Справа № 362/5935/14 Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження № 22-ц/780/4989/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 53 12.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Мережко М.В., із участю секретаря Франюк Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс", Васильківського міського голови ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Васильківського міського голови ОСОБА_3, виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс" про скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодуванняі моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

16 грудня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом де, із внесеними змінами та уточненнями, просив скасувати розпорядження Васильківського міського голови ОСОБА_3 від 20 листопада 2014 року №188-к про звільнення з роботи, поновити його на посаді директора КП «Васильківкомунікаціясервіс», стягнути з підприємства на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а з виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області - моральну шкоду в розмірі 10 800 грн., покласти на Васильківського міського голову ОСОБА_3 обов'язок покрити шкоду, заподіяну Комунальному підприємству "Васильківкомунікаціясервіс" у зв'язку з оплатою позивачу часу вимушеного прогулу та виконавчому комітету Васильківської міської ради Київської області, внаслідок його незаконного звільнення.

На обгрунтування своїх вимог зазначив, що при винесенні оскаржуваного розпорядження, його звільнення не було погоджено з міською радою, як того вимагає рішення Васильківської міської ради №03.07-40-VI від 31 травня 2013 року.

Також зазначив і те, що обіймаючи дану посаду він жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності, а зазначені у спірному розпорядженні підстави для розірвання контракту не підтверджені належним чином.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано розпорядження Васильківського міського голови ОСОБА_3 від 20 листопада 2014 року №188-к «Про звільнення ОСОБА_4».

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора Комунального підприємства «Васильківкомунікаціясервіс».

Стягнуто з Комунального підприємства «Васильківкомунікаціясервіс» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21 065,66 грн.

Стягнуто з виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Васильківського міського голови ОСОБА_3, виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, Комунального підприємства «Васильківкомунікаціясервіс» в дохід держави по 81,20 грн. з кожного у відшкодування судових витрат.

Покладено на Васильківського міського голову ОСОБА_3 обов'язок покрити шкоду, заподіяну Комунальному підприємству «Васильківкомунікаціясервіс» у звязку з оплатою ОСОБА_4 часу вимушеного прогулу.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та у межах виплати заробітної плати за один місяць.

На обґрунтування зазначеного рішення суд першої інстанції зазначив, що спірне розпорядження міського голови є неправомірним та прийнято з порушенням Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: в частині посилання на неіснуючу норму статті 42 цього Закону, а також вимог Кодексу законів про працю України щодо випадків систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, фактів застосовування до позивача заходів дисциплінарного чи громадського стягнення і порушення позивачем трудової дисципліни.

Таким чином, на підставі положень трудового законодавства, позивача необхідно поновити на посаді директора КП «Васильківкомунікаціясервіс» та стягнути з останнього на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21 065,66 грн.

Оскільки факт порушення трудових прав позивача з боку Васильківського міського голови ОСОБА_3, який очолює виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області, який, у свою чергу, як виконавчий орган відповідної ради є розпорядником майна КП «Васильківкомунікаціясервіс», доведено повністю, суд прийшов до висновку, що внаслідок протиправного звільнення позивача йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв'язку із незаконним рішенням міського голови про його звільнення, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя у зв'язку із втратою постійної роботи.

Враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, їх характер, тривалість і обсяг, ступень вини особи, яка завдала моральну шкоду, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд задовольнив частково і прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача - виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області на користь позивача розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн.

Одночасно, при визначенні розміру відшкодування, судом враховані вимоги розумності і справедливості.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Васильківський міський голова ОСОБА_3, виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області, Комунальне підприємство "Васильківкомунікаціясервіс" подали апеляційні скарги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просять скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 14 травня 2012 року між Васильківським міським головою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладений контракт за яким останній призначений на посаду директора новоутвореного Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс" на термін з 14 травня 2012 року по 13 травня 2015 року ( а.с. 47-51 ).

У відповідності до п.п. б), в), г), д), е) п. 8.2 розділу 8 «Припинення контракту», правочином передбачено, що директор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи розпорядника майна:

у разі невиконання підприємством протягом двох місяців зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати;

у разі систематичного ( при встановленні виконкомом Васильківської міської ради ) більше двох випадків невиконання директором обов'язків, покладених на нього контрактом;

у разі одноразового грубого порушення директором законодавства чи обов'язків, передбачених контрактом, в результаті чого підприємство мало значні негативні наслідки;

у разі невиконання підприємством зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів;

у разі неподання на затвердження виконкому Васильківської міської ради фінансово-господарського плану підприємства на наступний рік ( там же ).

Розпорядженням №188-к Васильківського міського голови ОСОБА_3 від 20 листопада 2014 року, із проведеними змінами згідно розпорядження №145-к від 27 липня 2015 року, ОСОБА_4 звільнено з 20 листопада 2014 року з посади директора Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс" та припинено дію контракту від 14 травня 2012 року згідно п.п. 10, 20 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 3 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, п.п. б), г), д), е) п. 8.2 розділу 8 контракту з керівником Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс" ( а.с 46, 216 ).

