Справа № 361/738/15-ц
Провадження № 2/361/825/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Якименко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну умов договору у з'вязку з істотною зміною обставин,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про примусове виселення з житлового приміщення. Свої вимоги мотивувала тим, що 24 грудня 2013 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі - продажу, відповідно до якого відповідач зобов'язався купити частину житлового будинку АДРЕСА_2, сплативши грошові кошти у сумі 255680 грн. у розстрочку. Останній платіж у розмірі 131320 грн. ОСОБА_2 повинна була сплатити до 26 червня 2014 року. Проте вказані кошти у визначений строк нею сплачені не були. На її прохання між сторонами було 15 липня 2014 року укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін до попереднього договору купівлі - продажу, відповідно до якого останній платіж у розмірі 117220 грн. ОСОБА_2 повинна була сплатити до 26 жовтня 2014 року. Але у визначений термін повністю всі кошти не були відповідачем сплачені. Усупереч умовам договору ОСОБА_2 також не зверталася до позивача і з пропозицією щодо укладення договору купівлі - продажу частини житлового будинку АДРЕСА_2, у зв'язку з чим відповідно до п. 17 попереднього договору купівлі- продажу, укладеного між сторонами, цей договір є припиненим.

Тому, у зв'язку з вищевикладеним та на підставі п. 6 попереднього договору купівлі- продажу, а також вимог ст.ст. 611, 1212, 1213 ЦК України та ст.109 ЖК Української РСР позивач просила задовольнити її позовні вимоги.

У березні 2015 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог та просила виселити зі спірного житлового приміщення також і ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 із зняттям її з реєстраційного обліку.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 про зміну договору у зв'язку з істотною зміною обставин, посилаючись на те, що після 26 жовтня 2014 року ОСОБА_2 продовжувала вносити оплату відповідно до умов попереднього договору купівлі - продажу та договору про внесення змін, укладених між сторонами, та виплачувала грошові кошти до 27 лютого 2015 року, а 10 березня 2015 року направила ОСОБА_1 заяву про укладення основного договору, проте дана заява повернулася відправнику за закінченням терміну зберігання. Вказувала, що лише на початку березня 2015 року вона дізналася про звернення ОСОБА_1 до суду із позовом, яка не вчиняла жодних дій для укладення основного договору, проте продовжувала отримувати періодичні платежі.

Вказує, що у даному випадку існувала істотна зміна строків укладення договору, що сталася не з вини позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, вона просила на підставі вимог ст. 652 ЦК України змінити п. 1 попереднього договору купівлі - продажу частини житлового будинку АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги первісного позову підтримав, просив їх задовольнити та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог за їх необґрунтованістю.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги первісного позову не визнали, підтримавши зустрічний позов.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24 грудня 2013 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі - продажу, за умовами якого ОСОБА_1, в особі її представника ОСОБА_6, зобов'язується у строк не пізніше 27 березня 2014 року продати ОСОБА_2, а ОСОБА_2 - купити у ОСОБА_1 частину житлового будинку АДРЕСА_2 згідно технічного паспорту від 12.11.2012 року) загальною площею 36,8 кв.м. або укласти договір майнових прав на зазначену квартиру (а.с. 2).

У п.2 вищевказаного договору також зазначено, що термін для укладення договору купівлі - продажу допускається за додатковим погодженням між сторонами, яке має бути оформлено нотаріально посвідченим договором.

Купівля - продаж вказаної квартири має бути вчинена за 255680 грн. 00 коп.

На підтвердження дійсних намірів за договором ОСОБА_2 передала а ОСОБА_1, в особі представника отримала забезпечувальний платіж у сумі 111 860 грн.

Решту суми ОСОБА_2 зобов'язалася вносити або на картку або готівкою під розписку до 26 січня, до 26 лютого, до 26 березня, до 26 квітня, до 26 травня по 2500 грн. та до 26 червня 2014 року - 131320 грн.

Згідно з п. 8 попереднього договору покупець набуває права користування предметом цього договору через 10 днів після укладення даного договору.

У пункті 17 попереднього договору зазначено, що зобов'язанн про укладення договору купівлі - продажу, встановлене попереднім договором припиняється, якщо жодна із сторін не звернеться до другої сторони з пропозицією підписання договору купівлі - продажу протягом 3 днів від дати, зазначеної у п. 1 цього договору. Доказом звернення з пропозицією укладення основного договору є повідомлення органу зв'язку про направлення відповідного листа на адресу іншій стороні.

