АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Шахової О.В.,

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрація, Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної

Справа № 759/9627/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц-796/3815/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кириленко Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
адміністрації про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А:

03.06.2014 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., посилаючись на те, що з листопада 2012 року відповідач проживає окремо, участі в матеріальному забезпеченні доньки не приймає, не виконує рішення про оплату аліментів, не виявляє бажання приймати активну участь у вихованні дитини, піклуванні про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток.

Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., посилаючись на те, що з травня 2014 року відповідач перешкоджає йому бачитись та спілкуватись з донькою, брати участь у її вихованні, на телефонні дзвінки не відповідає. Тому, з урахуванням уточнень, просив визначити йому наступний спосіб у спілкуванні та вихованні доньки: щовівторка та щочетверга з 16.00 до 19.00 год., щонеділі з 10.00 до 18.00 год., як визначено у висновку служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Визначено ОСОБА_2 способи участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., а саме:

- щосереди з 18.00 до 20.00 год.;

- щоп'ятниці з 18.00 до 20.00 год..

Перші п'ять зустрічей ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_5 визначено провести в присутності матері ОСОБА_1.

Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1..

В решті вимог зустрічного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність та необґрунтованість рішення суду, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи. Позивач посилається на те, що судом при постановленні рішення не було враховано те, що відповідач ОСОБА_2 не тільки свідомо ухиляється від участі в матеріальному забезпеченні дитини, протягом певного часу не сплачував присуджених рішенням суду аліментів. Судом не надано належної оцінки відповідній поведінці батька щодо свідомого ухилення від сплати аліментів, так як ОСОБА_2 має достатньо забезпечений фінансовий стан, що дозволяє йому неодноразово відвідувати країни далекого зарубіжжя, при цьому не переймається з приводу того, як і за що буде утримуватись його дитина та яким чином відбувається задоволення її першочергових потреб. Факти свідомого ухилення гр. ОСОБА_2 від виконання покладених на нього батьківських обов'язків підтверджуються також допитаними у судовому засіданні свідками.

З приводу часткового задоволення зустрічного позову позивач вказує на те, що ні з позову, ні з рішення суду не вбачається, які саме перешкоди нею чиняться при спілкуванні, а також при вихованні дитини відповідачем. А тому позивач вважає недоведеними вимоги зустрічного позову.

На підставі наведеного просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили про задоволення її вимог.

Відповідач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Треті особи своїх представників в судове засідання не направили, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, тому, в порядку ст. 305 ч. 2 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, тоді коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт винної поведінки та свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками, законних підстав для позбавлення його батьківських прав в даний час немає.

Задоволення зустрічних позовних вимог обґрунтовано положеннями ст.ст. 153, 157 СК України, які передбачають безумовне право батька на безперешкодне спілкування з дитиною, однак позивачка в даний час перешкоджає їх спілкуванню, посилаючись на судовий розгляд справи, тому суд вважав, що позов в частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Визначаючи способи участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_2 з малолітньою донькою суд відповідно до ст. 155 СК України врахував інтереси дитини та прийняв до уваги висновок органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки визначені в даному висновку способи участі батька у вихованні - щосереди з 18.00 до 20.00 год. та щоп'ятниці з 18.00 до 20.00 год. найбільш враховують вік дитини, яка ще не досягла трьох років, режим її дня (часи харчування та відпочинку). Також враховуючи той факт, що ОСОБА_2 тривалий час проживав окремо від дитини та не брав участі у догляді за нею визначив необхідним перші п'ять зустрічей ОСОБА_2 з донькою провести в присутності матері ОСОБА_1.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є:

не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування;

ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини;

жорстоко поводяться з дитиною;

є хронічними алкоголіками або наркоманами;

вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30.03.2007., зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

За рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.06.2013 з відповідача на користь позивача в примусовому порядку здійснюється стягнення аліментів утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 3000 грн. щомісячно, на утримання позивача аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років (а.с.6-15).

Статтею 164 СК України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав і виходячи з нього, наявність лише заборгованості по сплаті аліментів не може бути підставою для позбавлення батьківських права.

Крім того, судом встановлено, що заборгованість по аліментам на час звернення до суду мала місце за два місяці, яка була погашена відповідачем. Також відповідач здійснює зустрічі з дитиною, що підтвердила в судовому засіданні, зокрема, свідок ОСОБА_6, яка є нянею ОСОБА_5 останніх півтора роки. Вказані обставини не заперечує і позивач. Разом з тим не було встановлено обставин, які свідчили б, що спілкування відповідача з дитиною перешкоджало б її нормальному розвиткові.

Згідно з Висновком служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.10.2014, а також Висновком органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 22.12.2014, вказані органи прийняли рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.93-94,188-189).

Відповідно до частин 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Даних які свідчили б недостатню обґрунтованість висновків органів опіки та піклування та/або їх суперечливість інтересам дитини матеріали справи не місять, а тому підстави для відхилення цих висновків відсутні.

Таким чином враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, що відсутнє в діях відповідача, а тому виходячи з обставин справи, суд першої інстанції прийшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог і доводами апеляційної скарги вказане не спростовується.

З приводу задоволення зустрічного позову позивач вказує на те, що ні з позову, ні з рішення суду не вбачається, які саме перешкоди чиняться нею при спілкуванні, а також при вихованні дитини відповідачем, в зв'язку з чим позивач вважає недоведеними вимоги зустрічного позову.

Разом з тим, матеріали справи містять роздруківку електронної переписки сторін, з якої вбачається наявність таких перешкод. При цьому слід зазначити, що позивач не заперечувала того факту, що дана переписка мала місце між нею та відповідачем, а представник в апеляційному суді посилався на неї як на доказ обізнаності відповідача щодо засобів спілкування з позивачем.

Крім того, наявність такого спору в суді само по собі свідчить про наявність конфліктних відносин між сторонами, неможливість самостійно визначити способи виховання спільної дитини, відповідно наявність перешкод у спілкуванні з дитиною для відповідача. За наведених обставин, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на недоведеність зустрічних позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_2 тривалий час проживав окремо від дитини та не брав участі у догляді за нею, а тому обґрунтовано визначив необхідним перші п'ять зустрічей ОСОБА_2 з донькою провести в присутності матері ОСОБА_1.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, та правильно вирішив спір по суті у, визначений спосіб.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: