У Х В А Л А

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Західбудінвест Компані Консалтинг», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Західбудінвест Компані Консалтинг» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), посилаючись на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкрістар» (далі - ТОВ «Інкрістар») умов кредитного договору від 03 квітня 2007 року № 010/14/043, звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просило стягнути з ОСОБА_4 як поручителя 6 276 720,44 доларів США заборгованості за вказаним договором та 3 219 грн судового збору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 4 073 677,19 доларів США заборгованості за тілом кредиту, 1 773 327,50 доларів США заборгованості за відсотками, 386 260,90 доларів США пені за прострочення зобов'язань за кредитом, 43 454,85 доларів США пені за прострочення сплати відсотків, а всього - 6 276 720,44 доларів США та 3 219 грн судового збору.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Західбудінвест Компані Консалтинг», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, тому позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків за користування кредитом та пені з ОСОБА_4 як поручителя.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 03 квітня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ТОВ «Інкрістар» укладено договір № 010/14/043 про відкриття невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 7 млн доларів США строком до 31 березня 2014 року зі сплатою процентної ставки в розмірі Libor (1 month) + 6,18 % річних та одноразової комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 0,99 % від ліміту кредитної лінії.

29 вересня 2008 року між ТОВ «Інкрістар» та ТОВ «Західбудінвест Компані Консалтинг» укладено договір про переведення боргу, відповідно до умов якого ТОВ «Інкрістар» передало ТОВ «Західбудінвест Компані Консалтинг» свої зобов'язання, що випливають із зазначеного кредитного договору.

30 березня 2009 року, 29 березня та 28 грудня 2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Західбудінвест Компані Консалтинг» укладено додаткові угоди № 010/14/043/456, № 010/14/6 та № 010/14/7 до кредитного договору від 03 квітня 2007 року № 010/14/043, згідно з якими було змінено ліміт невідновлювальної кредитної лінії, розмір процентної ставки та графік погашення кредиту.

29 вересня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Медіа-Експерт» укладено договір поруки № 010/14/03/568; 30 березня 2009 року укладено договір поруки № 12/14/629 з ТОВ «Інкрістар».

Рішенням господарського суду м. Києва від 24 жовтня 2012 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15 січня 2013 року, стягнуто солідарно з ТОВ «Медіа-Експерт» та ТОВ «Інкрістар» як поручителів на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 6 525 639,57 доларів США заборгованості за кредитним договором.

29 вересня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 12/14/03/569 (зі змінами), відповідно до умов якого сторони встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати за борговими зобов'язаннями боржника - ТОВ «Західбудінвест Компані консалтинг», які виникають із умов кредитного договору від 03 квітня 2007 року № 010/14/С043 з додатковими угодами до нього, що укладені та будуть укладені в його рамках, а саме: повернути кредитні кошти в сумі 5 млн 900 тис. доларів США та сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в строк не пізніше 31 березня 2014 року та у інших випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» посилалось на те, що ТОВ «Західбудінвест Компані Консалтинг» зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувало, внаслідок чого станом на 05 вересня 2014 року виникла загальна заборгованість у розмірі 6 276 720,44 доларів США, яка складається із: 4 073 677,19 доларів США заборгованості за тілом кредиту; 1 773 327,50 доларів США заборгованості за відсотками; 386 260,90 доларів США пені за кредитом; 43 454,82 доларів США пені за відсоткам, яку позивач просив стягнути на свою користь із ОСОБА_4 як поручителя.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди виходили із того, що оскільки ТОВ «Західбудінвест Компані Консалтинг» належним чином не виконувало умови кредитного договору, тому позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом з урахуванням відсотків за користування кредитом та пені з ОСОБА_4 як поручителя.

Такі висновки відповідають встановленим обставинам та ґрунтуються на законі, оскільки стягнення заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2007 року № 010/14/С043 проведено відповідно до умов договору та фактичної заборгованості. Висновки судів про стягнення суми заборгованості в доларах США не суперечать чинному законодавству України, оскільки предметом кредитного договору були валютні цінності, про стягнення яких і просив позивач.

У той же час, стягуючи пеню в іноземній валюті, суди не звернули уваги на наступне.

За змістом ст. ст. 3, 4 Закону України від 22 листопада 1996 року

№ 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Виходячи із того, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, тобто встановлення максимального розміру пені пов'язано з розміром облікової ставки Національного банку України, а чинним законодавством України Національному банку України не надано повноважень на встановлення облікової ставки для іноземної валюти, то з огляду на зазначене пеня має розраховуватись лише у грошовій одиниці України - гривні.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про стягнення пені в іноземній валюті, на порушення приписів ст. 303 ЦПК України на зазначене не звернув уваги і апеляційний суд.

З огляду на зазначене постановлена у справі ухвала апеляційного суду в частині вирішення спору про стягнення пені в іноземній валюті не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У зв'язку із цим відповідно до приписів ст. 348 ЦПК України підлягає скасуванню і ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року в частині вирішення спору про стягнення пені.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 348 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року в частині вирішення спору про стягнення пені скасувати.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західбудінвест Компані Консалтинг» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року в частині вирішення спору про стягнення пені скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. П. Гончар

Судді: В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко