Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О, Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Ступак О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, територіальної громади в особі Полтавської міської ради, треті особи: ОСОБА_9, Перша полтавська державна нотаріальна контора, приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, визнання права власності на добудову, за зустрічним позовом ОСОБА_8, ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про припинення ідеальної частки права одного із співвласників на житловий будинок та визнання права власності на дану частку за іншими співвласниками, за касаційною скаргою ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 01 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом на частину житлового будинку після смерті свого батька, який набув це майно у порядку спадкування за законом після свого батька (діда позивача), але відповідне право не оформив. У зв'язку з наведеним також просив скасувати попередньо видане йому свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2004 року, оскільки у ньому неправильно визначена частка у спадковому майні, яким є спірний житловий будинок. Крім того, просив визнати за ним право власності у порядку ч. 1 ст. 344 ЦК України на частину спірного житлового будинку, яка не була прийнята іншими спадкоємцями, на здійснені його батьком прибудови та виділити йому в окремий об'єкт частину в спірному житловому будинку та земельну ділянку.

У червні 2013 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому просили припинити право власності померлого ОСОБА_10 на 1/3 частину спірного житлового будинку та визнати за ними право власності по 2/18 ідеальні частки після припинення права власності померлого ОСОБА_10 у порядку статей 331 та 357 ЦК України та виділити в окремий об'єкт належну позивачам частину у спірному житловому будинку.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 01 жовтня 2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_6 в будинку літ. «А-1» квартири № 2 приміщення: 2-4 кімната площею 12,5 кв. м, 2-3 кухня площею 11,7 кв. м, 1 веранда площею 6,9 кв. м, 11 кладова площею 1,4 кв. м, а всього площею 32,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_11 та визнано за ОСОБА_6 право власності у порядку спадкування на 1/2 частину цього будинку.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на добудову «А-1-1» у складі приміщень: кімнати 3-6 площею 21,7 кв. м, кімнати 3-5 площею 7,4 кв. м, передпокою 3-4 площею 8,7 кв. м, кухні 3-2 площею 7,3 кв. м, ванної кімнати 3-3 площею 3,2 кв. м, тамбуру 111 площею 1,9 кв. м, а всього - 50,2 кв. м.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину господарських будівель та огорожі №№ 1, 2, 6, 7, ворота № 3, вимощення 5, голубʼятня 3, погріб Ж, вбиральня Е, водогін дворовий № 4.

Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2004 року, видане державним нотаріусом першої Полтавської державної нотаріальної контори ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 74/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 і ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення у повній мірі не відповідають.

Судами встановлено, що спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 31 серпня 1959 року належало ОСОБА_12 та його синам: ОСОБА_13 і ОСОБА_10 по 1/3 частині кожному.

Рішенням № 355 Виконавчого комітету Октябрської районної ради депутатів трудящихся від 20 червня 1961 року надано дозвіл ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_10 на будівництво нового одноквартирного житлового будинку замість строго по АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 122).

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 07 лютого 1966 року новий будинок було побудовано на дві квартири, загальною площею 66,6 кв. м. На земельній ділянці крім житлового будинку був побудований сарай із дощок літ. «Б». Власниками вказані: ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_10, яким належить по 1/3 частини домоволодіння.

У квартирі № 2 проживали ОСОБА_12 з дружиною ОСОБА_14, неповнолітнім сином ОСОБА_11, а у квартирі № 1 проживала сімʼя ОСОБА_13 у складі трьох чоловік.

ОСОБА_10 будучи співвласником будинку не проживав у ньому.

ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, заповіту не склав, тому після нього відкрилась спадщина за законом.

Належна померлому на підставі договору купівлі-продажу 1/3 частина домоволодіння придбана ним у шлюбі з ОСОБА_14 та є об'єктом спільної власності подружжя а саме по 1/6 частині.

Спадкоємцями належної померлому ОСОБА_12 1/6 частини житлового будинку, як спадкового майна, стали його дружина та сини ОСОБА_13 і ОСОБА_11, які проживали на момент смерті спадкодавця з ним, що підтверджено наявними у справі та зазначеними у оскаржуваних рішеннях доказами, заяв про відмову від спадщини не подавали, тому відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР є такими, що фактично прийняли спадщину в рівних частинах по 1/18 (1/6:3=1/18). Після чого частки співвласників будинку розподілились наступним чином: дружина ОСОБА_14 - 4/18 (1/6+1/18); син ОСОБА_13 - 7/18 (1/3+1/18); син ОСОБА_11 - 1/18; син ОСОБА_10 - 6/18, що дорівнює 1/3 частині. Частка останнього не змінилась тому, що він спадщину не прийняв оскільки із заявою про прийняття спадщини не звертався, не проживав із спадкодавцем на момент його смерті.

ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, заповіту за життя не склала, тому на належні їй 4/18 частин спірного житлового будинку відкрилась спадщина за законом, яку фактично прийняли по 2/18 частини два сини ОСОБА_13 та ОСОБА_11, які проживали разом із спадкодавцем на момент його смерті. Після чого частки співвласників будинку розподілились наступним чином: ОСОБА_13 - 3/6 (7/18+2/18=9/18); ОСОБА_11 - 1/6 (1/18+2/18=3/18); ОСОБА_10 - 6/18, що дорівнює 1/3. Частка останнього не змінилась тому, що він спадщину не прийняв оскільки із заявою про прийняття спадщини не звертався, не проживав із спадкодавцем на момент його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_10

Після його смерті відкрилась спадщина за законом на 6/18 часток спірного майна.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що після смерті спадкодавця спадщину фактично прийняв спадкоємець другої черги ОСОБА_11, оскільки проживав у спірному будинку.

Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Таким чином, для визнання за спадкоємцем другої черги права на спадщину, суд повинен був встановити відсутність спадкоємців першої черги.

З касаційної скарги ОСОБА_8 і ОСОБА_7 вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_10 залишився спадкоємець першої черги, а саме дружина ОСОБА_15, яка прийняла спадщину й оформила свої спадкові права в нотаріальній конторі.

Таким чином, не перевіривши вказані обставини, суди дійшли передчасного висновку про те, що після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняв спадкодавець другої черги. А тому висновок суду про визнання за позивачем права власності на зазначену частку будинку в порядку спадкування неможливо вважати правильним.

Також без встановлення спадкоємців ОСОБА_10 та без залучення таких в якості відповідачів до розгляду справи не можуть бути розглянуті вимоги про визнання права власності на добудови до спірного житлового будинку та про його поділ.

Так, відповідно до частин 1-4 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Суди наявність згоди співвласника спірного будинку ОСОБА_10 чи його спадкоємців на здійснення іншими співвласниками добудов не з'ясували, тому їх висновок про збільшення частки позивача внаслідок здійснених за власний рахунок прибудов згідно з ч. 4 названої статті є необґрунтованим.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, оскаржувані судові рішення в частині вирішення первісного позову не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору в цій частині, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскільки судам в ході нового розгляду справи необхідно буде встановити коло спадкоємців та обсяг спадкового майна, то колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд й у частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 і ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про припинення ідеальної частки права одного із співвласників на житловий будинок та визнання права власності на дану частку за іншими співвласниками.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 12 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 01 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В.Ступак