Справа № 635/6293/15-ц
Провадження по справі № 2/635/2905/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий - суддя Бобко Т.В.

секретар судових засідань Щербак Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про встановлення факту, що має юридичне значення та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати факт проживання однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_3 з 05 липня 2006 року, визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності та в порядку поділу майна подружжя, визнати за нею право власності на ? частину вищевказаної квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона познайомилася з відповідачем 05 травня 2006 року, а з липня того ж року вони почали проживати разом в квартирі, яку орендувала позивач. 13 квітня 2007 року сторони придбали за кошти, які були ними взяті в кредит в ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», спірну квартиру за договором купівлі-продажу, який був посвідчений нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Кусковою Т.Є., право власності було зареєстроване на відповідача. Кредитний договір був укладений між вищевказаним банком та відповідачем, також в забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між останніми був укладений договір іпотеки. Зазначені договори були укладені в інтересах сім'ї, оскільки на той час виникла потреба у придбанні місяця для спільного проживання сторін. До сьогоднішнього дня погашення кредиту за квартиру відбувалося за спільні кошти сторін, у зв'язку з чим позивач вважає що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій він визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник третьої особи ПАТ «Перший український міжнародний банк» у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 07 липня 2007 року, 07 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №276.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 25 січня 2008 року.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 05 липня 2016 року по 07 липня 2007 року спільно проживали, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, тобто утворювали сім'ю на підставі фактичних шлюбних відносин, що підтверджується актом від 21 липня 2013 року, складений депутатом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області Нечепоренко О.В. та актом від 18 липня 2015 року, складеним депутатом Таранівської сільської ради Харківського району Харківської області Шеховцовою Н.В.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, судом встановлено, що сторони у період часу з 05 липня 2006 року до реєстрації шлюбу 07 липня 2007 року проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, в подальшому, після реєстрації шлюбу, у них народилася дитина, що свідчить про наявність між ними усталених відносин, що притаманні подружжю, взаємної матеріальної допомоги та підтримки.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 13 квітня 2007 року, укладеного між ОСОБА_8, який діяв в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Кусковою Т.Є. за реєстровим №449, у період перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах була придбана квартира ;АДРЕСА_1. Право власності зареєстроване в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» в цілому за ОСОБА_3 (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14300488 від 19 квітня 2007 року). Як вбачається зі змісту зазначеного договору купівлі-продажу, спірна квартира була придбана за 107060 гривень.

Згідно з ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Водночас, згідно з ч.2 зазначеної статті на майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

В ст. 63 СК України, яка міститься в главі 8 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно правової позиції викладеної у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

В ході судового розгляду судом встановлено, що спірна квартира була придбана за кошти, які сторони отримали в кредит, що підтверджується кредитним договором №5320823 від 13 квітня 2007 року та іпотечним договором №5321433 від 13 квітня 2007 року.

У п. 20 вищевказаної постанови Пленуму роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази про перебування сторін у будь-якому іншому шлюбі в період їх перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Таким чином, враховуючи те, що в період придбання спірної квартири, сторони проживали однією сім'єю, несли спільні витрати на придбання квартири, суд приходить до висновку, що сторони набули право спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки відповідач не заперечував проти способу поділу майна, запропонованого позивачем, суд погоджується з таким способом розподілу майна, при цьому, суд враховує, що частки сторін при такому поділі будуть рівні. Суд вважає необхідним вирішити питання щодо права власності на спірну квартиру відповідача, визнавши за ним право власності на ? частину, при цьому суд виходить з принципу непорушності його права власності у спільній сумісній власності подружжя, встановленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ст. 1 Першого протоколу 1952 рік) та Главою 23 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» про встановлення факту, що має юридичне значення та поділ майна подружжя - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 05 липня 2006 року по 07 липня 2007 року.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Провести поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності наступним чином:

визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1;

визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя