Справа № 377/556/15-ц Головуючий у І інстанції Малишенко Т.О.
Провадження № 22-ц/780/4579/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 23 26.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Голуб С.А.,
при секретарі:Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом Комунального підприємства «Житлово - комунальний центр» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року КП «Житлово - комунальний центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідач добровільно не в повній мірі сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг, в зв'язку з чим виникла заборгованість на суму 9374,86 грн. за період 23.02.2011 року по 28.10.2014 року.

Просило стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 9374,86 грн., вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 10 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь КП „Житлово-комунальний центр" 9374,86 грн. заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невірне застосування норм матеріального та процесуального права.

При цьому посилається на те, що крім неї в квартирі протягом спірного періоду були періодично (3-5 місяців) прописані інші повнолітні особи, які на її думку повинні також нести всі обов»язки, які випливають з договору найму жилого приміщення, а також посилається на пропуск строку позовної давності позивачем за період з 23 лютого 2011 року по 23 квітня 2012 року.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №1519 від 26.05.2006 року ОСОБА_5 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

05.07.2006 року ОСОБА_5., уклала договір № 63 з КП «ЖКЦ» про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до умов яких КП «ЖКЦ» зобов'язалось забезпечити належне надання житлово-комунальних послуг відповідно до встановлених тарифів, а боржник взяла на себе зобов'язання сплачувати у повному обсязі житлово-комунальні послуги.

Рішенням Славутицької міської ради № 169-17-IV від 28.02.2003 року "Про реорганізацію комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" з наступними змінами та доповненнями щодо створення комунального підприємства "Житлово-комунальний центр", рішення виконавчого комітету міської ради від 27.10.2003року № 534 "Про передачу об'єктів комунальної власності територіальної громади міста Славутича", копії яких долучені до справи, на КП "ЖКЦ", - позивача у справі, покладено функції балансоутримувача житлового фонду, єдиного замовника житлово-комунальних послуг у житловому фонді міста та єдиного розрахункового центру.

Відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради від 13.07.2007року №286-14-V "Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича" КП ЖКЦ визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у будинках житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Славутича з 01 вересня 2007 року.

Довідкою КП „ЖКЦ" № 728 від 13 травня 2015 року підтверджено, що відповідач ОСОБА_5, зареєстрована у вищевказаній квартирі з 07.07.2006 року.

З розрахунку розміру заборгованості, графи №13 вбачається, що кожного місяця починаючи з 23.02.2011 року відповідачу нараховувались кошти за надані житлово-комунальні послуги. З графи №14 розрахунку вбачається, що відповідач періодично сплачувала суми грошей, які зараховувались на поточне нарахування, а інша сума зараховувалась на погашення боргу.

Остання проплата (станом на вересень 2014 року) відповідачкою була внесена 27.08.2014 року у розмірі 500,00 гривень, при поточному нарахуванні 280,37 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач, як власник квартири, не в повному обсязі вносила плату за спожиті житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору, то на користь позивача з неї слід стягнути заборгованість в розмірі 9374,86 грн., яка утворилася за період з 23.02.2011 року по 28.10.2014 року, і підстав застосувати строки позовної давності не має, так як відповідач періодично вносила кошти на погашення заборгованості, що свідчить про визнання нею боргу, та переривання строку позовної давності.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія, виходячи із наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Крім того, згідно з п.1 ч.1 ст.20 Закону споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Також п.5 ч. 3 ст. 20 Закону на споживача покладено, зокрема, обов'язок оплачувати житлово комунальні послуги.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків, зокрема мають право на: своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством.

У відповідності до змісту абз.3 п.7 Правил власник та наймач (орендар) квартири, зокрема зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Обов'язок оплачувати послуги у повному обсязі в установлені строки передбачена також п.п.1 п.17 укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також п.п.1 п.12 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За правилом ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, ухвалюючи своє рішення суд першої інстанції вірно вважав, що оскільки відповідач, як власник квартири, не в повному обсязі вносила плату за спожиті житлово-комунальні послуги передбачені умовами договору, то на користь позивача з неї слід стягнути заборгованість в розмірі 9374,86 грн., яка утворилася за період з 23.02.2011 року по 28.10.2014 року.

Що ж стосується доводів апелянта, щодо солідарного обов'язку мешканців квартири з оплати житлово-комунальних послуг, які були періодично в ній зареєстровані, то вони є необґрунтованими, оскільки такий обов'язок передбачений для наймача жилого приміщення в будинках державного та громадського житлового фонду та повнолітніх членів його сім"ї статтею 64 Житлового кодексу України і пов'язаний з предметом договору найму жилого приміщення (випливає з нього), сторонами якого є наймодавець і наймач.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Предмет регулювання вказаних відносин є різний. Спірні відносини між сторонами у даному випадку виникли з договірних правовідносин щодо надання і оплати житлово-комунальних послуг, які регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", нормами якого та положеннями укладених договорів солідарного обов'язку не передбачено.

Також, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування строків позовної давності за період з 23 лютого 2011 року по 23 квітня 2012 року, оскільки починаючи з травня 2012 року боржник майже щомісячно проводила платежі у більшому розмірі ніж було нараховано за період проплати, а отже вчиняла дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, а відтак переривання строку позовної давності.

Дані обставини повністю підтверджуються доданим до справи розрахунком (а.с.16), у якому спостерігається періодичність внесення платежів за житлово-комунальні послуги у більших розмірах, частина яких зараховувалась на поточний платіж за спожиті житлово-комунальні послуги, а надлишок суми зараховувався на погашення попереднього боргу, тобто у суду немає підстав для застосування до обов'язків відповідача норм, які регулюють строки позовної давності.

За таких обставин, доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

Виходячи з наведеного, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, і дійшов обгрунтованого висновку задовольнивши позов.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

Керуючись: ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

С.М.Голуб