Провадження № 22-ц/779/1590/2015
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І.А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення моральної шкоди.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права і неповне зясування судом обставин, що мають істотне значення для справи.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" на користь ОСОБА_2 кошти в рахунок страхового відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 18161 49 грн.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" на користь ОСОБА_2 365,40 грн. витрат на оплату судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року касаційну скаргу ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" задоволено частково. Вищевказане рішення апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що 31.01.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль Volkswagen Passat 2.0, д.р.н. АТ4455АТ. Постановою Івано-Франківського міського суду від 05.03.2014 року винним у скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_3, водія автомобіля Nissan Primastar, д.р.н. АТ1667ВК.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована у ПрАТ "СК "Український страховий стандарт". Оскільки, вина застрахованої особи визнана судом, то ДТП, що сталося 31.01.2014 року є страховим випадком, а тому у відповідача, згідно вимог ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виник обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування.

Відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у формі полісу №АС/3177742, укладеного 20.07.2013 року строком на 1 рік, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 50000 грн., при цьому франшиза складає 500 грн.

28.03.2014 року ним була подана до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" відповідна заява про виплату страхового відшкодування та ряд інших документів. За страховим випадком був складений страховий акт №2445 від 09.04.2014 року та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 15364 грн. 47 коп. Такими діями відповідач не дотримався процесуального порядку щодо виплати страхового відшкодування, а саме вимог ст.36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Суд першої інстанції не врахував, що страховику було надано документи, які підтверджують розмір шкоди, однак ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" визначило значно меншу суму відшкодування на підставі проведеної експертизи, що не відповідає реальним затратам. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №5300 від 03.02.2014 року реальні витрати на проведення відновлювального ремонту становлять 34025 грн. 96 коп., що в свою чергу не перевищує лімітів відповідальності страховика.

Таким чином, ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" зобов'язане відшкодувати шкоду, яка становить витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу і є прямими збитками, заподіяними в результаті ДТП у розмірі 34025 грн. 96 коп. Враховуючи франшизу в розмірі 500 грн. та частину суми, яка була відшкодована 15294 грн. 29 коп., страховик повинен відшкодувати 18231 грн. 67коп.

Крім того, гроші за ремонт були оплачені 03.02.2014 року, а експертизу страховик проводив пізніше 13.02.2014 року, що свідчить про небажання виплачувати документально підтверджені витрати на ремонт автомобіля.

Також, суд необґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача моральної шкоди, яка підлягала виплаті згідно вимог ст.22, 26-1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв'язку з цим, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити, а саме стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 18231 грн. 67 коп. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявилися повторно, хоча належним чином повідомлялися про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Так, на спростування доводів апелянта щодо невизнання судом першої інстанції події, що мала місце 31.01.2014 року страховим випадком відповідно до полісу та Закону, колегія суддів оглядом матеріалів справи, а зокрема рішення суду (а.с.106) встановила, що місцевий суд зазначив в ньому, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.05.2014 року підтверджено факт настання страхового випадку, а тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо розміру страхового відшкодування, на яке посилається апелянт, апеляційний суд встановив наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції вірно виходив із того, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку №17 від 13.02.2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Passat 2.0, д.р.н. АТ4455АТ з врахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні, внаслідок його пошкодження при ДТП становить 15364 грн. 47 коп., з чим позивач погодився, прийнявши дані кошти, що підтверджується випискою за особовим рахунком №6392. Дослідження, покладене в основу рішення суду як доказ, проводилося судовим експертом-автотоварознавцем з правом проведення автотоварозначих експертиз за спеціальністю 12.2 - «визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власнику транспортного засобу» у відповідності до Закону України »Про судову експертизу», Національного стандарту №1 »Загальні принципи оцінки майна та майнових прав» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

За таких обставин суд підставно не взяв до уваги рахунок №НАСС010890 від 31.01.2014 року ТзОВ »Альянс-А про вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_2 на суму 34025.96 грн., без врахування фізичного зносу складових, що підлягають заміні, внаслідок його пошкодження при ДТП, проведеного за ринковими цінами, без застосування нормативно-правових актів та відповідної методики проведення оцінки колісного транспортного засобу, оскільки він не може бути доказом в розумінні п.36.2 ст.36 Закону України »Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Не заслуговують на увагу суду, як зазначив апелянт і послідовність оплати ним квитанції 03.02.2014 р. та проведення експертизи страховиком 13.02.2014р. з метою зменшення суми страхового відшкодування, з вищезазначених підстав.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції вірно зіслався на диспозицію ст.1194 ЦПК України в частині вимоги про відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП у розмірі 19025 грн. 96 коп. й зазначив, що вона пред'явлена до неналежного відповідача та має бути пред'явлена до заподіювача шкоди ОСОБА_3, однак в ході розгляду справи позивачем відповідного клопотання про заміну сторони чи залучення до участі в справі в якості співвідповідача не заявлялось, хоча відповідачем в своїх запереченнях неодноразово про це зазначалось.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про необхідність відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції з посиланням на ст.24 Закону України »Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мотивовані відмовою із-за відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів, які б вказували на завдання шкоди життю чи здоровю апелянта внаслідок ДТП, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Таким чином суд повно зясував обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку доказам та постановив рішення, яке відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 листопада 2014 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_4