Д О Д А Т КО В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді -Шаховніної М. О. ,
при секретарі - Карпенко Н. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Комунальне підприємство "Введенське Подільського району м. Києва" про виселення без надання іншого жилого приміщення,
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243, 60 грн.

08 червня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтована тим, що при винесенні рішення суд не вирішив питання стосовно виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення інших осіб, які самоправно разом з ОСОБА_2 зайняли дане житлове приміщення.

У судовому засіданні заявник заяву підтримала, з тих же підстав просила її задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, постилаючись на її незаконність та необґрунтованість.

Суд, заслухавши пояснення заявника та відповідача, дослідивши докази у праві в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як на підставу своїх вимог заявник посилається на те, що у квартирі АДРЕСА_1 проживають, крім ОСОБА_2, також інші особи, які самоправно разом з останнім зайняли дане житлове приміщення, а тому повинні бути виселені за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 109 ЖК України встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Судом було встановлено, що позивачка пред'являла вимоги до ОСОБА_2, так як договір найму між КП «Введенське» та ОСОБА_2 на спірне житлове приміщення не укладався, ордер на дане жиле приміщення не видавався, будь-яких інших документів, які б давали право ОСОБА_2 на проживання у спірній квартирі суду не надано, а тому судом було прийнято рішення про його виселення з спірного житлового приміщення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

За правилами ст. 33 ЦПК України заміна відповідача на належного або залучення особи в якості співвідповідача відбувається виключно за клопотанням позивача.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем відповідачем по справі зазначено лише ОСОБА_2, при цьому позивач просить виселити інших осіб, які не залучені до участі у справі.

У судовому засіданні на підставі ст. 10 ЦПК України позивачу було роз'яснено права заявити клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача.

Позивачка в судовому засіданні, не скористалася правом, передбаченим ст. 33 ЦПК України щодо залучення особи в якості співвідповідача, уточнення позовних вимог до конкретних фізичних осіб, а наполягала на задоволенні заявлених позовних вимогах.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявницею у судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що у спірній квартирі проживають інші особи, не зазначено хто саме та кого вона просить

Крім того, у судовому засіданні сам ОСОБА_2 пояснив, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року ним виконано, так як він 28 травня 2015 року виселився з квартири АДРЕСА_1.

Оскільки позовні вимоги не можуть бути заявлені до невизначеного кола осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до інших осіб про виселення задоволення не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 56, 58-59, 60, 61, 79, 84, 220 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У частині позову до інших осіб про виселення без надання іншого жилого приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна