справа № 489/4864/15-ц
номер провадження 2/489/2315/15
Рішення

Іменем України

29 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на утримання дитини

встановив:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив змінити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання дитини, зменшивши їх розмір із ? частини заробітку (доходу) до 1/8, та у звязку із цим визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Позивач вказав, що рішенням суду від 13.11.2013 з нього стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На теперішній час, його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки рішенням суду від 29.01.2015 з нього стягнуті аліменти на утримання непрацездатної матері. Крім того, він одноособово погашає кредити, які були отримані в період шлюбу з позивачем в інтересах їхньої родини, а також фактично утворив нову сімю. Тому, після сплати усіх платежів не залишається коштів для особистого утримання і утримання нової сімї.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та її представник в задоволенні вимог просили відмовити.

Суд, заслухавши сторін пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідні розяснення застосування наведеної норми містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.11.2013 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.10.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

Шлюбні відносини між сторонами припинено на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2014.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.01.2015 з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утриманні його матері ОСОБА_7 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно і безстроково.

16.12.2005 між Закритим акціонерним банком «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № NKH3GF04440183, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит на придбання квартири в розмірі 38400,00 дол. США на строк до 15.12.2025.

13.06.2012 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за № 910.15620, відповідно до якого останній отримав споживчий кредит в розмірі 84005,74 грн. на придбання транспортного засобу строком по 13.06.2017.

Позивач пояснив, що утворив нову сімю, але через наявність двох непогашених кредитів, двох утриманців за судовими рішеннями, йому зі свого заробітку фактично не залишається коштів для особистого утримання і утримання сімї.

Заперечуючи проти доводів позивача відповідач та її представник вказували на сумнівність спору щодо стягнення з позивача аліментів на матір, стосунки з якою в нього добрі, а загальний розмір стягнення по аліментам не перевищує 50 % його доходу, що відповідає законодавству. Щодо кредитних зобовязань позивача, то вони не мають відношення до зобовязань із сплати аліментів. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження зміни його доходи після постановлення рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідач також пояснила, що дитина потребує проведення курсу превентивної хімопрофілактики та стаціонарного лікування, що підтвердила довідкою Миколаївського міського протитуберкульозного диспансеру, та має вади зору у звязку із чим проходить систематичне лікування.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень, підтвердивши їх належними і допустими доказами.

Із рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29.01.2015 вбачається, що присуджуючи аліменти на утримання матері, суд врахував доходи ОСОБА_7 та те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дочка ОСОБА_6, на яку сплачуються аліменти.

Крім того, з пояснень представника позивача встановлено, що стягнення за вказаним рішенням в примусовому порядку на даний час не здійснюється.

Наведені обставини підтверджуються довідкою з місця роботи позивача від 07.10.2015 № 21, відповідно до якої, як пояснила представник відповідача, утримуються кошти лише на виконавчим листом про стягнення аліментів на дитину.

Таким чином наведені обставини та докази, що їх підтверджують, не дають підстав вважати, що стягнення аліментів на утримання матері впливає на зменшення аліментів на дитину, так як її утримання було враховано судом при постановленні рішення 29.01.2015.

Безпідставними є інші доводи позивача.

Як встановлено з пояснень сторін, придбані за кредитні кошти квартира та автомобіль з вересня 2013 року знаходяться в користуванні позивача. Відповідач з дитиною зареєстрована та проживає за іншою адресою. Спір між сторонами про поділ спільного майна та боргових зобовязань в судах відсутній, а аліменти на утримання дитини присуджені після отримання позивачем кредитних коштів.

Доводи позивача про утримання нової сімї, утворення якої відповідач не оспорювала, не можуть бути прийняті до уваги оскільки не надано доказів фактичного її утримання.

Інших доказів, які б навали підстави для зменшення аліментів позивачем не надано.

Враховуючи встановлені обставини та оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про не доведеність позовних вимог, а тому вони задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 62, 88, 209, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Коваленко

Повний текст рішення

підписано 30.10.2015.