Справа №592/3923/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/2034/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 державна нотаріальна контора про визнання майна спадковим та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі з доповненням ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

При цьому зазначає, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не застосував положення ст. 400 ЦК України, згідно з якою, недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше речове право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. Тому вважає, що він як спадкоємець, який оформив право на спадщину після смерті ОСОБА_6 має право на отримання грошей, які ОСОБА_4 не повернула ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 2014 року померла ОСОБА_6, яка за життя заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_3, що підтверджується копією заповіту від 09 вересня 2010 року (а.с. 8, 91).

На підставі свідоцтва про право власності ОСОБА_6 належала однокімнатна квартира житловою площею 16,9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона відповідно до договору купівлі-продажу від 24 травня 2011 року продала за ціною 60000 грн. (а.с. 9-10).

20 червня 2011 pоку позивач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу придбав за 105255 грн. квартиру за адресою: АДРЕСА_2, житловою площею 30,5 кв. м, яку згідно з договором купівлі-продажу від 24 травня 2012 pоку продав за ціною 218137 грн. (а.с. 11, 12).

25 травня 2012 року, на підставі договору купівлі-продажу, відповідач ОСОБА_4 придбала однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 за ціною 140923 грн. (а.с. 13).

09 липня 2012 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_8 квартиру за адресою: АДРЕСА_4.

За життя ОСОБА_6 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_8 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 від 25 травня 2012 року та договору дарування від 09 липня 2012 року, проте, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02 грудня 2013 року, в задоволенні її позову було відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_6 не довела, що передала ОСОБА_4 кошти на придбання спірної квартири (а.с. 93-96).

З приводу заволодіння ОСОБА_4 її грошима у сумі 17000 доларів США, ОСОБА_6 зверталась до органів міліції, проте, постановою Сумського МВ УМВС України в Сумській області від 23 грудня 2014 року кримінальне провадження закрито у звязку з відсутністю в діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_4 після отримання грошових коштів в сумі 17000 доларів США від ОСОБА_3, перенесла їх до свого місця мешкання та віддала ОСОБА_6 Як саме розпорядилась отриманими коштами ОСОБА_6, їй не відомо ( а.с. 15-16).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 на момент смерті мала право на грошові кошти в розмірі 17000 доларів США.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, збільшивши в подальшому позовні вимоги, ОСОБА_3 просив визнати спадковим майном, залишеним після смерті ОСОБА_6, грошові кошти в розмірі 17000 доларів США та стягнути ці кошти з ОСОБА_4, яка їх привласнила, на його користь (а.с. 5-7, 88-89).

Проте, всупереч вимогам ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Зокрема, позивачем у справі не надано доказів, що ОСОБА_6 за життя мала у своїй власності 17000 доларів США, та що на момент її смерті зазначене майно входило до складу спадщини.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, зокрема, не може підтверджуватися показами свідків, в тому числі письмовими поясненнями свідків, які містяться в матеріалах кримінального провадження, факт вчинення правочину щодо нерухомого майна та передачі ОСОБА_6 коштів від продажу квартири.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин вимог статті 400 ЦК України, знаходяться поза межами розгляду справи апеляційним судом, оскільки з підстав, передбачених цим законом, він до суду з позовом не звертався. Отже, відповідно до принципу диспозитивності апеляційний суд не має права робити висновків щодо зазначених вимог.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні його позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: