У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат та стягнення суми,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що з червня 1983 року вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_4, який помер 29 грудня 1999 року, та якому на праві власності належало 5/6 частини будинку по АДРЕСА_1, інша 1/6 частина будинку належала його сестрі - ОСОБА_3

Також зазначала, що мати ОСОБА_4 - ОСОБА_5, маючи намір продати зазначений будинок, уклала з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу, на підставі якого остання передала їй 6 600 рублів, як завдаток, пообіцявши іншу частину грошей передати при укладенні нотаріально посвідченого договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла, її спадкоємцями стали ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 16 лютого 1984 року договір купівлі-продажу будинку визнаний таким, що не відбувся. Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повернути отримані, грошові кошти в розмірі 6 600 рублів, після перерахунку, здійсненого судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 повинні були повернути

ОСОБА_6 4 тис. рублів.

Просила поновити процесуальний строк для звернення до суду, стягнути з відповідача понесені нею витрати зі сплати завдатку за будинок та 50 тис. грн витрат на ремонт будинку.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 24 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 50 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 24 жовтня 2014 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову відповідно до вимог ст. ст. 71, 76 , 80 ЦК Української РСР від 1963 року, оскільки позов подано з пропуском строку позовної давності.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат та стягнення суми.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік