У Х В А Л А

02 жовтня 2015 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись в м. Маріуполі з позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з листопада 2014 року по серпень 2015 року, заборгованість по заробітній платі по дату ухвалення судового рішення, та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача компенсацію, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

Ознайомившись із заявою, суддя прийшов до висновку, що її подано без додержання вимог, встановлених ст. 119 ЦПК України, згідно з якою позовна заява повинна містити, зокрема, ціну позову щодо вимог майнового характеру, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці керується тим, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Звертаючись до суду з вимогою про стягнення заробітної плати та компенсації, тобто з позовом майнового характеру, позивачка всупереч вимогам п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не вказує ціну позову.

Крім того, позивачкою не зазначено ані суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, ані суму компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, не наведено обґрунтованого розрахунку цієї суми.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи, що за таких обставин у суду немає можливості прийняти рішення, суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, та моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу для усунення недоліків строк пять днів з дня отримання ухвали, про що повідомити його, надіславши копію ухвали та роз?яснити, що у випадку, якщо вимоги не будуть виконані до зазначеного строку, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1