Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2015 Справа №607/5152/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в березні 2015 року пред'явила до суду позов до відповідача Тернопільської міської ради про визначення частки майна у квартирі АДРЕСА_1, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Обґрунтовує позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина за законом, яку вона прийняла, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час її відкриття. Однак, постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в зазначеній квартирі після померлого чоловіка їй відмовлено у зв'язку з тим, що не визначена його частка у спільному майні. Зазначена квартира належить ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві сумісної власності. Внаслідок того, що розмір частки ОСОБА_3 в зазначеній квартирі не визначений, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому просить суд визначити, що частка померлого ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/3 частину.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 подали заяви, згідно з якими позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити, розглянувши справу в їх відсутності.

Представник відповідача Тернопільської міської ради в судове засідання подала заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, при прийнятті рішення покладається на думку суду.

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, установив такі обставини:

Як слідує зі свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 24 червня 1972 року, позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина за законом .

Згідно з довідкою про склад сім'ї, виданою ДП «Авторитет» 11 грудня 2013 року, ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 30 січня 1974 року до дня смерті. Разом з ним у зазначеній квартирі постійно проживала та була зареєстрована ОСОБА_1

Таким чином, будучи спадкоємцем першої черги за законом та постійно проживаючи разом з ОСОБА_3 на день його смерті, позивач ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки відмови від неї протягом установленого законом строку не заявляла.

Однак, як слідує з постанови державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Мудрої О.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 березня 2015 року, у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відмовлено через те, що розмір частки ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не визначений, а вказане майно належить співвласникам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21 березня 1997 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1 приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду.

В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі.

Згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Отже, з метою захисту спадкових прав позивача, забезпечення реалізації її права на отримання у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину, слід у судовому порядку визначити розмір частки, належної померлому ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Беручи до уваги, що зазначена квартира була приватизована на сім'ю в складі 3-ох осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і їм видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого зазначена квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, частка ОСОБА_3 у цій квартирі становила 1/3.

Аналізуючи в сукупності всі досліджені докази та встановлені ними обставини, суд приходить до переконання, що в ОСОБА_1 дійсно існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому її порушені права підлягають до захисту судом.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 1226 , 1268 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити, що частка померлого ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/3 (одну третю).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя