Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №440/1899/14-ц

Провадження №2/440/131/2015

07 квітня 2015 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Мельник С. Р.,

при секретарі Базилюк Г.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Буськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до Відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_2 про визнання права власності та зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «ПроКредитБанк» звернулось в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_2 про визнання права власності та зняття арешту з майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (надалі - Банк), ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено мирову угоду, яка була затверджена Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 13 листопада 2013 року по справі № 2-695/2011. Однією з умов Мирової угоди була передача ОСОБА_2 права власності на об'єкт нерухомості Банку на умовах, визначених Мировою угодою. Так, згідно п. 3.2. Ухвали суду про затвердження Мирової угоди «3.2. Право власності на Об'єкти нерухомості виникає у Позивача з моменту набрання чинності ухвалою Суду про затвердження даної Мирової угоди.» Згідно п. 3.12. Ухвали суду «Ухвала суду про затвердження (визнання) даної Мирової угоди є належним документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності, як на кожен Об'єкт нерухомості окремо, так і на всі Об'єкти нерухомості разом.»

Зазначена вище Ухвала не оскаржувалась, не скасована, вступила в законну силу та підлягає до виконання, про що зазначено у самій ухвалі.

Станом на дату написання цих пояснень, у Банку виникло право власності на всі об'єкти нерухомості і Банк зареєстрував своє право власності на частину об'єктів нерухомості згідно умов Мирової угоди та ухвали суду про її затвердження, окрім права власності на будівлю деревообробного цеху, загальна площа - 1 125,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 6, номер запису про право власності 393426.

Причина, по якій Банк не може зареєструвати своє право власності на Будівлю, - наявність арешту, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_2, вже після укладення Мирової угоди та затвердження її Ухвалою суду.

Так, 29.05.2014р. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною заступником начальника ВДВС Буського РУЮ у Львівській області, накладено арешт на все майно ОСОБА_2, який пізніше був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Даний арешт накладено в межах виконавчого провадження № 28608217, яке відкрите з метою виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багрій А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 895 про звернення стягнення на:

-майновий комплекс, загальною площею 1 338,0 кв.м., що знаходиться в будинку за номером АДРЕСА_1 Буського району Львівської області, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2003р., посвідченого Кушинською Л.Я. приватним нотаріусом Буського нотаріального округу, № у реєстрі нотаріальних дій 367; договору купівлі-продажу від 10.12.2002р., посвідченого Кушинською Л.Я. приватним нотаріусом Буського нотаріального округу, № у реєстрі нотаріальних дій 183;

-приміщення деревообробного цеху літ А-1, що знаходиться в будинку за номером АДРЕСА_1, Буського району Львівської області, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.05.2007р., виданого Красненською селищною радою на підставі рішення виконкому від 26.04.2007р. за НОМЕР_1

Звернення стягнення на зазначене вище майно мало відбуватися з метою задоволення вимог стягувача - Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк».

Після накладення арешту на все майно ОСОБА_2, заступником начальника ВДВС Буського РУЮ Поцілуйком П.В. було винесено постанову про передачу матеріалів даного виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області, яке було прийняте останнім 27.06.2014р., про що було винесено відповідну постанову.

На сьогоднішній день виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса завершене згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.07.2014 року, проте арешт зі всього майна не знятий.

Згідно п. 3.17. Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" «У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Разом із цим, Відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області не було знято арешт із Будівлі.

АТ «ПроКредит Банк» неодноразово зверталось до органів Державної реєстраційної служби України з заявами про реєстрацію за Банком права власності на Будівлю на підставі Мирової угоди та Ухвали суду про її затвердження. Однак, державні реєстратори Банку відмовляли в проведенні державної реєстрації права власності на Будівлю в зв'язку із тим, що «заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна».

Враховуючи те, що Мирову угоду було затверджено Ухвалою суду раніше (13.11.2013р.), ніж винесено постанову про накладення арешту на все майно Третьої особи (29.05.2014р.), а також те, що у Банку виникло право власності на Будівлю на виконання Мирової угоди та ухвали суду про її затвердження, то і право власності Банку на Будівлю є першочерговим та підлягає судовому захисту, оскільки Мирова угода затверджена Ухвалою суду на даний час не виконана повністю, адже Банк не може зареєструвати своє право власності на Будівлю, що набуте Банком на підставі Мирової угоди затвердженої Ухвалою суду.

Таким чином, арешт на все майно ОСОБА_2, перешкоджає Банку реалізувати свої права, що, в свою чергу, порушує права Банку та права Третьої особи, оскільки в такій ситуації вони позбавлені можливості виконати укладену між ними Мирову угоду, яку затверджено Ухвалою суду, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 124 Конституції України.

Оскільки у АТ «ПроКредит Банк» згідно Мирової угоди виникло право власності на Будівлю, то і відповідно до ст.16 ЦК України, таке право власності підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на Будівлю за АТ «ПроКредит Банк».

З огляду на те, що підписавши Мирову угоду, яка була затверджена Ухвалою суду, сторони домовились, про передачу права власності на Будівлю Банку і згідно п.3.2. Мирової угоди у Банку виникло право власності на Будівлю, арешт із Будівлі підлягає зняттю в силу ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» так як Банк є власником Будівлі на законній підставі зокрема на підставі Мирової угоди затвердженої ухвалою суду.

Однак, арешт на все майно ОСОБА_2 перешкоджає виконанню умов Мирової угоди, зокрема в частині можливості реєстрації набутого Банком права власності на майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу слухати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, її представник ОСОБА_10 подав заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову ПАТ «ПроКредит Банк» про визнання права власності та зняття арешту.

Представники відповідачів Відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції у Львівській області, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, у судове засідання не з"явились, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У зв»язку з чим та враховуючи заяву представника позивача судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши та дослідивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та АТ «ПроКредит Банк» укладено Мирову угоду про передачу у власність Банку Будівлі, яка затверджена ухвалою Буського районного суду Львівської області. Станом на сьогодні, дана ухвала суду набрала законної сили.

Мирова угода укладена раніше (13.11.2013р.), ніж винесено постанову про накладення арешту на все майно Третьої особи (29.05.2014р.).

Арешт було накладена в ході виконавчого провадження, стягувачем в якому є АТ «ПроКредит Банк», проте на сьогоднішній день дане виконавче провадження завершене у зв'язку із поверненням виконавчого документу до Банку.

Даний арешт перешкоджає Банку реалізувати свої права, що, в свою чергу, порушує права Банку та права Третьої особи, оскільки в такій ситуації вони позбавлені можливості виконати укладену між ними Мирову угоду та погасити заборгованість за рахунок набуття Банком права власності зокрема і на Будівлю.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 59 даного закону, майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу.

В розумінні ст. 208 ЦПК України ухвала суду про затвердження мирової угоди є судовим рішенням.

В силу ст. 124 Конституції України «Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.»

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки у АТ «ПроКредит Банк» згідно Мирової угоди виникло право власності на Будівлю, то і відповідно до ст.16 ЦК України, таке право власності підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на Будівлю за АТ «ПроКредит Банк».

З огляду на те, що підписавши Мирову угоду, яка була затверджена Ухвалою суду, сторони домовились, про передачу права власності на Будівлю Банку і згідно п.3.2. Мирової угоди у Банку виникло право власності на Будівлю, арешт із Будівлі підлягає зняттю в силу ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» т.як Банк є власником Будівлі на законній підставі зокрема на підставі Мирової угоди затвердженої ухвалою суду.

Однак, арешт на все майно ОСОБА_2 перешкоджає виконанню умов Мирової угоди, зокрема в частині можливості реєстрації набутого Банком права власності на майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як вбачається з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218,224-226 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» суд -

В И Р І Ш И В :

позов задоволено повністю.

Визнати за Публічним акціонерним товариством «ПроКредитБанк» (03115, м.Київ, пр..Перемоги,107-А, ідентифікаційний код 21677333) право власності на будівлю деревообробного цеху, загальна площа - 1 125,20 кв.м., що розташована за адресою:АДРЕСА_1, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 6.

Зняти арешт з будівлі деревообробного цеху, загальна площа - 1 125,20 кв.м., що розташована за адресою:АДРЕСА_1, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 6, арешт на яку був накладений Відділом державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції у Львівській області відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42006970 від 29.05.2014 р. про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого 19.08.2011 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багрій А.О., зареєстрований в реєстрі за № 895.

Заочне рішення може бути переглянуте Буським районним судом за письмовою заявою відповідача, яка подається у Буський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

На заочне рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення, через Буський районний суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. Р. Мельник