У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він надав ОСОБА_2 позику в розмірі 65 000 доларів США. Зазначені кошти були отримані відповідачем частинами, а саме: 01 вересня 2011 року - 10 000 доларів США зі сплатою 4 % на місяць строком на 2 місяці; 15 лютого 2012 року - 20 000 доларів США зі сплатою 4 % на місяць строком до 15 серпня 2012 року та 26 грудня 2012 року - 10 000 доларів США строком до 26 березня 2013 року, з яких відповідач повернув кошти частково у розмірі 5 000 доларів США, а на залишок заборгованості строк позики продовжено до 24 січня 2014 року, що підтверджується розпискою від 24 січня 2013 року. Крім того, 14 грудня 2010 року ОСОБА_3 позичив відповідачу 25 000 доларів США зі сплатою 4 % на місяць строком до 14 лютого 2011 року, з порукою за вказаним договором позики дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_4 Оскільки після спливу встановлених розписками строків відповідач кошти не повернув та від виконання своїх зобов'язань ухиляється, позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 основну заборгованість у розмірі 35 000 доларів США та відсотки у розмірі 36 533, 33 доларів США, а також солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 25 000 доларів основного боргу США та 24 600 доларів США відсотків за договором позики від 14 грудня 2010 року.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 кошти у розмірі 71 533, 33 доларів США, та солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 кошти у розмірі 49 600 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду в частині солідарного стягнення коштів, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

За змістом ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень вбачається, що вони відповідають вимогам матеріального й процесуального права, а викладені в касаційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції та апеляційного суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, у зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 березня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова