду на незначні розміри цієї підземної будівлі, яка має один вхід і перебуває у фактичному користуванні лише відповідача, для її реального поділу потрібні додаткові витрати на реконструкцію і отримання дозволів, а права майнові ОСОБА_4 у цьому випадку враховані за рахунок присудженої судом грошової компенсації. Як встановлено під час дослідження апеляційним судом висновку судового експерта, яке відбувалося за участю сторін та самого судового експерта, - виділена позивачці ізольована частина спірного житлового будинку має відповідні системи обігріву і водопостачання, які отримала позивачка разом з виділеними приміщеннями, а їх неробочий стан повязаний з відєднанням від мережі газо- і водопостачання постачальниками цих послуг. Поновлення дії цих систем є обовязком їх власника.

Відмовляючи у задоволенні позову про визначенні порядку користування земельною ділянкою під вказаним домоволодінням, районний суд правильно виходив з того, що за висновками судового експерта, її розмір є більший і не відповідає тому, що відображено на плані земельної ділянки (а.с. 158 т. 1), така зміна належним чином не легалізована, що позбавляє законної можливості вирішити це питання.

Вищевказані висновки районного суду є законними і обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, і доводами скарги не спростовані.

Однак, відмовляючи повністю у задоволенні позову ОСОБА_4, районний суд не взяв до уваги, що її остаточні вимоги про визначення порядку користування житловим будинком (а.с. 216 т. 1) фактично були вирішені судом шляхом виділення їй відповідної частки приміщень у власність.

Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири, у тому числі її ізольованої частки з окремим входом, має право використовувати це помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Таким чином, з набуттям ОСОБА_4 за рішенням суду у власність відповідної частки спірного нерухомого майна вона отримала й право користування, тому її позовні вимоги з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підстав підлягають частковому задоволенню, а рішення суду в цій частині відповідній зміні.

Крім того, внаслідок частково задоволення позову ОСОБА_4 відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає перерозподілу відшкодування понесених відповідачем витрат по сплаті витрат на проведення судової експертизи в сумі 4000 грн. (а.с. 166, 225-226 т. 1).

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року в частині відмови ОСОБА_4 у задоволенні позову про визначення порядку користування жилим приміщенням змінити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення порядку користування жилим будинком, задовольнити частково - шляхом виділення їй у власність частки жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул.. Виконкомівська, 7, - за варіантом, викладеним у рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені ним судові витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи 1600 грн.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: