АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/128/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2930/15Головуючий у 1-й інстанції Федорак Л. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Карнауха П.М.,

Суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року

по справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

05.02.2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2, в обґрунтування якого вказував, що 30.10.2011 року з вини відповідача під керуванням транспортним засобом сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «ЗАЗ» під керуванням ОСОБА_3, який належить ОСОБА_4 на праві власності. Згідно висновку експерта розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб складає 55748,56 грн., в тому числі 20% ПДВ. Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 28.12.2011 року ОСОБА_4, скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», подала відповідну заяву, як того вимагає п. 35.1 ст. 35 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду завдану відповідачем. Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив. В звязку з настанням події, передбаченої п. 1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування останній в розмірі 35407,66 грн., виходячи з наступного розрахунку: 55748,56 грн. (розмір шкоди) 20 340.90 грн.(вартість автомобіля в пошкодженому стані). Крім того, МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара в розмірі 396,00 грн., а всього 35803,66 грн. ОСОБА_4 МТСБУ до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки залишені без реагування. Тому просили стягнути з відповідача на їх користь грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 35 803.66 грн., та судові витрати по справі в розмірі 358,04 грн.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, - відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Вказане рішення оскаржило позивач МТСБУ, яке в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вважає, що строк позовної давності ними не пропущений, оскільки в даному випадку до правовідносин не підлягає застосуванню ст. 993 ЦК України, а застосовуються правові норм. що регулюють регресні зобовязання. Тому, відповідно до вимог закону строк позовної давності обраховується з дня виплати страхового відшкодування, яке було здійснене 05.03.2012 року. При цьому, позов поданий до суду засобами поштового звязку 25.02.2015 року у межах трирічного строку позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як установлено місцевим судом, 30.10.2011 року близько 00:20 год. на автошляху Київ-Ковель, керуючи автомобілем ВАЗ21010, днз ВІ8506ВЕ, ОСОБА_2 не вибрав безпечної швидкості, не врахувавши погодні умови здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ, днз АІ6881ВМ під керуванням ОСОБА_3 який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Гребінківського районного суду Полтавськї області від 08.12.2011 року визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.5).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ЗАЗ TF 696 Р, днз АІ6881ВМ застрахована у ЗАТ «Міська страхова компанія» згідно ОСОБА_3 № АА/0330843 (а.с. 44).

Установлено, що ивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ, днз ВІ8506ВЕ ОСОБА_2, який є винним у ДТП, не застрахована.

28.12.2011 року власник автомобіля ЗАЗ TF 696 Р, днз АІ6881ВМ, ОСОБА_4, звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 30.10.2011 року (а.с.6,41).

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті пошкодження в ДТП становить 55748,56 грн. згідно звіту № 921/4 від 29.11.2011 року, складеного ТОВ «Експертно-Асистуюча компанія «Фаворит» (а.с.7,48-61).

Відповідно до Звіту № М12-18 від 07.02.2012 р., виконаного за заявою аварійного комісара ОСОБА_5 за дорученням № 16287 від МТСБУ, ринкова вартість працездатних складових автомобіля ЗАЗ TF 696 Р, днз АІ6881ВМ складає 20340,90 грн. (а.с. 62-70).

Згідно довідки МТСБУ за № 1 від 14.02.2012 року та розрахунку від 14.02.2012 р., розмір відшкодування, що підлягає до виплати ОСОБА_4, становить 35407,66 грн. (а.с.9,47).

28.02.2012 р. МТСБУ видано наказ № 696 про виплату ОСОБА_4 суми 35407,66 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (а.с. 8) та вказана сума сплачена останній на наданий нею рахунок 05.03.2012 року відповідно до платіжного доручення № 1022 від 02.03.2012 р. (а.с.10,46).

Лист МТСБУ, направлений на адресу відповідача ОСОБА_2 03.01.2011 р. з проханням повідомити МТСБУ про наявність чинного на дату ДТП договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, залишений без реагування відповідачем (а.с. 38), які і вимога МТСБУ, направлена відповідачу 25.05.2012 р. щодо компенсування виплат, здійснених ОСОБА_4 (а.с. 39).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції застосував до правовідносин ст. 993 ЦК України та виходив із того, що позивач пропустив строки звернення до суду, встановлені ст. 257 ЦК України, який слід обраховувати з моменту настання страхового випадку - 30.10.2011 року, з чим не погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані: з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Як розяснено у п.27 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобовязанні (заміна активного субєкта) зі збереженням самого зобовязання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобовязання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у звязку з порушенням умов договору страхування.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобовязанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспорт-ного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою ци-вільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як зазначалося вище, цивільно-правова відповідальність власника пошкодженого у ДТП транспортного засобу ЗАЗ TF 696 Р, днз АІ6881ВМ застрахована за ОСОБА_3 у ЗАТ «Міська страхова компанія» згідно ОСОБА_3 № АА/0330843 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи відповідача ОСОБА_2, не застрахована.

Таким чином, та з урахуванням того, що суброгація застосовується лише до майнового страхування, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував до правовідносин положення ст. 993 ЦК України та дійшов помилкових висновків про пропуск позивачем строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України, який обраховано з 30.10.2011 року з моменту настання страхового випадку.

З урахуванням встановлених по справі обставин та аналізу вищевказаних правових норм, колегія суддів приходить до висновку про те, що до даних правовідносин слід застосувати положення ст. 1191 ЦК України, а також ст.38 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Як вказувалося вище, виплата страхового відшкодування здійснена позивачем 05.03.2012 року згідно платіжного доручення № 1022 на користь ОСОБА_4, яка є власником пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу ЗАЗ, цивільно-правова відповідальність якого застрахована за водієм ОСОБА_3 у ЗАТ «Міська страхова компанія» згідно ОСОБА_3 № АА/0330843 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З позовом до суду позивач звернувся 25.02.2015 року, направивши позовну заяву засобами поштового звязку, яка надійшла та зареєстрована судом першої інстанції 27.02.2015 р., в межах встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності, який у відповідності до ч.6 ст. 261 ЦК України не пропущено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу колегії суддів, підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги те, що достовірність висновку, наведеного в Звіті про незалежну оцінку майна щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ TF 696 Р, днз АІ6881ВМ у розмірі 55748,56 грн., ніким не оспорюється, розрахунок розміру страхового відшкодування, сплаченого ОСОБА_4 позивачем, проведено вірно та складає 35803,66 грн. (55748,56 грн. (розмір шкоди) мінус 20340,90 грн. (вартість автомобіля в пошкодженому стані) дорівнює 35407,66грн.; 35407,66(страхове відшкодування)+396,00(витрати на аварійного комісара)=35803,66 грн.).

Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 358,04 грн. сплаченого судового збору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п. п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.3,4 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, - задовольнити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року, - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 35803,66 (тридцять пять тисяч вісімсот три гривні 66 копійок) витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування та 358,04 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1