Провадження №2/592/188/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м.Суми

Ковпаковський райсуд м. Суми в складі головуючого судді Алфьорова А.М., при секретарі Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання спадкоємцем першої черги, усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, вимоги якої з захисником підтримала у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що на протязі 35 останніх років (приблизьно з 1980 р., точної дати не памятає) проживала однією сім'єю з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1. Шлюб в органі реєстрації актів цивільного стану не реєструвався.

06 вересня 2014 р. ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_2, земельної ділянки у садівничому кооперативі «Вир» с. Белани Білопільського району, грошових вкладів. Заповіт ОСОБА_4 не складав.

Крім того, 09.01.2005 р. між ОСОБА_4 та Страховим медичним акціонерним товариством «Надія» було укладено договір добровільного страхування життя № 325445, відповідно п. 1.4 якого вигодонабувачем визначено саме позивачку, ОСОБА_1

Юридичний факт проживання однією сімєю позивачки та ОСОБА_4 також підтверджується спільними фотографіями, зробленими у різні проміжки часу, поясненнями сусідів по дачній ділянці садівничого кооперативу «Вир».

Перед смертю ОСОБА_4 дуже хворів. Восени 2013 р. (точної дати не памятає) під час перебування на земельній ділянці у с. Вир Білопільського району у ОСОБА_4 стався серцевий напад, внаслідок чого його було госпіталізовано до медичного закладу, що знаходиться у с. Вир. Після цього здоровя ОСОБА_4 значно погіршилось. Окрім хворого серця, у нього виявили пухлину на кишечнику, видалення якої було неможливим через хворобу серця. Хвороба супроводжувалась сильними болями, через що він фактично опинився у безпорадному стані: не міг ні їсти, ні пити, ні спати, увесь час стогнав, з ліжка самостійно не підіймався. Позивачка постійно доглядала його, викликала екстрену медичну допомогу. Якщо він потребував госпіталізації, позивачка доставляла його до медичних установ. У приймальному відділенні комунальної установи «ОСОБА_3 міська клінічна лікарня № 4» під час госпіталізації ОСОБА_4, позивачку записували в якості його дружини. Інші особи, які б дбали про нього, приймали участь (дієву чи матеріальну) у догляді за ним, відсутні.

Після смерті цивільного чоловіка, позивачка звернулась до КУ «СМКЛ № 4» з проханням надати витяг з Журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації (форма № 001/о), в якому вказати дати госпіталізації ОСОБА_4, а також дані особи, яка його доставляла. Крім цього, позивачка просила надати витяг з амбулаторної картки хворого, в якому відобразити інформацію про стан здоровя ОСОБА_4 за останні 12 місяців, а також надати розгорнуту відповідь на питання, чи міг ОСОБА_4 самостійно дбати про себе, чи потребував постійного стороннього догляду для підтримання життєдіяльності тощо.

Проте у наданні вищевказаного витягу позивачці було відмовлено через те, що запитувані дані містять конфіденційну інформацію, та не можуть бути розголошені, розяснено, що інформація може бути надана лише на підставі ухвали суду.

Після смерті ОСОБА_4, саме позивачка займалась організацією його поховання, справляла поминальні обіди, забезпечила дотримання саме тих обрядів та звичаїв при похованні, яких бажав померлий цивільний чоловік.

Позивачці відомо, що від попереднього шлюбу ОСОБА_4 має сина, ОСОБА_2.

Зі слів покійного ОСОБА_4 відносин між ним та його сином фактично не існувало, дуже давно вони посварилися, зріклися один одного, не спілкувалися. Його син ніколи не цікавився життям батька, звязку не підтримував, змінив прізвище. Позивачка ніколи не наполягала на тому, щоб ОСОБА_4 розповів причини його сварки з сином, оскільки це питання було дуже болісним для нього, він починав нервувати, тому розмов на цю тему не відбувалося. ОСОБА_4 розповідав, що інколи бачив свого сина в місті, проте вони не віталися, один до одного не підходили, поводились як не знайомі люди.

Таким чином, відповідач умисно та свідомо не підтримував відносини з батьком, свого обовязку як повнолітнього сина утримувати батька, який був непрацездатним і потребував хоча б матеріальної допомоги, передбаченого ст. 202 Сімейного кодексу України, не виконував.

Позивачка ніколи не бачила відповідача, особисто з ним не знайома, про його долю не відомо.

Таким чином, позивачка була єдиною людиною, яка дбала про померлого, єдиним членом його сімї, який не покинув його у скрутні часи, під час тяжкої хвороби, коли він особливо потребував не лише побутового догляду та матеріального забезпечення, а й плече підтримки, людину, яка може розділити страшні страждання онкологічного захворювання, що випали на його вік.

