Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2296/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

28.10.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: Головуючої судді Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М., Чельник О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БрокбізнесБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И Л А:

20 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство «БрокбізнесБанк»(далі- банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що25.04.2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір № 5135 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE та додаткову угоду № 1 від 25.04.2013 року, згідно якої останньому надано грошові кошти в сумі - 10000 грн. на строк з 25.04.2013 року по 24.04.2015 року із сплатою 32 % річних за користування коштами на споживчі цілі.

Пунктом 15 Кредитного договору встановлено за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом Банк має право нарахувати власнику рахунку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 2 цієї Додаткової угоди, від суми простроченої заборгованості. Пеня нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році.

Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором здійснено відповідачем 07.02.2014 року в сумі 566,27 грн.

Таким чином, відповідач перед позивачем належним чином не виконав зобов'язання, внаслідок чого станом на 12.03.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 24635,91 грн., яка складається з наступного:

- прострочена заборгованість за кредитом - 9961,90 грн.,

- строкова заборгованість за відсотками - 471,09 грн.,

- прострочена заборгованість за відсотками - 3721,18 грн.,

- неустойка (пеня) за прострочення сплати кредиту - 5607,05 грн.,

- неустойка (пеня) за прострочення сплати процентів - 1130,63 грн.,

- сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 2728,32 грн.,

- сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 699,91 грн.,

- 3 % річних (згідно ст.625 ЦК) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) - 262,83 грн.,

- 3 % річних (згідно ст.625 ЦК) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) - 53 грн., розрахунок якої додається (а.с. 10-11).

Вказану заборгованість позивач і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2015 року позов ПАТ «БрокбізнесБанк» до ОСОБА_2 було задоволено повністю. Вирішено питання з судовими витратами.

Не погоджуючись з рішенням суду в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду , як незаконного, так як ПАТ «БрокбізнесБанк» не являється належним позивачем, оскільки призначено уповноважену особу Фонду та розпочато ліквідацію банку.

Також стягнуто необґрунтовано неустойку за прострочення плати кредиту 5607,05 грн.. та неустойку прострочення сплати процентів 1130,63 грн., через порушення судом ст..258 ЦК, яка передбачає спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки ( пені, штрафу).

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно зворотних повідомлень. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 305 неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст..303 ЦПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 25.04.2013 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір № 5135 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку електронної платіжної картки миттєвого випуску VISA INSTANT ISSUE та додаткову угоду № 1 від 25.04.2013 року, згідно якої останньому надано грошові кошти в сумі - 10000 грн. на строк з 25.04.2013 року по 24.04.2015 року із сплатою 32 % річних за користування коштами на споживчі цілі.

Згідно розрахунку заборгованості,датою здійснення операцій за допомогою картки (зняття готівки) є період з 29.04.2013 року по 07.05.2013 року в сумі 9901,90 грн.(а.с.10).

Відповідно до п. 2 кредитного договору банк надає власнику рахунку грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 10000грн. на строк з 25.04.2013 року по24.04.2015 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 32,0% річних, на споживчі цілі.

Кредитна лінія є відновлювальною в межах поточного ліміту заборгованості встановленого в п. 3 кредитного договору, за умови погашення власником рахунку суми основного боргу за кредитною лінією та процентів за користування кредитними коштами (п.9 кредитного договору).

Пунктом 7 кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком починаючи з дати фактичного використання цих коштів. Проценти нараховуються щомісячно в межах строку кредитування на суму фактичного залишку заборгованості, із розрахунку фактичної кількості днів в місяці та році.

Власник рахунку сплачує банку проценти за користування кредитними коштами щомісячно не пізніше 25-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони нараховані (п.8 кредитного договору).

Згідно з п. 15 кредитного договору у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитними коштами, а також інших платежів, власник рахунку сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 2 кредитного договору, від суми простроченої заборгованості. Неустойка нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році. (а.с.6-7).

Встановлено, що банк взяті на себе зобов'язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком в розмірі розмірі 24635,91 грн., яка складається з наступного:

- прострочена заборгованість за кредитом - 9961,90 грн.,

- строкова заборгованість за відсотками - 471,09 грн.,

- прострочена заборгованість за відсотками - 3721,18 грн.,

- неустойка (пеня) за прострочення сплати кредиту - 5607,05 грн.,

- неустойка (пеня) за прострочення сплати процентів - 1130,63 грн.,

- сума індексу інфляції простроченої заборгованості по кредиту - 2728,32 грн.,

- сума індексу інфляції простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам - 699,91 грн.,

- 3 % річних (згідно ст.625 ЦК) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту) - 262,83 грн.,

- 3 % річних (згідно ст.625 ЦК) за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по несплаченим процентам) - 53 грн., розрахунок якої додається (а.с. 10-11).

Норми ст.ст.509, 623625 ЦК України зазначають, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Також ст.ст. 526,530,629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст..1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ч. 2 ст.1050 ЦК України , якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України .

Відповідно до ч. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст.1048 ЦК України ,передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальників процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Як передбачено частиною 1 ст.1048 ЦК України ,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. В ч. 3ст. 549ЦК України вказано, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в повному обсязі та стягну в відповідача на загальну суму заборгованісті 24635,91 грн..

Посилання відповідача в апеляційній скарзі про невідповідність наданих розрахунків сум заборгованості положенням Закону України « Про захист прав споживачів» ст. ст.258,625 ЦК України є безпідставним. Положення Закону України « Про захист прав споживачів» застосовуються до спорів, які виникли з кредитних правовідносин лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, про типові відсоткові ставки, валютні ризики, процедури виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання договору цей закон не може застосовуватися, ці відносини регулюються нормами ЦК України та іншим спеціальним законодавством.

Також матеріали справи не містять заяви відповідача про застосування строку позовної давності відповідно до ст..258 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ПАТ «БрокбізнесБанк» не являється належним позивачем, оскільки призначено уповноважену особу Фонду та розпочинається ліквідація банку є безпідставним.

Метеріали справи містять рішення виконавчої дирекції ФГВФО 345 від 11.06.2014 року про початок ліквідації ПАТ ««БрокбізнесБанк», уповноваженою особою Фонду на ліквідацію призначено ОСОБА_5 на період з 11.06.2014 р. по 10.06.2015 р.(а.с.15).

Відповідно до рішення виконавчої дирекції ФГВФО №103 від 25.05.2015 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації АТ «БрокбізнесБанк» строком на 1 рік до 10.06.2016 включно.

Згідно з п.5 ч.2 ст.53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313- 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: