Справа № 666/3789/15-ц
Рішення

Іменем України

11.08.2015 року Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Ратушної В.О.,

при секретарі Марецькій Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житлом ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернулась до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.05.2008 року.

Відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою, але тривалий час, а саме понад два роки, у спірному будинку не проживає, що підтверджується рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29.01.2015 року, де судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою, а перебуває за межами країни, це доводить те, що інших доказів не проживання ОСОБА_2, за вказаною адресою не потребується.

Оскільки відповідач не мешкає на спірній житловій площі, не приймає участі в утриманні будинку, комунальні служби за свої послуги нараховують для сплати суми у відповідності не до кількості фактично проживаючих, а до кількості фактично зареєстрованих осіб, тому вона вимушена нести додаткові витрати, що погіршує її матеріальне становище.

За таких обставин просить суд визнати ОСОБА_2, такою що втратила право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі.

До суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ними і власником житла або законом. домовленністю між ними і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.05.2008 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Комаренко А.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2-990 є власником будинку АДРЕСА_1.

На вказаній житловій площі, також значиться зареєстрованою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка вже більше двох років не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29.01.2015 року, де судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою, а перебуває за межами країни.

Відповідно до сі. 61 ЦІІК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини доказуванню не підлягають.

Приймаючи до уваги те, що відповідач своїми діями перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні будинком, будучи прописаним на даній житловій площі, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком буд. АДРЕСА_1, оскільки вона без поважних причин більше двох року не проживає у вищевказаній в квартирі.

За таких обставн позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11-15, 60,130,174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст. 321,391, 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування житловою площею, а саме будинком АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею до апеляційного суду.

Суддя В.О. Ратушна