справа №176/1546/15-ц
провадження №2/176/1095/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Волчек Н.Ю.,

при секретарі Ханіній М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ "Дельта Банк", 15 липня 2015 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просить ухвалити судове рішення, яким стягнути із відповідача на свою користь 6332,97 грн. в рахунок заборгованості за кредитним договором. При цьому позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе за цим договором зобовязання, внаслідок чого й утворилася заборгованість.

Позивач свого представника у судове засідання не направив, в позові зазначив про розгляд справи за його відсутності, й дає свою згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність. В якій зазначив, що позов не визнає, вказуючи на те, що дійсно 30.06.2010 року він уклав кредитний договір, але при погашенні заборгованості в 2012 році вважав, щовін розрахувався за кредитом перед банком у повному обсязі. Крім того, відповідач просить відмовити в задоволені позову, також у звязку із спливом позовної давності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, вважає за необхідне у задоволенні позову - відмовити, з наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом.

Згідно до ст.1049, 1054 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти /кредит/ та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Судом встановлено, що 30 червня 2010 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №003-26509-300610 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки.

Відповідно до його умов банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 гривен та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт на рахунку в сумі 4500 гривен. При цьому, сторони погодили можливість банку самостійно один раз на місяць змінювати розмір ліміту без складання додаткової угоди.

Також, договором на відповідача покладено зобов'язання щомісяця у строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, погашення в повному обсязі заборгованості за овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, нарахованої за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування кредитною лінією.

Відповідно до п. 5.2 договору, цей договір набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач має перед банком заборгованість в розмірі 6332 грн. 97 коп., що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с.4).

Однак, не зважаючи на наявність заборгованості за укладеним договором, у задоволенні позову слід, відмовити, виходячи з наступного:

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до норм ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Пункт 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року, №14, «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснює, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позову з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідач просить застосувати сплив позовної давності.

Як убачається з матеріалів справи Позивач, ПАТ «Дельта Банк», звернувся до суду з позовною заявою 15.07.2015 року (а.с.2-3). Як вбачається із зазначеного кредитного договору, п.1.5 кредитування проводилося в межах дії карткового рахунку на протязі 364 днів (тобто строк дії картки - 12 місяців). Із розрахунку боргу, який надано позивачем зазначено, що відповідач отримав кошти в розмірі 4500 грн., а останній платіж в рахунок погашення кредиту вніс 13.01.2012 року.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Також матеріали справи не містять даних про повідомлення позивачем боржника про виникнення у останнього заборгованості по оплаті передбачених Договором платежів перед Банком.

Отже, у даному конкретному випадку з 13.01.2012 року, ПАТ «Дельта Банк» достовірно знав, що ОСОБА_1 не виконує умови укладеного Договору, і ще на протязі трьох років, автоматично продовжував строк дії Договору, для штучного збільшення існуючої заборгованості.

Про поважність причини пропущення позовної давності, позивач не заявляв.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволені позову необхідно відмовити, у зв'язку із спливом позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 257,

266, 267 ЦК України , суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі через Жовтоводський міський суд Апеляційному суду Дніпропетровської області на протязі десяти днів апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек