АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №182/9663/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1646/К/15 ОСОБА_1
Категорія № 5 (І) Доповідач Барильська А.П.
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Соколан Н.О.,

при секретарі: Масловій К.В.,

за участю: відповідача за основним позовом ОСОБА_2

представника позивача за основним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості товарів, послуг та виконаних робіт,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначила, що їй на підставі договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 29.04.2005 року, належить квартира АДРЕСА_1.

Після смерті чоловіка ОСОБА_7 померлого 02.01.2010 року та сина ОСОБА_8 померлого 07.12.2007 року, позивач за основним позовом ОСОБА_3 запропонувала своїй невістці відповідачу за основним позовом ОСОБА_2. разом із сином тимчасово пожити у належній їй квартирі АДРЕСА_1, при цьому була досягнута домовленість, що ОСОБА_2 буде сплачувати комунальні послуги.

Але своїх обіцянок відповідачка не виконала, в зв*язку з чим утворилась заборгованість за послуги ПАТ «Нікопольтеплоенерго» в розмірі 7432 грн., на звернення до відповідача ОСОБА_2 про повернення даної суми, яка була стягнута з позивача за основним позовом ОСОБА_3 судовим наказом, відповідач відмовилась сплатити допущену заборгованість.

У 2012 році відповідач повторно уклала шлюб з ОСОБА_5 і без дозволу вселила його до належної позивачу квартири. На вимогу ОСОБА_3 звільнити її квартиру відповідачі відмовились.

Позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою 75 будинку 10-а по пр.. Трубників в м. Нікополі шляхом виселення з зазначеної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про відшкодувння вартості товарів, послуг та виконаних робіт.

В обґрунтування позову, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 вказала, що після смерті її чоловіка ОСОБА_9 її колишній свекор ОСОБА_7 та колишня свекруха відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 висловили бажання щоб квартира № 75 в будинку№ 10-а по пр Трубників у м. Нікополі належала їх внукові ОСОБА_10. Запропонували їй разом із сином переїхати у цю квартиру, робити там ремонт та коли її син ОСОБА_11 досягне повноліття - переоформити право власності на квартиру на нього. Починаючи з березня 2009 року ОСОБА_2 почала робити капітальний ремонт у цій квартирі, після чого вона з сином переїхала жити в зазначену квартиру.

05.06.2012 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_5, він переїхав жити до неї в квартиру, після чого відношення із колишньою свекрухою відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 погіршилися та вона стала вимагати відповідачів за основним позовом виселитися з займаної квартири.

Позивач за зустірчним позовом ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 оплачену вартість придбаних будівельних матеріалів, послуг та робіт за проведений капітальний ремонт у квартирі АДРЕСА_2 в сумі 24911 гривень 46 коп.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_3 в користуванні квартирою № 75 будинку № 10-а по проспекту Трубників у м. Нікополі.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3 без надання іншого житла.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування вартості товарів, послуг та виконаних робіт, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати по 121 грн. 80 коп., з кожного.

В апеляційній скарзі позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що між сторонами була усна домовленість, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 робить в квартирі ремонт, а ОСОБА_3 та ОСОБА_7 оформляють право власності даної квартири на онука ОСОБА_10 при досягненні ним повноліття.

Про певний строк та оплату комунальних послуг мова не йшла, тобто договір найму житла, який би відповідав вимогам ст. 810 ЦК України між сторонами не укладався.

Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 121, 80 грн. з кожного, оскільки звертаючись з позовом до суду ОСОБА_3, дані вимоги не заявляла.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_6 29.04.2005 року, належить квартира АДРЕСА_1. ( а.с.4-10)

Звертаючись з позовом ОСОБА_3 як на підставу задоволення позовних вимог, посилалась на те, що вона є власником квартири № 75 будинку 10-а по пр.. Трубників у м. Нікополь, а відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_5 перешкоджають їй у праві користування вказаною квартирою як власником.

Задовольняючи позовні вимоги позивача за основним позовом ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі за основним позовом своїм проживанням у спірній квартирі чинять позивачу за основним позовом перешкоди у вселенні та користуванні власністю.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Звертаючись з зустрічним позовом, ОСОБА_2 посилалась на ст. 22 ЦК України, яка передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного стану.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з відсутності договору про витрати на ремонт, та проведення ремонту за власним бажанням для поліпшення умов проживання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач за основним позовом ОСОБА_2 вселилась в квартиру АДРЕСА_4 з дозволу її власника позивача за основним позовом ОСОБА_3 Членом сімї власника вона не була.

Відповідно до акту складеного мешканцями будинку № 10-а по пр.. Трубників в м. Нікополь зазначено, що ОСОБА_2 з березня 2010 року та ОСОБА_5 з 2012 року вселились та проживають в квартирі № 75 без реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.1158 ЦК України якщо майновим інтересам іншої особи загрожує небезпека настання невигідних для неї майнових наслідків, особа має право без доручення вчинити дії, спрямовані на їх попередження, усунення або зменшення.

Згідно ч.1 ст. 1160 ЦК України особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення, має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем за основним позовом ОСОБА_3 та відповідачем за основним позовом ОСОБА_2 договір про проведення ремонтних робіт в квартирі № 75 будинку № 10-а по пр.. Трубників в м. Нікополь не укладався, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_12 не надала ні суду першої ні апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження надання позивачем за основним позовом та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 згоди на проведення у спірній квартирі ремонтних робіт, та що вони були виправдані обставинами за, яких були вчинені.

Натомість матеріали справи не містять дозволу на проведення ремонтних робіт ОСОБА_3, зазначені ремонтні роботи були проведені для поліпшення власного проживання у спірній квартирі та не викликані нагальною потребою, також матеріали справи не містять доказів, що ці ремонтні роботи були викликані необхідністю збереження квартири від руйнування чи інших негативних наслідків, були виправдані обставинами, за яких були вчинені, що свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2

Посилання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 на товарні чеки для придбання будівельних матеріалів, колегія суддів до уваги не бере, так як з даних товарних чеків не вбачається, що саме ці будівельні матеріали були придбані для проведення ремонту в квартирі № 75 будинку № 10-а по пр.. Трубників в м. Нікополь та з дозволу ОСОБА_3, як власника спірної квартири.

Крім того, в копіях накладних відсутні печатки суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи, яка здійснювала продаж даних будівельних матеріалів, отримувачем та платником будівельних матеріалів зазначений ОСОБА_13, який не є стороною по справі. (а.с. 41-45,47)

Посилання в апеляційній скарзі на те, що між сторонами існувала усна домовленість, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 робить в квартирі ремонт, а ОСОБА_3 та ОСОБА_7 оформляють право власності даної квартири на онука ОСОБА_10 при досягненні ним повноліття не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 121, 80 грн. з кожного, оскільки звертаючись з позовом до суду ОСОБА_3 дані вимоги не заявляла, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки розподіл судових витрат між сторонами вирішено судом першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

ОСОБА_14