Підставами для такого звільнення, як зазначено, є рішення сесії Васильківської міської ради від 28 грудня 2012 року «Про депутатський запит депутата Шевченка Т.О., звіт тимчасової контрольної комісії «По вивченню доцільності створення та необхідності функціонування Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс" від 25 січня 2013 року, рішення сесії Васильківської міської ради від 05 лютого 2013 року «Про звіт тимчасової контрольної комісії «По вивченню доцільності створення та необхідності функціонування Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс", інформація бухгалтера Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс" за період січень-листопад 2014 року ( там же ).

На підтвердження зазначених обставин невиконання позивачем своїх обов'язків за правочином представником виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області та Васильківського міського голови ОСОБА_3 надані місцевому суду докази, зокрема, листи ( а.с. 91, 93, 94, 101, 103, 126 ), претензія ( а.с. 92 ), заява ( а.с. 95 ), довідка ( а.с. 96, 97 ), доповідна записка ( а.с. 98 ), юридичний висновок ( а.с. 99-100 ), витяг з кримінального провадження ( а.с. 127 ).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою невиконання позивачем зазначених умов контракту та помилково зробив висновок про незаконність звільнення позивача із посади, поновив його на роботі та стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Окрім цього, місцевий суд проігнорував вимоги ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , згідно якої акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таке положення міститься і ч. 1 ст. 21 ЦК України.

Однак, суд першої інстанції, за відсутності рішення про визнання незаконним розпорядження про звільнення позивача із роботи, скасував його без законних на те правових підстав.

Передчасно суд прийшов і до переконання про заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.

За відсутності доказів на підтвердження її заподіяння та у порушення вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України, ст. 237-1 КЗпП України, місцевий суд ухвалив рішення про стягнення моральної шкоди у зазначеному розмірі.

Тим паче, що виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області, як встановлено судом, ніякого відношення до звільнення позивача із роботи не мав.

Відтак, він не мав і нести будь-яку правову відповідальність за заявленими позовними вимогами, в т.ч. і відшкодовувати моральну шкоду ОСОБА_4.

Не ґрунтується на положеннях ст. 237 КЗпП України і висновок місцевого суду про необхідність покладення на Васильківського міського голову ОСОБА_3 обов'язку покрити шкоду, заподіяну Комунальному підприємству "Васильківкомунікаціясервіс" у зв'язку з оплатою позивачу часу вимушеного прогулу, оскільки вона ( шкода ) на період ухвалення судового рішення відсутня.

За таких обставин, суд першої інстанції неправильно прийшов до переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог у частині скасування розпорядження, поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, судового збору та покладення обов'язку покрити шкоду і, без додержання матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 27 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 235, 237, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 212-213 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення про задоволення в цій частині позовних вимог.

А тому, доводи виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс", Васильківського міського голови ОСОБА_3 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм матеріального і процесуального права при його ухвалені, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді зазначеної частини справи.

Відповідно, рішення суду першої інстанції щодо зазначених вимог підлягає скасуванню із ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову в зазначеній частині згідно положень ст. 309 ЦПК України, названих норм матеріального та процесуального права за необгрунтованістю заявлених вимог.

Що ж до решти рішення про відмову в задоволенні позову, то воно, на переконання апеляційного суду, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, згідно положень ст. 308 ЦПК України, не може бути скасовано.

Відтак апеляційні вимоги виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс", Васильківського міського голови ОСОБА_3, в цій частині, не можуть бути задоволені.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено при розгляді цієї частини судового рішення.

Зазначені позивачем доводи та обставини в позовній заяві, надані докази, зокрема, розпорядження ( а.с. 16, 46 ), контракт ( а.с. 47-51 ), рішення ( а.с. 52 ), довідка ( а.с. 53 ), з точки зору суду другої інстанції та у силу викладеного, також не можуть слугувати правовою підставою для задоволення заявлених вимог в силу їх необґрунтованості.

Твердження позивача, що при винесенні оскаржуваного розпорядження, його звільнення не було погоджено з міською радою, як того вимагає рішення Васильківської міської ради №03.07-40-VI від 31 травня 2013 року, на переконання апеляційного суду, в силу викладеного, правового значення не має, оскільки відсутнє рішення про визнання незаконним оспорюваного правового акту Васильківського міського голови ОСОБА_3 і таких вимог у встановленому законом порядку позивач не заявляв.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс", Васильківського міського голови ОСОБА_3 Васильківського міського голови ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Васильківського міського голови ОСОБА_3, виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, Комунального підприємства "Васильківкомунікаціясервіс" про скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодуванняі моральної шкоди, в частині задоволення позову скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

М.В. Мережко