У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до гаражного колективу «Лада», голови правління гаражного колективу «Лада», ОСОБА_5 про визнання права забудовника на гараж та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні гаражем, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року позивач звернулась до суду указаним позовом, мотивуючи його тим, що після смерті її брата, ОСОБА_6, відкрилася спадщина, до складу якої входить гараж НОМЕР_1 та підвал, які розташовані по ряду «Т» гаражного колективу «Лада», що знаходиться по АДРЕСА_1. Заповіт на розпорядження даним майном складено не було. За життя ОСОБА_6 був членом гаражному колективу «Лада», однак правовстановлюючих документів на спірний гараж не мав.

Позивач зазначає, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 червня 2014 року їй продовжено строку для прийняття спадщини та визнано за нею в порядку спадкування за законом право власності на будівельні матеріали, з яких самочинно збудовано гараж. Вказувала, що з дозволу голови гаражного колективу «Лада» спірним гаражем та підвалом користується ОСОБА_5, який чинить їй перешкоди у користуванні та доступі до вказаних приміщень.

Посилаючись на наведене, і з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею в порядку спадкування всі права забудовника, зобов'язати правління гаражного колективу «Лада» та ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні вищезазначеним гаражем, стягнути з останнього на свою користь 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Іллічівського районного суду Одеської області від 05 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за її братом ОСОБА_6 всі права забудовника, в тому числі: право здачі та введення об'єкта гаражу, розташованого по ряду «Т» гаражного колективу «Лада», в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності, право на державну реєстрацію права власності.

Зобов'язано правління гаражного колективу «Лада» та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні гаражем, розташованим по ряду «Т» гаражного колективу «Лада».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні гаражем та вирішення питання про розподіл судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині зобов'язання ОСОБА_5 не чинити їй перешкоди у користуванні гаражем, вирішення питання про розподіл судових витрат та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у користуванні гаражем та вирішення питання про розподіл судових витрат та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив з недоведеності обставин, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
В.П. Гончар Д.О. Остапчук