У х в а л а

іменем україни

12 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2, про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року, додаткове рішення цього ж суду від 31 грудня 2014 року, рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року та рішення цього ж суду від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що наказом № 290-ок від 1 вересня 2005 року він призначений на посаду начальника охорони сторожової ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат»; наказом № 460-ок від 1 листопада 2012 року він переведений на посаду начальника охорони сторожової відділу економічної безпеки, а наказом № 655-ок від 6 грудня 2013 року звільнений у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників та відмовою від переведення на іншу посаду з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку.

Вважає, що правові підстави для розірвання трудового договору відсутні і звільнення проведено з порушенням законодавчо встановленої процедури.

Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати незаконними та скасувати накази ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» № 671 від 27 серпня 2013 року (про скорочення чисельності штатів), № 678 від 30 серпня 2013 року (про скорочення посади начальника охорони сторожової ОСОБА_1.), № 655-ок від 6 грудня 2013 року (про звільнення начальника охорони сторожової ОСОБА_1.), поновити його на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 31 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» № 655-ок від 6 грундя 2013 року «Про особовий склад» про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника охорони сторожової відділу економічної безпеки у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України і поновлено ОСОБА_1 на цій посаді з 6 грудня 2013 року.

Стягнуто з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 21 699,95 грн за виключенням виплаченої йому допомоги по безробіттю.

Вирішено витання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь ОСОБА_1 середнього заробітоку за один місяць у сумі 2 866,55 грн допущено до негайного виконання.

Рішеннями апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року в частині, у якій позов задоволено, та додаткове рішення цього ж суду від 31 грудня 2014 року скасовані з ухваленням нових, якими у задоволенні позову та у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року, додаткове рішення цього ж суду від 31 грудня 2014 року, рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року та рішення цього ж суду від 19 березня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними і скасування наказів № 671 від 27 серпня 2013 року, № 678 від 30 серпня 2013 року та відмовляючи у позові в частині скасування наказу № 655-ок від 6 грудня 2013 року з поновленням на роботі, стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодуванням моральної шкоди, обґрунтовано виходив з відсутності підстав для задоволення позову, оскільки відповідач самостійно визначив свою організаційну структуру, чисельність працівників і штатний розпис, звільнив позивача з додержанням порядку вивільнення, визначеного трудовим законодавством, не допустивши порушення законних прав працівника.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 338 ЦПК України порушення норм процесуального права є підставою для скасування судових рішень, якщо такі порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Касаційна скарга посилань на порушення норм процесуального права, що мають такі наслідки, не містить.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, досліджених судами, проте таких процесуальних повноважень касаційна інстанція не має; рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року в частині, залишеній без змін апеляційним судом, рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року і від 19 березня 2015 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року в частині, залишеній без змін апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року і від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: Т.П.Дербенцева О.В.Ступак