15 липня 2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до попереднього договору від 24 грудня 2013 року, де зокрема пункт перший викладено у новій редакції, а саме: ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_6, зобов'язується у строк не пізніше 26 жовтня 2014 року продати ОСОБА_2, а ОСОБА_2 - купити у ОСОБА_1 частину житлового будинку АДРЕСА_2 згідно технічного паспорту від 12.11.2012 року) загальною площею 36,8 кв.м. або укласти договір майнових прав на зазначену квартиру (а.с. 3-4).

Частину 2 пункту 3 попереднього договору викладено у новій редакції, та передбачено, що на підтвердження дійсних намірів за договором ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 в особі представника отримала забезпечувальний платіж у сумі 130460 грн.

Пункт 6 викладено у такій редакції: решту суми ОСОБА_2 зобов'язується виплачувати на картку чи готівкою під розписку до 26 липня 2014 року -2000 грн., до 26 серпня 2014 року - 3000 грн., до 26 вересня 2014 року 3000 грн., до 26 жовтня 117220 грн.

В разі несплати зазначених у цьому пункті платежів, ОСОБА_2 зобов'язується зняти з реєстрації своє місце проживання до 01 листопада 2014 року за даною адресою та звільнити приміщення від своїх речей.

У ході розгляду справи судом з'ясовано і це підтвердили сторони у судовому засіданні, що до 26 жовтня 2014 року ОСОБА_2 проводила оплату періодичних платежів за частину житлового будинку АДРЕСА_2, у якій вона мешкає, як це передбачалося умовами договорів. Також і після 26 жовтня 2015 року вона продовжувала вносити оплату згідно розписок. Так, 28 листопада 2014 року ОСОБА_2 ОСОБА_1 сплачено 2000 грн., 25 грудня 2014 року - 1000 грн. та 24 лютого 2015 року (після подання позову до суду) -10000 грн. На час подання позову до суду ОСОБА_2 ОСОБА_1 було сплачено 149960 грн.

Згідно з вимогами ст.9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 109 ЖК Української РСР передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Житловий Кодекс Української РСР регламентує перелік підстав для виселення певних категорій мешканців житлових приміщень.

Позивачем ОСОБА_1 не наведено суду жодної з підстав, передбачених Житловим кодексом Української РСР для виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які на законних підставах набули права користування житлом.

Норми законодавства, на які посилається ОСОБА_1, зокрема ст. ст. 611, 1212, 1213, ЦК України, не регулюють житлово -правових відносин та не підлягають застосованню у спорах про виселення.

Крім того, судом з'ясовано, що після 26 жовтня 2014 року (термін останньої проплати за попереднім договором та договором про внесення змін) сторони продовжували виконувати обов'язки за договорами, а саме: ОСОБА_2 продовжувала частинами вносити грошові кошти за жиле приміщення, а ОСОБА_1 - їх отримувати, не заявляючи претензій про звільнення приміщення від особистих речей ОСОБА_2

Посилання представника ОСОБА_1 на ту обставину, що вказані грошові кошти приймалися нею як оплата за проживання у спірному житловому приміщенні є необгрунтованиим та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Не підлягають і задоволенню позовні вимоги про виселення ОСОБА_3 із частини житлового будинку АДРЕСА_2 згідно технічного паспорту від 12.11.2012 року), оскільки, як встановлено у судовому засіданні, вона там не проживає, а лише зареєстрована за вказаною адресою.

Щодо зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, то враховуючи всі вищевикладені обставини, а також те, що до участі у справі не залучався відповідний державний орган, який здійснює реєстрацію місця проживання громадян та знімає з реєстрації, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог у цій частині.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну умов договору у зв'язку з істотною зміною обставин, суд виходив з наступного.

У ст. 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Тобто, як зазначено у вищенаведеній нормі закону договір може бути змінений за рішенням суду за наявності одночасно відповідних умов.

Проте, ОСОБА_2 не наведено суду доказів наявності одночасно всіх умов, визначених ст. 652 ЦК України, для зміни умов договору за рішенням суду.

Посилання ОСОБА_2 на зміну коньюктури ринку, і як наслідок неналежне виконання нею графіка виплат, не є підставою для зміни умов договору.

За таких обставин та керуючись ст.ст. 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення та у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну умов договору у з'вязку з істотною зміною обставин відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна