Справа № 357/3553/15 Головуючий у І інстанції Буцмак Ю. Є.
Провадження № 22-ц/780/4203/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 29 26.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Касьяненко Л.І.,
при секретарі:Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних та моральних збитків. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником ? частини житлового будинку АДРЕСА_1, в якій проживає його тітка ОСОБА_8 Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є співвласниками вказаного будинку та мають з ним спільну прибудинкову територію, не розділену парканом.

17.12.2014 року, коли він прийшов на подвір»я до своєї частини булинку, його вкусила собака ОСОБА_7 та ОСОБА_5, в результаті отриманих тілесних ушкоджень від укусів собаки, він проходив медичне лікування в Білоцерківській лікарні № 2.

Просив стягнути із відповідачів солідарно матеріальні збитки в розмірі 1300 грн. та моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків 1300 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на те, що на його думку факт укусу позивача саме його собакою є недоведений, а докази на підтвердження розміру матеріальної шкоди є неналежними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В повній мірі, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що позивач є власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, у якій проживає його тітка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачі мешкають у іншій 1/2 частині вказаного будинку. Прибудинкова тераторія між співвласниками не розділена.

Відповідач ОСОБА_5, є власником собаки, яка проживає за адресою його мешкання.

17.12.2014 р. приблизно о 8 години 25 хвилин позивач прийшов до ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 де собака, що належить ОСОБА_5, була відв'язаною та накинулася на нього, вкусивши його двічі за ліву ногу. Після того, як собака вкусила позивача, відповідач ОСОБА_5 вийшов із своєї частини будинку, забрав собаку, прив'язавши її.

18.12.2014 р. позивач викликав швидку медичну допомогу, працівниками якої йому були здійснені ін'єкції та рекомендовано звернутися до травмпункту.

Згідно довідки КЗ Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» про виклик бригади 18.12.2014 року до ОСОБА_6 останньому встановлено діагноз: укушена рана лівої гомілки від 17.12.2014 року.

У період з 18 грудня 2014 року по 16 січня 2015 рроку позивач перебував на лікуванні, про що надав суду копію листків непрацездатності.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що завданню матеріальних збитків та моральної шкоди позивачу передувало перебування собаки відповідача ОСОБА_5, без належного нагляду та утримання, відсутність безпосереднього контролю відповідача за поведінкою собаки і вважав, що розмір таких збитків підверджений належними доказами.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, на підтвердження розміру матеріальних витрат на лікування, було надано суду першої інстанції ксерокопії чеків за період з 18 грудня 2014 року по 05 січня 2015 року на загальну суму 1300 грн.(а.с.2).

Однак, дані чеки на думку колегії суддів не можуть бути належними та допустимими доказами, в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, оскільки вони не містять інформації ким саме були придбані дані медичні припарати та чи потребував позивач саме таких лікувальних засобів і в таких розмірах, на деяких з них взагалі відсутня інформація щодо назв придбаних медпрепаратів, тому ідинтифікувати дані докази, як такі, що належать саме позивачу у суду немає законних підстав.

Оскільки, на підтвердження розміру матеріальних збитків позивачем було надано виключно чеки з переліком медичних препаратів та сумою їх вартості, і не було надано медичних призначень лікуючих лікарів на придбання конкретних медичних препаратів, які б відповідали наданим чекам, та накладних на їх придбання, колегія суддів дійшла висновку, що неможливо встановити, чи саме позивач поніс витрати на придбання ліків по наданих ним чекам на суму 1300 грн., чи ці ліки мають відношення до лікування саме укусу собаки, і чи призначав лікуючий лікар позивачеві саме такі медичні препарат.

Отже, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що в частині стягнення матеріальної шкоди позов є необгрунтованим та недоведеним, а тому рішення суду в цій частині ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

В частині стягнення моральної шкоди, судова колегія погоджується із висновками місцевого суду, виходячи із наступного.

Пунктом 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції було правильно враховано характер протиправних дій, їх тривалість, обсяг, глибину душевних, фізичних, психічних страждань, яких зазнав позивач, стан його здоров'я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану і визначено розмір моральної шкоди 1000 грн.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо надоведеності факту нанесення тілесних ушкоджень позивачу саме собакою відповідача, то вони колегією суддів розцінюються критично, оскільки спростовуються висновком ДІМ СДІМ 1-го МВМ Білоцерківського МВ ГУМВС України у Київській області від 27 грудня 2014 року, яким встановлено, що дана подія мала місце.

Даний висновок є чинним і відповідачем не спростований.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині стягнення відшкодування матеріальних збитків з підстав встановлених п.п.1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року в частині стягнення матеріальних збитків - скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

Л.І.Касьяненко