Справа № 345/267/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2183/2015
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника банку - Семенюка О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів,- за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду від 20 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 16.10.2014 року між сторонами за його ініціативою було розірвано договір №005-08503-270514 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у доларах США від 27.05.2014 року.Станом на 25.11.2014 року банк повернув ОСОБА_2 тільки 12,65 % суми вкладу. На пропозицію банку вклад було поділено на три частини, зокрема на одну частину 25.11.2014 року між позивачем та банком укладений договір Банківського рахунку. З 26.11.2014 року банк почав повертати позивачу вклад, але без жодних пояснень, всупереч Постанови правління Національного банку України №540 від 29.08.2014 року, видав кошти не по 15000 грн. на добу,а 100 доларів США 26.11.2014 року та 200 доларів 01.12.2014 року. Позивачем направлялись вимоги про повернення коштів, які залишились без належного реагування. Тому представник ОСОБА_2 просив стягнути з ПАТ «Дельта банк» на користь позивача грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1 у доларах США, відкритому на підставі укладеного 27.05.2014 року договору №004-08503-270514 на відкриття та обслуговування поточного рахунку у розмірі 7 589,91 доларів США.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 20.08.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи, що воно ухвалене з порушенням ном матеріального права за невірного встановлення дійсних обставин, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Вказує, що суд необґрунтовано виходив з того, що у зв'язку з прийняттям рішення про введення в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, вимоги ОСОБА_2,як кредитора банку не можуть бути задоволені, оскільки для цього передбачений спеціальний порядок ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, позивач звернувся до суду ще в січні 2015 року, до запровадження тимчасової адміністрації у банку. Оскільки строк здійснення функцій тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» є обмежений, тільки до 02.10.2015 року, вимоги позивача залишаються в силі. З моменту введення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» майнові вимоги ОСОБА_2 не були задоволені. Останнього не було включено до переліку осіб для здійснення виплат через АБ «Укргазбанк» відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Твердження банку, що з моменту перерахування коштів з депозитних рахунків та зарахування цих коштів на власний поточний рахунок ОСОБА_2 набувачем та власником коштів є вкладник, а банк повністю виконав грошове зобов'язання, не відповідають дійсності. Так, позивач в зв'язку з діями банку не може скористатисьь своїми коштами та отримати їх у банкоматі чи у касі банку. Крім того, вказував на тривале затягування розгляду справи стороною відповідача.

За наведених доводів представник позивача просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з прийняттям рішення про введення в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, вимоги ОСОБА_2 не можуть бути задоволені, оскільки він є кредитором банку, а тому задоволення його вимог має відбуватись у спеціальному порядку передбаченому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом встановлено, що 27.05.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір №005-08503-270514 банківського вкладу (депозиту) «8 років разом» у доларах США на строк до 01.06.2015 року.

Пунктом .1.11 Договору передбачено, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього договору або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строку договору, дія цього договору вважається припиненою достроково, а банк виплачує вкладнику весь вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на рахунку.

Як вказували сторони, в зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання 16.10.2014 року за ініціативою вкладника договір розірвано

25.11.2014 року сторони уклали договір банківськорго вкладу №9774, та частину коштів, що знаходилась на депозитному рахунку зараховано у безготівковій формі на рахунок вкладника.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 в листопаді та грудні 2014 року звертався до банку з вимогами про повернення котшів, що знаходяться на його рахунку, однак такі залишились без належного задоволення.

Як вбачається з листа Тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» станом на 09.07.2015 року залишок коштів на рахунку ОСОБА_2 становить 7589,91 доларів США.

Встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015 року (а.с. 179) продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 року включно.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.(постанова ВСУ від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13).

ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у статті 36 передбачено наслідки запровадження тимчасової адміністрації у банку. Зокрема з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Ч.5 передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Разом з тим, відповідно до ч. 6 обумовлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Мотивація суду відмови в позові, тим що у зв'язку із запровадженням у банку з 3 березня 2015 року тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку (п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») спростовується тим що, оскільки дія депозитного договору укладеного між сторонами, закінчилась 15.10.2014 року відповідно, а тимчасову адміністрацію у банку запроваджено тільки з 03.03.2015 року, що в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» унеможливлює поширення положень про обмеження на зобов'язання банку щодо задоволення вимог вкладників.

Також колегія звертає увагу на те, що сума вкладу позивача не перевищує 200 тис. грн.., а його майнові вимоги на час подачі позову не були задоволені та не включено в списки Фонду гарантування вкладів фізиних осіб для здійснення виплат.

Крім того, відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Проте, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України суд не звернув на це уваги.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Застосування судом ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позов заявлений ОСОБА_2 є підставним та підлягає до задоволення, а тому з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача слід стягнути 7589,91 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 163 714,35 грн.

Також відповідно до вимог ст.79, ст.88 ЦПК України з ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_2 в розмірі 1 000 грн. та на користь держави 2455 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 20 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» , МФО 380236, вул. Щорса,36-Б м.Київ на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що проживає АДРЕСА_1 грошові кошти, що знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_1, відкритому на підставі Договору № 004-08503-270514 від 27.05.2014 року на відкриття та обслуговування поточного рахунку в розмірі 7589,91 доларів США, що еквівалентно 163714,35 грн. та судові витрати в розмірі 1000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» , МФО 380236 на користь Державного бюджету України 2455,50 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта

В.Д. Фединяк