Враховуючи викладене позивачка просить суд визнати факт проживання її та ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу на протязі більше ніж пять років станом на 06.09.2014 р., черговість одержання права на спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 змінити та визнати її, спадкоємцем за законом першої черги, усунути від права на спадкування за законом сина померлого, ОСОБА_2 та покласти на нього судові витрати.

Відповідач з представником у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснюючи свої заперечення по справі тим, що батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розлучилися та розїхалися у 1980 році. Батько став жити окремо, і як син завжди намагався налагодити відносини між батьками, але батько постійно звинувачував у подружній зраді матір і тому не хотів з нею поновлювати стосунки.

Стосунки з батьком були нормальними, він часто його бачив в м. Суми, спілкувався з ним, інколи приходив у гості до нього, піклувався про його матеріальне становище та здоровя. Але, він ніколи не нащо не скаржився, ніколи не казав, що живе з іншою жінкою та утворив іншу сімю.

Перед смертю батька приблизно за три місяці, відповідач його відвідував за домашньою адресою. При відвіданні не побачив у квартирі жодної ознаки присутності жінки, а саме жіночих особистих речей, додаткової зубної щітки у ванній кімнаті, ознаки прибирання в квартирі, приготування їжі та інше. При бесіді відповідач поцікавився його здоровям та особистим життям. На що батько відповів, що йому всього вистачає, допомога не потрібна і що він живе самотньо при цьому, жінки його інколи відвідують.

Позивачка та батько ніколи не проживали однією сімєю. Були виключно ділові та практичні відносини, а саме позивачка працювала на колгоспному ринку продаючи рибацькі сітки, які виготовляв батько, допомагала йому обробляти земельну ділянку у кооперативі «Вір». Обробляла город позивачка разом з ним за винагороду, у вигляді половини врожаю, та дійсно можливо інколи приходила до нього додому, виключно як знайома враховуючи вище викладені відносини.

Ознайомившись з позовною заявою вбачається, що позивачка не має жодних належних доказів проживання однією сімєю зі спадкодавцем.

Додана до справи копія договору добровільного страхування життя № 325445 від 09.01.2005 року який укладений між ОСОБА_4 та Страховим акціонерним товариством «Надія», де вигодонабувачем визначено позивачку також не може бути підтвердженням сімї, а свідчить тільки про бажання (можливо короткочасне) спадкодавця на момент укладення договору, до того

ж мотиви такого вчинку невідомі нікому. Тому, на теперішній час дана обставина використовуються позивачкою на власний розсуд.

Відповідач вважає, що у справі немає жодного доказу, відповідно просить відмовити у задоволенні позову повністю у звязку з необґрунтованістю.

Представники Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори згідно письмової заяви просить справу розглядати у їх відсутність.

Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили факт спільного проживання позивачки з померлим ОСОБА_4, та надання йому постійного догляду, а також коли померлий перебував у лікарні.

Свідки: ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 пояснили суду, що не бачили позивачку за місцем проживання ОСОБА_4, та неодноразово чули від самого померлого, що з ОСОБА_1 його особисто нічого не повязує. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази вважає, позовні вимоги задовольнити частково.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-БП № 222325 від 08 вересня 2014 р., 06 вересня 2014 р. помер ОСОБА_4 /а.с.7/.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_18, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_19, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_1 з ОСОБА_4 вели спільне господарство /а.с.8,9,10,11,12,13,14/.

Договір замовлення № 004216 укладений між ОСОБА_1 та «Ритуальною службою» КП «Спецкомбінат», підтверджує організацію поховання померлого ОСОБА_4 позивачкою /а.с.20/.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.1 ст.258 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Таким чином, в ході судового розгляду, судом встановлені фактичні обставини даної справи та досліджені належні письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що наявні законні підстави для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на час смерті ОСОБА_4 на 06.09.2014 р., що також безперечно підтверджується поясненнями свідків.

Вимоги позивачки про зміну черговості одержання права на спадкування за законом після померлого ОСОБА_4, визнання її спадкоємицею за законом першої черги, та усунення від права на спадкування за законом відповідача, суд вважає не обґрунтованими та такими, що підлягають відмові.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Суд ухвалює рішення на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно позивачем не надано доказів, що підтверджують про умисне ухилення відповідача від надання допомоги.

Отже оскільки суд не вбачає підстав усувати відповідача від права на спадкування, та згідно

ст. 1261 ЦК України ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом, не відмовлявся від спадщини, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про визнання її спадкоємцем за законом першої черги та зміну черговості одержання права на спадкування за законом.

Керуючись ст.10,15,60,79,88,155,208,209,212,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сімєю, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання спадкоємцем першої черги, усунення від права на спадкування задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу на протязі більш ніж пять років, на час смерті ОСОБА_4 на 06 вересня 2014 року.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадкування, визнання спадкоємцем першої черги, усунення від права на спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя: А.М. Алфьоров