Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4762/15-ц Головуючий у 1-й інст. Моголівець І. А.
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 28 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав грошові кошти в іноземній валюті в сумі 31 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,3 % на рік строком до 28.08.2022 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання позичальником, 28.08.2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №0/п.

Позичальник належним чином зобов'язання за вказаним договором не виконує. У зв'язку з чим станом на 12.08.2014 року утворилася заборгованість в сумі 19 928,29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року еквівалентно 255 599,81 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 19 433,68 доларів США, еквівалент 249 255,95 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 494,61 доларів США, еквівалент 6 343,86 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 287,92 доларів США, еквівалент 3 692,85 грн.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом 1,05 доларів США, еквівалент 13,46 грн. Зважаючи на наведене, ПАТ «УкрСиббанк» просив стягнути з відповідачів на свою користь дану заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28.08.2007 року, в розмірі 19 928,29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року становить 255 599,81 грн. та 3 706,31 грн. пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 2 593,06 грн. судових витрат. В задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовлено в зв'язку із припиненням договору поруки № 0/п від 28.08.2007 року.

Частково не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПАТ «УкрСиббанк» подано апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просить резолютивну частину рішення суду змінити, виключивши з неї вказівку на гривневий еквівалент суми заборгованості, що підлягають стягненню у валюті. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» зазначає, що в разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суд повинен у мотивувальній частині рішення провести розрахунки з переведенням іноземної валюти в гривню по курсу НБУ встановленому на день ухвалення рішення, стягнувши таку суму в доларах США без приведення відповідного розрахунку.

Представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_2 заперечує у задоволенні скарги і вважає правильним судове рішення, що оскаржується.

Розглянувши справу в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, 28.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - АКІБ «УкрСиббанк»), яке у подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Договір), відповідно до якого Банк надав ОСОБА_4 кредит в сумі 31 000,00 доларів США строком до 28.08.2022 року з щомісячною сплатою 11,3 % річних.

Відповідно до Договору ОСОБА_2 зобов'язувався відповідно до графіку гасити кредит та сплачувати відсотки. Договором встановлено фінансову відповідальність позичальника при виникненні заборгованості та її простроченні.

Також, 28.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №0/п, згідно з яким ОСОБА_3 поручилася перед Банком за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором.

Позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання.

Станом на 12.08.2014 року за відповідачем наявна заборгованість в сумі 19 928,29 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року становить 255 599,81 грн. та 3 706,31 грн. - пені за порушення термінів повернення кредиту, яка підтверджується розрахунками позивача.

Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості відповідачами не оскаржується та не спростована.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи заборгованість з позичальника, суд виходив із вимог ст.ст.530, 533, 536, 554, 558, 1049, 1050 ЦК України та вважав припиненим договір поруки у зв'язку із збільшенням обсягу відповідальності поручителя без його згоди. При цьому розмір заборгованості судом визначено у валюті кредиту із встановленням еквіваленту у національній валюті кредиту станом на час визначення заборгованості.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду щодо перерахунку заборгованості у національну грошову одиницю України на день визначення заборгованості виходячи з наступного.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК та ч.2 ст.1050 ЦК - наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У справі, яка є предметом перегляду, у мотивувальній частині рішення наведені розрахунки заборгованості за кредитним договором із переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ на 12.08.2014 року.

Такий висновок суду є необґрунтованим і не узгоджується з вимогами частини другої статті 533 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у справах за № 6-145цс14 від 24.09.2014 року та № 6-190цс15 від 16.09.2015 року.

Аналогічна думка висловлена у п.12 постанови Пленуму ВСС України №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

АКІБ «УкрСиббанк» і у подальшому ПАТ «УкрСиббанк» мають відповідні ліцензії на здійснення валютних операцій, що вбачається із матеріалів справи (а.с.79-81, 207-209).

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а рішення суду підлягає зміні, з виключенням із резолютивної частини рішення посилання на еквівалент грошовій одиниці України станом на день виникнення заборгованості.

В решті рішення суду не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1296,53 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року змінити, виключивши із резолютивної частини рішення наступне словосполучення : «що за курсом НБУ станом на 12.08.2014 року становить 255599,81 грн.».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"судові витрати в сумі 1296,53 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді