Справа №592/9257/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Фоменко І.М.
Номер провадження 22-ц/788/138/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 27 листопада 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у зв'язку з закінченням строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

При цьому доводить, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, встановленої за домовленістю сторін у кредитному договорі, оскільки мало місце переривання перебігу позовної давності, і строк позовної давності починається заново і час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується. А відтак строк позовної давності в 3 роки закінчується у 2017 році, а позов до суду подано у 2014 році.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача Бондаренко Л.А., яка підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості кредитним договором за межами строків позовної давності, про застосування яких просила відповідач, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, який складався із заяви останньої, Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

За цим договором банк надав відповідачці на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в 250 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.13-14).

Пунктом 2 розділу I Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 розділу II Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Строк дії картки № 00986 визначено листопад 2009 року (11/09), тобто три роки.

ОСОБА_3 належним чином не виконувала своїх зобов'язань за договором, останній платіж на погашення заборгованості за процентами здійснила 26 жовтня 2009 року у сумі 3 грн. 47 коп., у наслідок чого в неї перед банком виникла заборгованість на загальну суму 5748 грн. 90 коп., з яких 1187 грн. 27 коп. кредиту, 2131 грн. 68 коп. процентів за його користування, 1680 грн. комісії, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 249 грн. 95 коп. штрафу (процентна складова) (а.с.8-12).

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 28 серпня 2014 року (а.с.1).

Відповідач до ухвалення судом оскаржуваного рішення подав письмову заяву про застосування позовної давності (а.с.39).

Отже, з врахуванням фактичних обставин справи та вимог ст.ст.253, 256, 257, 258 ч.ч.1 та 5 ст. 261 ЦК України, перебіг трирічного строку позовної давності для захисту порушеного права позивача розпочався 01 грудня 2009 року й закінчився 03 грудня 2012 року, а позов до суду подано лише 28 серпня 2014 року, відтак висновки суду про відмову у задоволенні позову ґрунтуються на вимогах ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, зокрема подовження 26 травня 2011 року дій договору й часткове погашення заборгованості у жовтні 2014 року, відтак і переривання перебігу позовної давності, не ґрунтується на законі.

Дійсно, за змістом ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

В той же час, за змістом зазначеної норми права переривання позовної давності можливе лише в межах позовної давності, а не за її межами, відтак списання банком з іншого рахунку боржника у жовтні 2014 року коштів на погашення заборгованості за кредитом не ґрунтується на нормах ч.1 ст. 264 ЦК України.

Оформлення відповідачем 26 травня 2011 року нової заяви й приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, з видачею нової картки терміном дії до січня 2015 року з нульовим кредитним лімітом, не змінило раніше встановленого терміну повернення кредиту, відтак і не переривало перебігу позовної давності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 27 листопада 2014 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -