Справа № 152/1406/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 вересня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

позивача - ОСОБА_1,

дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника третьої особи -

Органу опіки

та піклування

Шаргородської РДА - Одудовського С.В.,

педагога-психолога - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, - Органу опіки та піклування Шаргородської РДА - про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки,

встановив:

31.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки.

Мотивуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що відповідач ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_7 проживали в зареєстрованому шлюбі з 18.09.2006 року.

Від шлюбу її доньки та позивача у них народилися дві малолітніх доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_5 її донька та матір малолітніх дітей - ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 2 квітня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_8 відповідач залишив своїх малолітніх дітей на проживання, виховання та утримання їй.

Відповідач подав до Руданської сільської ради заяву, в якій просить здійснювати догляд за його малолітніми дітьми, так як він не має можливості та бажання займатися їх вихованням та утриманням.

З квітня 2015 року по теперішній час відповідач не займається вихованням та утриманням своїх малолітніх дітей.

На засіданні Комісії з питань захисту прав дитини відповідач погодився на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Вихованням та утриманням неповнолітніх дітей на теперішній час займається вона. Діти проживають разом з нею з березня 2015 року, мають в будинку окрему умебльовану кімнату.

Просить позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; призначити її, ОСОБА_1 опікуном над малолітніми онуками.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, зсилаючись на ті самі обставини. Просила позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2, призначити її опікуном малолітніх дітей. Суду пояснила, що малолітні діти відповідача проживають разом із нею з березня 2015 року, тобто з часу смерті їх матері, а її доньки - ОСОБА_8 Вона займається їх щоденним утриманням, вихованням, забезпеченням належних умов для навчання, піклується про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Відповідач після смерті дружини залишив малолітніх дітей проживати з нею, поїхав на заробітки, не цікавиться дітьми, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не займається утриманням дітей, не телефонує та не питає про дітей, про їх успіхи в навчанні, про їх здоров'я.

Крім того, позивачка суду пояснила, що проживає у власному будинку разом із своїм чоловіком, неповнолітніми дітьми, а тепер і неповнолітніми онуками. Вона та її чоловік постійного місця роботи не мають, але чоловік працює на сезонних сільськогосподарських роботах, отримує в середньому 2000 грн. на місяць, а вона займається веденням домашнього господарства, утримує худобу, від якої сім'я має молоко та м'ясо. Вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2, так як він свідомо ухиляється від виховання та утримання дітей, а її призначити опікуном малолітніх онуків.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Суду пояснив, що не може і не має бажання займатися вихованням та утриманням дітей, не розуміється на вихованні дівчаток, так як весь час одруження з ОСОБА_8 він перебував на заробітках, приїздив рідко, вихованням дітей займалася покійна дружина та її матір - позивачка ОСОБА_1, він тільки надавав кошти на утримання сім'ї. На теперішній час після смерті дружини він знову поїхав на заробітки в м. Київ. Дітьми весь час з березня 2015 року займається позивачка, з якою вони проживають. Позивачка їх утримує, виховує, навчає. На утримання дітей він позивачці коштів не надає. Два місяці тому він відвідав дітей, приніс їм солодощів. Їх потреб і бажань він не знає, не розуміється на їх вихованні, лікуванні. Невиконання ним батьківських обов'язків щодо дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є свідомим. Вважає, що у бабусі дітям буде краще, ніж з ним, не заперечує щодо призначення позивачки опікуном малолітніх дітей у випадку позбавлення його батьківських прав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Органу опіки та піклування Шаргородської РДА Одудовський С.В. позовні вимоги визнав, рішення органу опіки та піклування Шаргродської РДА щодо вирішення спору підтримав, вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, розвитком, здоров'ям, умовами проживання, утриманням дітей не цікавиться, у зв'язку із чим діти проживають з бабусею - ОСОБА_1, перебувають на повному утриманні останньої, тоді як відповідач не може забезпечити дітям належні утримання, виховання, лікування, розвиток. Також вважає, що є підстави призначити позивачку опікуном малолітніх дітей, оскільки остання створила їм належні умови для проживання, навчання, піклується про їх духовний та фізичний розвиток, медичних протипоказань не має.

Допитані, відповідно до вимог ст.171 СК України, в судовому засіданні малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в присутності педагога-психолога відділу освіти Шаргородської РДА ОСОБА_6 суду пояснили, що проживають з бабусею та дідусем у будинку останніх після смерті своєї матері. Вони відвідують школу, мають кімнату, де проживають вдвох. Робить з ними уроки бабуся. До школи їх відводить бабуся або дідусь, так само забирають зі школи. Бабуся опікується ними, тому вони хочуть проживати з останньою. Батько залишив їх проживати з бабусею, а сам поїхав на роботу. Батько і раніше їздив на роботу і вдома бував рідко. Після смерті матері всім необхідним їх забезпечує бабуся та дідусь. Бабуся відвідує школу, батьківські збори, шкільні свята, купує їм необхідні речі.

Вирішуючи спір суд встановив, що відповідач ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 18.09.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.15).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_8. мали малолітніх дітей - близнят ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані їх батьками в свідоцтвах про народження, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 та повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актових записів про народження дітей від 23.07.2015 року за №№4, 3 (а.с.9-12).

Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 постійно проживають із своєю бабусею - ОСОБА_1 у АДРЕСА_1, що підтверджується показаннями позивачки, відповідача, представника третьої особи та свідків, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей від 22.07.2015 року, довідкою Руданської сільської ради від 09.06.2015 року за №488, свідоцтвами про народження дітей, їх матері та свідоцтвами про одруження позивачки і матері дітей, відповідно до яких встановлено той факт, що ОСОБА_1 є бабусею дітей (а.с. відповідно, 22, 24, 7, 8, 15, 26-29).

Вихованням, розвитком, лікуванням, утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 займається бабуся ОСОБА_1 Взаємовідносини в сім'ї бабусі ОСОБА_1, де проживають діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2, доброзичливі, остання відповідально ставиться до виховання, розвитку, лікування дітей, навчання дітей, забезпечує дітей необхідним одягом, харчуванням, медикаментами, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22.07.2015 року (а.с. 22).

Судом встановлено, що батько ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний час проживає окремо від дітей з березня 2015 року, тобто з часу смерті його дружини та матері дітей - ОСОБА_8

З характеристики з місяця проживання відповідача в АДРЕСА_1 вбачається, що останній на території населеного пункту перебуває рідко, знаходиться на заробітках, не здійснює догляд за своїми малолітніми дітьми (а.с.21), що підтверджено в судовому засіданні показаннями представника органу опіки та піклування Шаргородської РДА, а також свідків, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей (а.с.22), довідками-характеристиками Руданської СЗОШ І-ІІІ ступенів від 12.06.2015 року (а.с.17, 19), рішеннями Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА (а.с.34-35).

Також, судом встановлено з показань в судовому засіданні позивачки, відповідача, представника третьої особи, свідків, що відповідач працездатний, фізично здоровий, може працювати та утримувати своїх дітей, проте, протягом тривалого часу (з квітня 2015 року) не проявляє щодо них батьківської турботи та піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що виявилося у тому, що він залишив дітей із матір'ю покійної дружини - ОСОБА_1, проживає окремо від них, не спілкується та не здійснює належного догляду за ними, не турбується про їх фізичний і духовний розвиток, здоров'я та побут, навчання, не утримує їх.

02.06.2015 року відповідач ОСОБА_4 звернувся із заявою до Руданської сільської ради про позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки не має можливості і бажання здійснювати за ними догляд (а.с.23). Цю позицію відповідач підтримав і в судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 не спроможний забезпечити дітям - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належного піклування, утримання та виховання.

Зазначені факти підтверджено в судовому засіданні також висновком органу опіки та піклування Шаргородської РДА від 03.08.2015 року та рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської РДА від 30.07.2015 року (а.с.4-5, 34-35), відповідно до яких опікунська рада та Комісія з питань захисту прав дитини вважають за доцільне та в інтересах дітей позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також, показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Так, свідок ОСОБА_9 суду показала, що проживає по сусідству з позивачкою, добре знає її сім'ю. Донька позивачки ОСОБА_8, котра проживала в шлюбі з відповідачем, померла в ІНФОРМАЦІЯ_5, після чого відповідач ОСОБА_4 покинув дітей, їх вихованням, розвитком, утриманням не переймається, виїхав з села на заробітки, приїздить дуже рідко, а дітей залишив на бабусю - ОСОБА_1, яка приділяє дітям належну увагу, забезпечує усім необхідним. Діти, маючи батька, ростуть без нього. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей ОСОБА_2 і ОСОБА_3 і що це буде в інтересах дітей.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що є сусідкою позивачки, добре знає сім'ю останньої. Їй достовірно відомо, що діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після смерті їх матері ОСОБА_8 проживають з бабусею ОСОБА_1, яка самостійно утримує їх, опікується їх здоров'ям, щоденним побутом, харчуванням, навчанням. Батько дітей ухилився від своїх батьківських обов'язків, з дітьми не проживає, не бере участі у їх вихованні, утриманні, лікуванні, не доглядає за ними. Всі обов'язки по вихованню, розвитку, лікуванню дітей несе бабуся - ОСОБА_1 Діти доглянуті належним чином, завжди охайні, нагодовані. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав і що це буде в інтересах дітей.

Відтак, судом встановлено факт свідомого ухилення батька малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від виконання своїх обов'язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, оскільки він не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не цікавиться їх утриманням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не проживає та не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, умов проживання, побуту, навчання, не в змозі створити дітям належний рівень проживання, побуту, фізичного та духовного розвитку.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Цивільним кодексом України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України.

Так, відповідно до ст.ст.51-52 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки батьків…, які відповідають за неї за законом…

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують дитині, здатній сформулювати свої власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст.12 Конвенції про права дитини).

Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані займатися вихованням дитини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК України).

Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 30.03.2007 року (з наступними змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України).

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України).

Судом опитані в судовому засіданні малолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно із ч.4 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана другому із батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Оскільки право малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на належне утримання і виховання, турботу про здоров'я, фізичний та духовний розвиток з боку їх батька - ОСОБА_4 порушене, то воно підлягає судовому захисту.

Так як в судовому засіданні встановлено, що малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути передані другому із батьків, а також, враховуючи заяву бабусі дітей ОСОБА_1 про передачу їх їй під опіку, то суд вважає, що така позовна вимога підлягає задоволенню, що відповідає положенням ч.3 ст.60 ЦК України, якою передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 223 ЦПК України, на підставі ст.ст. 150, 164, 165,167 СК України, ст.60 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_2, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3, українця, громадянина України, батьківських прав відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Призначити опікуном малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, їх бабусю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженку та жительку АДРЕСА_2, українку, громадянку України.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя