Справа № 513/797/15-ц
Провадження № 2/513/418/15
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

судді Смірнової І.О.

при секретарі Коноваленко Т.М.

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1

до

Філії "Саратської дорожної експлуатаційної дільниці" Дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про

стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

07.07.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що з 02 грудня 2014 року за наказом від 02.12.2014 № 38-К Філії «Саратська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" його було прийнято на роботу водієм автомобіля КрАЗ, з оплатою згідно штатного розкладу.

Протягом лютого, березня, квітня, травня 2015 року неодноразово виникали простої з вини Філії «Саратська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", але Філія «Саратська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" здійснювала нарахування заробітної плати за фактично відпрацьований час, розмір якої значно менший двох третин його тарифної ставки. Заробітна плата за цей час простою позивачеві не була нарахована та виплачена.

29.05.2015 року за наказом від 29.05.2015 року № 23-К Філії «Саратська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю, позивач був звільнений з роботи, у звязку зі скороченням штату працівників.

Але, при звільненні позивача з роботи Філія «Саратська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не провела виплату позивачеві всіх сум, що належали йому від підприємства.

На день звільнення позивача з роботи заборгованість із заробітної плати складала 8337 гривень 58 копійок.

У звязку з чим, позивач просив зобовязати філію «Саратська дорожня експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" нарахувати та сплатити йому заробітну плату у розмірі не нижче від двох третин його тарифної ставки посадового окладу за час простою, що виник протягом лютого, березня, квітня, травня 2015 року не з його вини; нарахувати та сплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; нарахувати та сплатити йому компенсацію втрати частини грошових доходів, зокрема суми заробітної плати та вихідної допомоги у звязку з порушенням термінів її виплати; стягнути на його користь нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 8337 гривень 58 копійок; стягнути на його користь вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку; допустити негайне виконання рішення суду.

20.07.2015 року ухвалою Саратського районного суду Одеської області до участі у справі в якості співвідповідача залучено Дочірнє підприємство «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (а.с. 51-52).

27.07.2015 року від представника філії «Саратська ДЕД» ДП «Одеський облавтодор» в.о. начальника філії «Саратська ДЕД» ОСОБА_2 надійшло заперечення проти позову, згідно яких, філія «Саратська ДЕД» діє на підставі положення, є відособленим підрозділом ДП «Одеського облавтодора», не є юридичною особою. ДП «Одеський облавтодор» несе відповідальність по зобовязанням філії, у відповідності до п. 5 вказаного Положення, забезпечення діяльності філії здійснюється начальником за рахунок коштів, переданих філії ДП «Одеським облавтодором», тому просив направити позовну заяву позивача до головного підприємства ДП «Одеський облавтодор».

Позивач на момент звернення до суду отримав заробітню плату за грудень 2014 року і 50 відсотків за січень 2015 року (а.с. 55-57).

21.08.2015 року від Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» надійшло заперечення проти позову. Відповідач позов визнав частково, у звязку з тим, що позивачу виплачена заборгованість із заробітної плати за період січень травень 2015 року, у сумі 6620 (шість тисяч шістсот двадцять) гривень 36 копійок, тому позовні вимоги мають бути зменшені до 1717 (одної тисячі сімсот сімнадцять) гривень 22 копійок. Нарахована позивачу вихідна допомога у сумі 2885 (дві тисячі вісімсот вісімдесят пять) гривень 23 копійки, не була виплачена у звязку з відсутністю грошових коштів у підприємства. Також просили відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заробітної плати за час простою, що виникав у лютому травні 2015 року, у розмірі не нижче двох третин тарифної ставки, т.я. у вказаному періоді, наказами підприємства водіям, у звязку із простоєм, на підставі п. 1.2.2. Колективного договору ДП «Одеський облавтодор» і ОКП, працівникам дорожніх державних підприємств в Одеській області, був встановлений режим роботи на умовах неповного робочого тижня з відповідною оплатою (а.с. 99-100).

Справа слухалась неодноразово.

У даному судовому засіданні позивач позов підтримав частково, просив суд стягнути з відповідачів на його користь невиплачену заробітну плату з вихідною допомогою у загальній сумі 3579 (три тисячі пятсот сімдесят девять) гривень 65 копійок, а також сплатити йому середній заробіток в розмірі 833 (вісімсот тридцять три) гривні 30 копійок за весь час затримки з 29.05.2015 року по 29.09.2015 року, в сумі 3333 ( три тисячі триста тридцять три) гривні 20 копійок, всього 6912 (шість тисяч девятсот дванадцять) гривень 85 копійок.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причину неявки (а.с. 123).

Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що виникають з трудового законодавства, тому необхідно керуватися: Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13.

Згідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства…, проводиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа… повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку…

Із копії наказу № 38-к від 02.12.2014 року видно, що позивач був прийнятий на роботу в філію «Саратська ДЕД» Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» водієм автомобіля «КрАЗ» з 02.12.2014 року, з оплатою згідно штатного розпису (а.с. 8).

Звільнений з роботи 29 травня 2015 року у звязку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацією за 15 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 02.12.2014 року по 29.05.2015 року, про що свідчить копія наказу № 23 К від 29 травня 2015 року (а.с.9).

Згідно довідки від 02.07.2015 року № 181, станом на 02.07.2015 року, заборгованість із заробітної плати позивача складає 8337 (вісім тисяч триста тридцять сім) гривень 58 копійок (а.с. 5).

На день розгляду справи невиплачена сума заробітної плати з вихідною допомогою позивачу складає 3579 (три тисячі пятсот сімдесят девять) гривень 65 копійок (а.с. 117).

У звязку з чим, суд вважає, що відповідачами грубо порушені права позивача, вимоги ст. 116 КЗпП України, тому, на підставі ст. 117 КЗпП України, з відповідачів підлягає стягненню середній заробіток позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ствердження відповідача, що заборгованість виникла у звязку з відсутністю коштів, не може бути прийнята судом до уваги.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Як свідчить довідка філії «Саратська ДЕД» середня місячна заробітна плата позивача за останні два місяця складає 833 гривні 30 копійок, тому з відповідача підлягає стягненню за затримку розрахунку з червня по вересень 2015 року 3333 (три тисячі триста тридцять три) гривні 30 копійок (а.с. 118).

Суд вважає, що заборгованість із заробітної плати, сума розрахунку за затримку виплати заробітної плати повинна бути стягнута з юридичної особи, відповідача - Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», а не з філії «Саратська ДЕД» ДП «Одеський облавтодор», тому вимоги позивача стягнути вказані суми з філії задоволенню не підлягають.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 6912 (шість тисяч девятсот дванадцять) гривень 95копійок.

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 3 - 6, 10, 60, 79, 80, 81, 213-215, 294, 367 ЦПК України, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13,

суд

В И Р І Ш И В :

позовну заяву задовольнити. Стягнути з Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України», Код , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 6912 (шість тисяч девятсот дванадцять) гривень 95 копійок.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України», Код , на користь держави судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати в сумі 1717 (одна тисяча сімсот сімнадцять) гривень 22 копійки підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а для осіб, які були відсутні при проголошенні рішення суду, у той же строк з дня отримання копії рішення

Суддя І. О. Смірнова