Справа № 199/2091/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що останнім часом в сім'ї відбуваються сварки та суперечки через непорозуміння між подружжям, причиною яких є протилежні погляди на життя.

У судовому засіданні позивач не зазначив та відмовився пояснити причини розпаду сім'ї, не вказав та не довів, що збереження сім'ї буде суперечити його інтересам, а лише звернув увагу на те, що спільне господарство подружжям на теперішній час не ведеться.

Відповідачка заперечувала факт остаточного розпаду сім'ї, не бажає розривати шлюб, оскільки вважає суперечки в сім'ї є тимчасовими.

У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 11.10.2003 року, від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне господарство сторонами не ведеться.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як зазначено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

На думку суду розлад та непорозуміння між сторонами викликані тимчасовими причинами, які виникають виключно на побутовому рівні, та носять перехідний характер, оскільки причини фактичного припинення шлюбу позивач не довів та відповідачка вживає заходи для його збереження, тому суд вважає, що сім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в подальшому може бути збережена і підстави для розірвання шлюбу відсутні.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: