Провадження № 4-с/185/36/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Константінової К.Г., за участю заявника ОСОБА_1, заінтересованих осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 15.04.2015 року та на постанову про відновлення виконавчого провадження державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 15.04.2015 року, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

23 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 15.04.2015 року та на постанову про відновлення виконавчого провадження державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 15.04.2015 року, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, в скарзі просив (згідно уточнення скарги від 21 травня 2015 року) визнати неправомірною та зобовязати начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 скасувати постанову від 15.04.2015 року про скасування процесуального документу постанови про закінчення виконавчого провадження №45829612 від 03.03.2015 року, визнати неправомірною та зобовязати начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 скасувати постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 про відновлення виконавчого провадження №45829612 від 15.04.2015 року

Скарга мотивована тим, що на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 13 грудня 2012 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до червня 2014 року. 16 червня 2014 року ОСОБА_1 повністю виконав рішення суду, що підтверджується квитанціями, про що повідомив державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління, у звязку з чим 03.03.2015 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Однак 15.04.2015 року начальник Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 скасував постанову про закінчення виконавчого провадження №45829612, 15.04.2015 року державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 відновив виконавче провадження №45829612.

В судовому засіданні заявник підтримав доводи скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання начальник Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4, державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 не зявились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином. Від Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції надійшла заява про розгляді справи без участі представника.

В судовому засіданні заінтересовані особи, ОСОБА_2, ОСОБА_3, заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на невиконання заявником скарги вимог рішення суду про стягнення аліментів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 за клопотанням ОСОБА_1 була допитана у якості свідка, та повідомила суду, що в червні 2014 року отримала 25000 грн., які були перераховані їй на банківську картку ОСОБА_1 як аліменти, про що дізналась від працівника банківської установи. Вказані кошти матері не передавала, витратила кошти на власний розсуд на потреби, які виникли у звязку з навчанням.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

При здійсненні своїх повноважень державний виконавець, зокрема, керується положеннями Закону України "Про виконавче провадження", яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 28 липня 2014 року видано виконавчий лист №429/12627/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 13.12.2012 року та до закінчення нею навчання, тобто до червня 2014 року.

03.03.2015 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа було закінчено у звязку сплатою аліментів в повному обсязі, відсутністю заборгованості на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

15.04.2015 року своєю постановою начальник Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 скасував постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.03.2015 року, 15.04.2015 року державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 відновив виконавче провадження №45829612 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

ОСОБА_1 посилається на виконання ним рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2.

Однак згідно квитанцій, виданих ПАТ КБ «Приватбанк», 16.06.2014 року ОСОБА_3 були перераховано грошові кошти в розмірі 25000,37 грн., призначення платежу оплата аліментів з грудня 2012 року по червень 2014 року, платник не зазначений.

Матеріали справи не містять доказів сплати ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року, квитанції від 16.06.2014 року не є належним доказом оплати аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно починаючи з 13.12.2012 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобто до червня 2014 року.

Тобто при скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.03.2015 року начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4, як і державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 при відновленні виконавчого провадження було дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження розрахунок розміру аліментів за період з 13.12.2012 року до червня 2014 року, який підлягав сплаті ОСОБА_1, було проведено виходячи зі статистичних даних середнього заробітку працівника для даної місцевості, проте ОСОБА_1 згідно даних трудової книжки працював на посаді директора Департаменту фінансів та внутрішнього аудиту Міністерства екології та природних ресурсів з 04.09.2012 року по 26.03.2013 року, з 27.04.2013 року по 30.05.2013 року отримував допомогу по безробіттю, з 31.05.2013 року по 19.03.2014 року працював радником Голови правління управління справами апарату управління ДАТ «Чорноморнафтогаз», з 02.04.2014 року по 23.11.2014 року отримував допомогу по безробіттю.

Відповідно до п.п.7.13, 7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 державний виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості повинен бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Виходячи з вищенаведеного, скарга ОСОБА_1 на постанову начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 15.04.2015 року та на постанову про відновлення виконавчого провадження державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 15.04.2015 року, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, задоволенню не підлягає.

У звязку з вищевикладеним та керуючись ст.ст. 383, 387, 388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 15.04.2015 року та на постанову про відновлення виконавчого провадження державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 15.04.2015 року, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6