Справа № 201/3191/15-ц
Провадження 4-с/201/57/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Батманової В.В., при секретарі Ляховій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції

В С Т А Н О В И В

Скаржник звернувся з даною скаргою до суду, в обґрунтування її зазначив, що 29 вересня 2015 року скаржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.09.2015 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, вважає вказані постанови незаконними оскільки, у вказаних постановах зазначена грошова одиниця долари США, що суперечить чинному законодавству. Також на постанові про відкриття виконавчого провадження не зазначено індикатор доступу до матеріалів виконавчого провадження, що порушує права скаржника. Просила поновити строк на оскарження постанови та постанови скасувати.

Заявник в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, надав заперечення, в яких вказував, що постанова винесена на підставі рішення суду, яке набуло законної сили з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Суд, дослідивши скаргу та матеріали справи приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії. або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження: п. 13. У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Відповідно до ч.2 ст.384 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що в Жовтневому ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 Миколаївнина користь ублічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» () в особі філії АТ «Укрексімбанк» в місті Дніпропетровську (код за , тр/р № 373900011 в філії АТ «Укрексімбанк» заборгованості в розмірі 23216,64 доларів США, та 135448,51 грн.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 11 ЗУ «про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявником не надано належних доказів порушення його прав, крім того ним не надано доказів, якими заявник обґрунтовує свої вимоги щодо протиправності дій та винесених державним виконавцем рішень.

Згідно вимог ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з вимогами ч.1,2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню, в тому числі, такі виконавчі документи виконавчі листи судів у цивільних справах у випадках, передбачених законом.

Аналізуючи матеріали справи, фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до висновку, що в даному випадку оскаржувані дії державного виконавця відповідали вимогам закону і були правомірними. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що доводи скаржника спростовуються матеріалами справи та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Аналізуючи матеріали справи, фактичні обставини та відповідні їм правовідносини у їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до висновку, що в даному випадку оскаржувані дії та постанови державного виконавця відповідали вимогам закону і були правомірними. Таким чином, судом не встановлено, а скаржником не надано належних та достатніх доказів, які могли б бути підставою для задоволення скарги по суті, тому в її задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 293, 383 388 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя