РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Леусенко В.М., при секретарі Корнієнко О.О., розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.08.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.10.2014 року має заборгованість 13260,59 грн., яка складається з наступного: 2987 грн. - заборгованість за кредитом; 7727,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2546,23 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 4959,17, яка була задоволена судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26.05.2008 року з відповідача на користь позивача, а отже різниця становить 8301,42 гривень. Крім того, штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина). 415,07 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, заборгованість становить 8966,49 гривень, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також судові витрати.

При розгляді справи в суді представником позивача було надано заяву про збільшення позовних вимог, та зазначено, що до позовної заяви було помилково додано судовий наказ Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26.05.2008 року про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № ZPVCRХ01380177 від 03.10.2006 року у розмірі 4959,17 гривень, у звязку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13925,66 гривень та судові витрати у розмірі 243,60 гривень. А згодом, було надано заяву про зменшення позовних вимог, та стягнення з відповідача заборгованість по кредиту за період з 28.11.2011 р. по 28.11.2014 р. у розмірі 3270,77 гривень та судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

В судове засідання представник позивача не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти винесення рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечував у повному обсязі, просить суд застосувати строк позовної давності до заявлених вимог ПАТ «Приват Банк» та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09 серпня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 4300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з заявою від 09 серпня 2007 року, підписаної відповідачем, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно наданої представником позивача розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.08.2007 року (а/с 7-10, 62-69, 129-130) встановлено, що боржник ОСОБА_1 зовсім не погашав заборгованість з моменту отримання кредиту.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону, стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту (правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою у справі № 6-126цс13).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності по кожному черговому платежу починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами відповідно до графіку платежу, початок позовної давності для стягнення кожного з цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником такого обов'язку.

Разом з тим, за висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Враховуючи вище викладене, суд відмічає, що станом на дату звернення позивача до суду з позовом (01.12.2014 року) по заявленим вимогам сплив загальний строк позовної давності та позивачем не ставиться питання про його поновлення, а відповідач подає заяву про застосування цього строку, тому це є підставою для відмови у задоволенні позову, як передбачено ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 509, 525-527, 530, 599, 610, 611, 625, 252-255, ч. 1 ст. 257, 258, 261, 267, 626, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 208 218,224-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.08.2007 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М.Леусенко