Справа № 531/2073/14-ц
Провадження № 2/531/36/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року Карлівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Жмурко П.Я.

при секретарі Клименко Т.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2014 року до Карлівського районного суду надійшов вищевказаний позов. 03.04.2015 року представник позивача відмовився від частини позовних вимог, про що постановлено ухвалу.

Позивач просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями розташований в АДРЕСА_1 і поділити такий, визнавши за кожним із подружжя право власності на ? частину спільного будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2013 року, рішенням Карлівського районного суду, розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_4, 2003 р.н. В період шлюбу - 26.01.2007 року, сторонами було придбано спільну квартиру, розташовану в АДРЕСА_2. 14.09.2012 року було посвідчено договір міни вказаної квартири на 14/25 часток житлового будинку, з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та з відповідною часткою земельної ділянки, що розташовані в АДРЕСА_1. Відповідно до статей 60, 63 СК України, вказане майно є спільним майном подружжя ОСОБА_2, яке може бути поділене на підставі статей 69, 70 СК України. Частки подружжя у спільному майні є рівними. На даний час у подружжя виникають непорозуміння, з приводу користування і володіння спільним майном, тому позивач просить суд його поділити.

В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги і просить суд такі задовольнити, з зазначених у позові підстав.

Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими. Зазначені у позові обставини, з приводу заявлених вимог, відповідач визнає.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення таких, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України - обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПКУ - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з роз'ясненнями пунктів 23-24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені

грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

В судовому засіданні досліджено рішення Карлівського районного суду від 17.12.2013 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 19.10.2002 року до 17.12.2013 року. Шлюб розірвано судом. (а.с. 6)

Позивач посилається на те, що в період шлюбу, на підставі договору міни, подружжям було придбано 14/25 часток житлового будинку по вул. Короленка, 62 в м. Карлівка.

На підтвердження зазначених обставин, позивачем надано суду довідку приватного нотаріуса Шуби А.Ф. від 28.10.2014 року, в якій зазначено, що 14.09.2012 року, за реєстром №1970, було посвідчено договір міни, згідно якого до ОСОБА_2 перейшло право власності на 14/25 часток житлового будинку, з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та з відповідною часткою земельної ділянки загальною площею 0,1000 га (кадастровий номер :50:001:0499), які знаходяться в АДРЕСА_1. Будинок отримано взамін квартири АДРЕСА_2. (а.с. 8) Факт набуття права власності на 14/25 часток житлового будинку, підтверджується також Інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Згідно даних реєстрів, іпотеки чи заборона відчуження на будинок не зареєстровані. Співвласником будинку (11/25 часток) є ОСОБА_5 (а.с. 44-47)

В матеріалах справи також міститься копія договору міни, завірена нотаріусом і надана нею відповідно до ухвали суду про витребування доказів. З договору вбачається, що такий укладено в період шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, останній діяв за згодою дружини. За договором відбувся обмін квартири АДРЕСА_2 на 14/25 часток житлового будинку в АДРЕСА_1, з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та з відповідною часткою земельною ділянки. (а.с. 53-54) Нотаріусом також було надано копію договору купівлі-продажу, що посвідчував право власності ОСОБА_2 при укладенні договору міни. З договору вбачається, що квартира АДРЕСА_2, також була придбана ОСОБА_2 в період шлюбу з ОСОБА_3 (а.с. 55-57) При цьому ні в судовому засіданні, ні в заяві від 02.12.2014 року, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 не заперечував, що 14/25 часток житлового будинку, з господарськими будівлями і спорудами, в АДРЕСА_1, належить їм з ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, як подружжю.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що 14/25 часток житлового будинку в АДРЕСА_1, які були придбані ОСОБА_2 за договором міни від 14.09.2012 року - є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе поділити по ? частині, 14/25 часток житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на 7/25 часток вказаного будинку - за кожним.

Керуючись ст. ст. 61, 65, 69, 70 СК України, ст. ст. 57, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати 14/25 частин житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 - спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме 14/25 частин житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 7/25 частин житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, - за кожним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або дня отримання копії рішення, через Карлівський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя Жмурко П.Я.