УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., при секретарі Рабош А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород подання ст. державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_1 погодженого начальником МВ ДВС Ужгородського МРУЮ про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду з поданням звернувся ст. державний виконавець МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_2 за кордон.

В обґрунтування вимог у поданні зазначається, що на виконанні в МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанні вимоги №27 від 03.12.2013 р. виданої ДПІ у м. Ужгороді про: стягнути з ТзОВ «Вітчизняний виробник» на користь ДПІ у м. Ужгороді заборгованість в розмірі 750,60 грн.

У судове засідання державний виконавець не з'явився.

Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшло на адресу суду заперечення щодо задоволення подання, в задоволенні подання просить відмовити повністю, розглянути справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали подання, дійшов до наступного висновку, що подання не обґрунтоване, держвиконавець до суду не з`явився, не надав суду виконавчого провадження, за таких обставин суд вирішує справу на підставі матеріалів подання.

Згідно матеріалів подання, встановлено, що на виконанні МВ ДВС Ужгородського МРУЮ знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанні вимоги №27 від 03.12.2013 р. виданої ДПІ у м. Ужгороді про: стягнути з ТзОВ «Вітчизняний виробник» на користь ДПІ у м. Ужгороді заборгованість в розмірі 750,60 грн.

Так, згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Як передбачено п.2 ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов'язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного судового рішення була винесена 13.01.2014 р. В постанові зазначено, що її копія була направлена сторонам, у тому числі і боржнику, однак в матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2.

Проте, при зверненні до суду із зазначеним поданням державний виконавець послався, як на підставу для обрання такого обмеження ОСОБА_2 тільки на те, що ТзОВ «Вітчизняний виробник» має боргові зобов'язання

Крім того, в поданні відсутні відомості про те, чи видавався боржнику ОСОБА_2 паспорт громадянина для виїзду за кордон.

Враховуючи наявні матеріали подання, суд приходить до висновку про те, що в поданні відсутні необхідні дані, які в даному випадку повинні бути зазначені в ньому та підтвердженні відповідними доказами згідно з вимогами діючого законодавства України, а також відсутні докази ухилення від виконання зобовязання саме керівником боржника, за таких підстав в задоволенні даного подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст. 1, 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання ст. державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ ОСОБА_1 погодженого начальником МВ ДВС Ужгородського МРУЮ про встановлення тимчасового обмеження у виїзді за кордон.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4