АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №182/7986/14-ц4 Головуючий в 1 інстанції-
Провадження №22-ц/774/1703/К/15 Тихомирова І.В..
Категорія 49(ІІ) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

при секретарі: Масловій К.В.

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпроптеровської області від 05 лютого 2015 року в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року, та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу передано для розгляду до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду в іншому складі суду.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про направлення справи до Орджонікідзевського міського суду для розгляду, оскільки право вибору підсудності є тільки у позивача.

Апелянт вважає, що ним правомірно подану позовну заяву до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, оскільки місце реєстрації відповідача є : АДРЕСА_1, а місце перебування відповідача не зареєстровано відповідно до вимог законодавства відповідними органами виконавчої влади.

Перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання відповідача ОСОБА_3 про передачу справи за підсудністю до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області, з тих підстав, що відповідач з 09.05.2014 року разом з малолітньою дитиною проживає у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив з положень ст.116 ЦПК України та доцільності передачі даної справи за місцем перебування відповідача ОСОБА_3

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Відповідно до ч.2 ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

У пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2, звернувся з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за місцем її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2014 року по справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду, відкриваючи провадження суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підсудна Нікопольському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування).

Як вбачається з матеріалів справи, від відповідача 03 липня 2015 року надійшло клопотання про передачу справи до Оржонікідзевського міського суду Дніпропетровської області, вже після розгляду справи по суті та постановлення рішення Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2015 року, які ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року були скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на ст. 116 ЦПК України є помилковим, оскільки суд передає справу на розгляд іншому суду до початку розгляду справи по суті, якщо зареєстроване місце проживання або перебування відповідача не було відоме.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Крім того відповідач ОСОБА_3 приймала участь у судовому засіданні 22 грудня 2014 року при вирішенні справи по суті та оголошенні рішення, яке було переглянуто судами апеляційної та касаційної інстанції, у зв'язку з чим, у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_3 про передачу справи за підсудністю до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області.

Також колегія суддів, погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо не дотримання порядку реєстрації за її місцем перебування за адресою: АДРЕСА_2.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду про відкриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України - скасуванню з направленням справи до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року скасувати та справу направити до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: