Справа № 657/789/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2015 Каланчацький районний суд Херсонської області

в складі:

головуючого судді Максимович І. В. ,

за участю секретаря Боровинської С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак цивільну справу за позовом ОСОБА_2, представник позивача адвокат ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Каланчацького району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

Встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,79 га в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на землю І-ХС № 020197 від 05 червня 2002 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 14 жовтня 2003 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_4, яка померла 14 жовтня 2003 року, актовий запис про смерть №20, складений 15 жовтня 2003 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Каланчацького району Херсонської області, заповіла їй зазначену в позові земельну ділянку, згідно заповіту від 24 січня 2002 року, посвідченого ОСОБА_3 сільською радою Каланчацького району Херсонської області. Проте, не зважаючи на наявність заповіту, вона не має можливості належно оформити спадкове майно, оскільки в заповіті, документом, що засвідчує спадкове майно визначено сертифікат на земельну частку пай, а не державний акт. Так як на час складання заповіту документом, що посвідчував права ОСОБА_4 на земельну ділянку був саме сертифікат. Після складання заповіту спадкодавець отримала державний акт на ту ж земельну ділянку площею 5,79 га в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх з підстав викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Каланчацького району Херсонської області в судове засідання не з»явився, проте надав суду заяву, в якій просив розглядати справи за його відсутності.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, яка померла 14 жовтня 2003 року, актовий запис про смерть №20, складений 15 жовтня 2003 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Каланчацького району Херсонської області, заповіла позивачу ОСОБА_2 земельну ділянку площею 5,79 га в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно заповіту від 24 січня 2002 року, посвідченого ОСОБА_3 сільською радою Каланчацького району Херсонської області. Проте, не зважаючи на наявність заповіту, позивач не має можливості належно оформити спадкове майно, оскільки в заповіті, документом, що засвідчує спадкове майно визначено сертифікат на земельну частку пай, а не державний акт. Так як на час складання заповіту документом, що посвідчував права ОСОБА_4 на земельну ділянку був саме сертифікат. Після складання заповіту спадкодавець отримала державний акт на ту ж земельну ділянку площею 5,79 га в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 3 ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене, та в звязку з тим, що між позивачем та відповідачем відсутній спір щодо права на спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1223, 1268 ЦК України, 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд-

Вирішив :

Позов ОСОБА_2, представник позивача адвокат ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Каланчацького району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на земельну ділянку площею 5,79 га в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на землю І-ХС № 020197 від 05 червня 2002 року, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 14 жовтня 2003 року, за заповітом від 24 січня 2002 року, посвідченого ОСОБА_3 сільською радою Каланчацького району Херсонської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а для відповідача в той же строк з моменту його отримання.

Суддя: Максимович І. В.