Справа № 346/3241/15-ц
Провадження № 2/346/1324/15
10 вересня 2015 року м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області
у складі головуючого-судді Калинюка О.П.
з участю: секретаря Томин О.А.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Коломиї цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу, сплату річних та відшкодування моральної шкоди, -
в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 02.12.2014 року у відділенні №75 ПАТ "Банк " Фінанси та Кредит" він уклав договір-заяву №300131/141180/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші". Згідно з цим договором позивач передав на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 30 000 грн. строком з 02.12.2014 року по 02.05.2015 року з процентною ставкою 25 % річних. Після закінчення строку дії договору, а саме 05.05.2015 року, позивач звернувся з письмовою заявою до директора Західного регіонального департаменту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а 06.05.2015 року - до відділення вказаного банку з проханням про повернення вкладу. Однак, вказані вимоги залишені банком без задоволення, а натомість позивачу працівники зазначеного відділення пропонували укласти договір на наступний строк.
Вказує позивач також на те, що через неповернення коштів йому завдано моральної шкоди, адже відмова банку у видачі коштів спричинила йому нервовий стрес. Дії відповідача, що виразились в незаконній відмові виконати умови договору, спричинили позивачу душевні страждання та переживання, порушили його плани в частині розпорядження власними коштами, він з цього приводу змушений витрачати свій час на вирішення питання із захисту своїх прав, звертаючись за кваліфікованою юридичною допомогою до адвоката та до суду, через що мав додаткові хвилювання.
Тому позивач просить стягнути на його користь з відповідача: 30 000 грн. неповернутого банківського вкладу, три відсотків річних з простроченої суми за період з 06.05. по 16.07.2015 року в розмірі 177,53 грн., 5000 грн. відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 807 грн.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги із зазначених підстав підтримав та просить їх задовольнити. При цьому він пояснив що станом на 10.09.2015 року йому не виплачено відповідачем навіть частково спірні суми. Позивач згідний на розгляд справи в заочному порядку.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був щоразу повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення відповідачу судових повісток-викликів (а.с.19, 31). Причини неявок свого представника відповідач суду не повідомив та не звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності.
Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
Згідно з правилами частин 1 і 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав, а відповідно до вимог ч.2 ст.1066 цього Кодексу банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів " від 12.04.1996 року №5 до відносин, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ( у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.
Судом встановлено, що 02.12.2014 року позивач та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі відділення №75 уклали договір-заяву №300131/141180/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) "Нові гроші", згідно з яким банк прийняв від позивача як вкладника грошові кошти на вкладний рахунок НОМЕР_2 на строк з 02.12.2014 року по 02.05.2015 року із сумою вкладу 30 000 грн. в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі-заяві і в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладників рахунків у ПАТ "Банк " Фінанси та Кредит" (а.с.5-8).
П.5 вказаного договору встановлено, що вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п.5.3 Основних умов. При цьому, банк здійснює перерахунок нарахованих процентів за фактичний термін розміщення вкладу за ставкою 1,00 % річних відповідно до положень п.5.3 Основних умов.
Пунктами 6, 7 цього ж договору передбачено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. Строк розміщення вкладу, визначений п.1 договору, не може бути продовжений сторонами.
Судом встановлено, що 05.05. та 06.05.2015 року позивач звертався відповідно до Західного регіонального департаменту та відділення №75 ПАТ "Банк " Фінанси та Кредит" із заявами про повернення вкладу за вищевказаним строковим договором. На цих заявах наявні штампи про їх отримання банком у вказані дні (а.с.9, 10).
Судом також встановлено, що зазначені заяви залишені відповідачем без задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач грубо порушив умови вказаного договору та з 05.05.2015 року не повернув позивачу вклад, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, загальний розмір якої становить 30 177,53 грн., та складається із: 30 000 грн. - суми банківського вкладу за договором; 177,53 грн. - трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 06.05.2015 року по 16.07.2015 року.
Тому позовні вимоги в цій частині суд вважає обгрунтованими.
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд, вважає їх безпідставними, оскільки відшкодування моральної шкоди не передбачено договором банківського вкладу. Крім того, за правилами ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" право споживачів на відшкодування моральної шкоди виникає тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.
Виходячи з положень статті 711 Цивільного кодексу України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, у зв'язку з придбанням товару неналежної якості, відшкодовується продавцем або виготовлювачем товару відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.
Законом України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" № 3390-VI від 19.05.2011, яким внесено зміни в положення п.5 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), визначено термін такої шкоди - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.
Таким чином, законом передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) тільки за умови, що така шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть у зв'язку з придбанням товару неналежної якості.
Разом з тим, позивачем не надано, а матеріали справи не містять жодних доказів про наявність вищевказаних підстав для відшкодування моральної шкоди. А тому вимоги позивача про таке відшкодування не можуть бути задоволені.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в зв'язку з чим відповідно до правил ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Ці витрати складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 807 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.12).
Крім того, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір в розмірі 301,77 грн. слід присудити з відповідача відповідно до правил ч.3 ст.88 ЦПК України.
На підставі ст.ст. 16, 526, 530, 1060, 1061, 1066 ЦК України, ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» та, керуючись ст.ст. 213-215, 226, 294, 88, ЦПК України, суд,-
позов задовольнити частково.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 807 (вісімсот сім) гривень витрат на правову допомогу.
В решті позовних вимог відмовити в зв'язку з їх безпідставністю.
Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в дохід держави судовий збір в розмірі 301 (триста одна) гривня 77 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою представника відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем чи його представником до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 15 вересня 2015 року.

Суддя Калинюк О. П.