Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5239/14-к
У Х В А Л А

26 жовтня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі :

головуючого судді Демчика Р.В.,

при секретарі Панькевич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси подання головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме в квартиру АДРЕСА_1 для проведення примусового виконання рішення суду,-

встановив:

Головний державний виконавець Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме в квартиру АДРЕСА_1 для проведення примусового виконання рішення суду.

Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні в Придніпровському відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження №48610470 до складу якого входить виконавчий лист №711/5239/14-к від 5 травня 2015 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 8700 грн.; виконавчий лист №711/5239/14-к від 7 травня 2015 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 2000 грн.

З метою опису та арешту майна боржника неодноразово здійснювалися виходи державного виконавця за місцем проживання боржника, однак доступу для проведення виконавчих дій державному виконавцю не надано, про що складені відповідні акти від 23 вересня 2015 року та 2 жовтня 2015 року

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек за боржником не зареєстроване нерухоме майно, проте на все майно боржника (рухоме та нерухоме) державним виконавцем було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

У звязку з тим, що рішення суду не виконано, державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме в квартиру АДРЕСА_2 для проведення примусового виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Згідно ст. 376 ЦПК питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При вирішенні питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи суд виходить з наступного.

На виконанні в Придніпровському відділі ДВС Черкаського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження №48610470 до складу якого входить виконавчий лист №711/5239/14-к від 5 травня 2015 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 8700 грн.; виконавчий лист №711/5239/14-к від 7 травня 2015 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 2000 грн.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек за боржником не зареєстроване нерухоме майно, проте на все майно боржника (рухоме та нерухоме) державним виконавцем було накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Із копії актів державного виконавця, доданих до подання про примусове входження до житлового приміщення від 23 вересня та 2 жовтня 2015 року, вбачається, що при виході державного виконавця за адресою мешкання боржника АДРЕСА_3 двері державному виконавцю не відчинили, доступу до приміщення надано не було.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть провадитися за присутності понятих. Присутність понятих обов'язкова під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення або майно стягувача, яке має бути повернене йому в натурі; до житлових будинків і квартир для забезпечення примусового виселення з них та вселення в них; до будинків, квартир та інших приміщень, в яких перебуває дитина, яка має бути передана іншим особам відповідно до рішення суду; під час проведення огляду, арешту, вилучення і передачі майна.

Пунктом 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У зазначених актах, складених державним виконавцем при виході за місцем мешкання боржника відсутні докази про те, що сторона виконавчого провадження, а саме, боржник, повідомлявся про здійснення цих виконавчих дій своєчасно. При цьому суд враховує, що акт державного виконавця від 23 вересня 2015 року складено в присутності лише одного понятого.

Крім того суд враховує, що кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що підстав для проникнення до вищезазначеної квартири недостатньо, обставини, викладені в поданні, не знайшли свого підтвердження через відсутність належних доказів

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 209, 376 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні подання головного виконавця Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, а саме в квартиру АДРЕСА_1 для проведення примусового виконання рішення суду відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня проголошення або отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_5