Справа № 357/3983/15 Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/4212/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 26 29.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А., Фінагєєва В.О.

при секретарі: Нагорній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25.05.2007 року ОСОБА_4 було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 31 620дол.США строком до 24.05.2017 року зі сплатою 13,75% річних. В забезпечення належного виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору було укладено договори поруки від 24.05.2007 року з ОСОБА_5та ОСОБА_2. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань утворилася заборгованість у розмірі 24 229,38 дол. США (391 493,89 грн.),з яких прострочена сума боргу складає 621,15 дол. США (10 036,43 грн.). Просив, суд достроково стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом, відсотками та пеню.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» достроково в солідарному порядку суму боргу - 421 311 грн. 20 коп., пеню в сумі 7812 грн. 52 коп., всього: 429123 грн. 72 коп.

Стягнуто з з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в солідарному порядку судові витрати по справі в сумі 3654 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати в частині задоволення вимог про стягнення заброваності з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що строк для пред'явлення вимоги до поручителів розпочав свій перебіг з 01 жовтня 2013 року та закінчився 01 квітня 2014 року, однак в цей час позивач не звернувся з вимогою до поручителів про сплату боргу. Вважає, що договір поруки є припиненим.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 25 травня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке в подальшому змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 014/10-01/82/8884 від 25.05.2007 р, кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 31 620,00 дол. США, строком до 24 травня 2017року зі сплатою 13,75 % річних.

Відповідач зобов'язувався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно умов договору та тарифів кредитора, а також, виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст. 3.2 кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Додатковою угодою №1 від 24.03.2009 року до кредитного договору кредитор та позичальник погодились змінити п.1.2 кредитного договору, збільшивши строк кредиту до 24.05.2027 року виклавши графік погашення кредиту в новій редакції відповідно до додатку№1,2 до додаткової угоди №1.

Додатковою угодою №2 від 23.09.2010 року до кредитного договору кредитор та позичальник погодились врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, виклавши графік погашення кредиту та інших платежів за кредитними договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту в новій редакції в Додатках№1,2 до додаткової угоди №2 від.23.09.2010 року.

Додатковою угодою №014/10-01/82/8884/81-1-0-00/632 від 09.08.2012 року до кредитного договору кредитор та позичальник дійшли згоди про зміну умов кредиту, визначених кредитним договором, а саме збільшити строк кредиту до «24» червня 2027 року виклавши графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитними договором, а також розрахунок сукупної вартості Кредиту в новій редакції в Додатках №1,2 до додаткової угоди від 09.08.2012 року.

ОСОБА_4 зобов'язався щомісячно повертати кредитні кошти згідно графіку погашення та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше «24» червня 2027р.

На забезпечення виконання умов кредитного договору,було укладено договір поруки №014/10-01/82/8884/1 від 24.05.2007 року, згідно якого ОСОБА_5 виступив поручителем ОСОБА_4 і взяв на себе зобов'язання перед банком ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відповідати по зобов'язанням ОСОБА_4, що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань.

На забезпечення виконання умов кредитного договору, було укладено договір поруки №014/10-01/82/8884/2 від 24.05.2007 року, умов зазначеного кредитного договору було укладено договір поруки №014/10-01/82/8884/2 від 24.05.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 виступив поручителем ОСОБА_4 і взяв на себе зобов'язання перед банком ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відповідати по зобов'язанням ОСОБА_4, що виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, водночас, відповідач свої обов'язки щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором виконував неналежним чином у зв'язку із чим у останнього утворилась заборгованість за кредитом та процентами.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. 1054 ЦК України і позивач свої зобов'язання за вказаним правочином виконав у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти у терміни, зазначені кредитним договором, а відповідач, у порушення вимог ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України належним чином у строки визначені договором зобов'язання не виконав.

За змістом ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

У ч.1 ст. 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи, з розрахунку заборгованості ОСОБА_4 не виконує вищезазначені умови, а саме не здійснює щомісячно сплату кредиту, не виконує умови щодо сплати відсотків та пені, в зв'язку з чим станом на 30.01.2015р. заборгованість по кредиту становить 24 229,38 дол. США, заборгованість по сплаті відсотків становить 1845,38 дол. СШАта позивачем нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту та погашення відсотків, становить 2 340,20 дол. США (37 812,52 гривень).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», оскільки при судовому розгляді встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань по сплаті коштів отриманих у кредит, коштів за користування кредитом, а також нарахованих коштів, як відповідальність за порушення зобов'язань.

Задовольняючи позовні вимоги про стягення суми боргу з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 суд правильно виходив з того, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивачем не пропущено строк пред'явлення вмоги до поручителів, оскільки позичальник востаннє здійснював платіж за кредитним договором 07 листопада 2014 року.

Колегія суддів також вважає, що строк передбачений ч.4 ст.559 ЦК України не пропущено, як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж за кредитним договором ОСОБА_4 здійснив 07 листопада 2014 року ( а.с. 47- 49) , з позовом позивач звернувся у березні 2015 року, тобто в межах шестимісячного строку пред'явлення вимог до поручителів.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами (ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ,розглядаючи спір, повно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази та ухвалив обґрунтоване рішення з вірним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: