Справа № 156/1229/14-ц Провадження № 22-ц/773/1486/15 Головуючий у 1 інстанції: Дильний Г.М.
Категорія: 34 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

при секретарі Вергуну Т. С.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_5 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 27 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з уточненими під час розгляду справи позовними вимогами до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди посилаючись на те, що 16 вересня 2011року о 12 годині в м. Нововолинську з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний позивачу на праві власності автомобіль «Форд-Сієра», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_5 був пошкоджений та спричинено потерпілому матеріальних збитків на суму 18740 грн.

Оскільки відповідач протягом вказаного часу відмовляється добровільно відшкодувати завдану шкоду, просив стягнути в судовому порядку на користь позивача 18740,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3000,00 грн. компенсації на відшкодування моральної шкоди та 3486,20 грн. судових витрат, з яких: 487,20 грн. - сума сплаченого судового збору; 1400, 00 грн. - витрати за надання правової допомоги адвоката; 1599,00 грн. - вартість проведеної по справі судової автотоварознавчої експертизи автомобіля.

27 липня 2015 року рішенням Іваничівського районного суду позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 18740,00 грн., компенсацію на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., 464,79 грн. судового збору, 1271,20 грн. витрат на правову допомогу, 1599,00 грн. витрат за проведення автотоварознавчої експертизи.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 просить його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в ній, представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу визнала частково, погодившись на відшкодування потерпілому відповідачем різниці коштів між розміром матеріального збитку, завданого пошкодження транспортного засобу, та залишкової його вартості.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 вересня 2011 року о 12 год. по вул. Луцькій м. Нововолинськ по автодорозі Ковель-Жовква відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд-Сієра», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, що належить позивачу ОСОБА_4 і знаходився під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «Форд-Ескорт», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача був пошкоджений, завдано потерпілому матеріальних збитків на суму 18740 грн.(а.с.5-13,61-76)

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2011 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5).

З врахуванням встановлених обставин справи та наведених норм матеріального права, суд першої інстанції, як вважає колегія суддів, дійшов правильного висновку про покладення обов»язку на ОСОБА_5, як винну особу, по відшкодуванню майнової та моральної шкоди у визначених розмірах.

Разом з тим, суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог не врахував роз»яснень, даних в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року відповідно до змісту яких суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, має одночасно обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять суд апеляційної інстанції врахувати зазначені висновки, представник позивача ОСОБА_7 погоджуючись з вказаною позицією сторони вказує на те, що позивач не бажає вчиняти відповідні дії після відшкодування йому збитків винною в дорожньо-транспортній пригоді особою.

З висновків судової автотоварознавчої експертизи від 8 травня 2015 року вбачається, що ринкова вартість неушкодженого автомобіля Ford Sierra станом на момент ДТП становить 18740 грн., вартість відновлювального ремонту - 112331,73 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля становить також 18740 грн.

Отже, з врахуванням встановлених обставин справи та визначеного розміру матеріального збитку і вартості вказаного транспортного засобу до його пошкодження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність покладення обов»язку на позивача ОСОБА_4 про повернення належного йому транспортного засобу відповідачу після відшкодуванням останнім визначеного матеріального збитку в сумі 18740 грн.

Покликання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він не зобов'язаний відшкодовувати завдану шкоду, оскільки в порушення п. 2.2 Правил дорожнього руху України (в редакції, яка діяла на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди) не мав права керування зазначеним транспортним засобом не приймається до уваги, оскільки його вина доведена відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 а також поданими представником позивача письмовими доказами щодо правомірності використання останнім транспортного засобу на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

А тому суд першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_5 під час скоєння ДТП перебував за кермом автомобіля, який був йому переданий на відповідній правовій підставі, та зобов»язаний відшкодувати власнику пошкодженого автомобіля матеріальні збитки відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України завдані з його вини, у визначеному судовою експертизою розмірі.

Крім того, з врахуванням дати встановлення вини відповідача судовим рішенням, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення строку позовної давності на звернення ОСОБА_4 з даним позовом за захистом порушеного права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність ухваленого рішення, оскільки розглядались судом першої інстанції під час ухвалення рішення, і суд дав їм вірну юридичну оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 27 липня 2015 року в даній справі змінити, доповнивши резолютивну частину рішення реченням наступного змісту: Зобов»язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 після сплати відповідачем коштів на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18740 грн. транспортний засіб-автомобіль Ford-Sierra, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належного позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :