У Х В А Л А

12 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Сімоненко В.М.,
Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Херсонської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини імені професора А.С. Ценковського про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення та поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судового рішення ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення суду касаційної інстанції та передачу на новий розгляд з підстави, передбаченої пунктом першим частини 1 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу Верховного суду України від 31 січня 2007 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року та 27 листопада 2013 року.

ОСОБА_4 вказує на неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що змін істотних умов праці позивачки, відповідно до положень ст. 32 КЗпП України не відбулось, оскільки переміщено її на інше робоче місце в тій же установі в інший структурний підрозділ, який знаходиться в тій же місцевості, з продовженням роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією, посадою і з тими ж істотними умовами праці. Крім того переміщення є вмотивованим й викликано інтересами й специфікою роботи медицини та викладене в оспорюваних наказах.

На відміну від висновків, які містяться в судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року, на яку посилається заявник як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, суд скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення першої інстанції погодився з висновком суду про те, що переміщення ОСОБА_3 на іншу посаду проведено з порушенням частини 2 статті 32 КЗпП України, оскільки посада, на яку його було переміщено, істотно відрізняється за функціональними обов'язками, умовами оплати праці, кваліфікацією від посади, яку він обіймав до переміщення, отже фактично відбулось його переведення, але без дотримання вимог, передбачених частиною 1 статті 32 КЗпП України, без його згоди та відповідної заяви.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Ухвала Верховного Суду України від 31 січня 2007 року та ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2013 року, не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасувавши рішення судів направив справу на новий розгляд з підстав, передбачених частиною другою статті 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до Херсонської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини імені професора А.С. Ценковського про визнання незаконним та скасування наказу про переміщення та поновлення на роботі до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.М. Сімоненко
А.Г. Ярема