Справа № 558/485/15-ц
номер провадження 2/558/175/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Демидівський районний суд

Рівненської області

у складі :

одноосібно судді Олексюк А.О.

при секретарі Савковій Г.М.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики в сумі 156 775 (сто п»ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят п»ять ) гривень 17 копійок від 03 січня 2013 року, з яких 94 169 (дев»яносто чотири тисячі сто шістдесят дев»ять) гривень 50 копійок сума основного боргу, 54 910 (п»ятдесят чотири тисячі дев»ятсот десять) гривень 68 копійок сума інфляційних витрат, 7 649 (сім тисяч шістсот дев»яносто чотири) гривні 99 копійок три проценти річних та судові витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що він за договорами позики передав позичальнику ОСОБА_2 03 січня 2013 року гроші в сумі 4000 євро. На підтвердження, при фактичному одержанні вказаних сум, позичальником надано розписку від 03.01.2013 року на суму 4000 євро. У даній розписці відповідач зобовязався повернути кошти до 03.01.2014 року. Взяті на себе зобов»язання виконав лише частково. Так, до визначеного, розпискою терміну повернення позики, ОСОБА_2 повернув позивачу 200 євро 30 травня 2013 року. Решту зобов»язання відповідач не виконав.

Крім того, позивач зазначив, що у відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. При простроченні виконання грошового зобов»язання, боржник на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми Інший розмір процентів договором або законом у даному випадку не встановлений.

Станом на 24 вересня 2015 року, Національний банк України, встановив офіційний курс гривні по відношенню до євро відповідно до якого: 2405,6269 гривень дорівнює 100 євро.

Отже, відповідач зобовязаний сплатити позивачеві суму позики згідно розписки в розмірі 94 169,50 грн., 3% річних від суми боргу, що складає 7694,99 грн. та збитки від інфляції 54910,68 грн. Загальна сума боргу відповідача становить 156 775,17 грн. , яку позивач просить стягнути.

В суді позивач позивач позов підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснив, що відповідач на сьогодні борг не повернув, а тому просить його позов задовільнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю з підстав, які позивач зазначив у позовній заяві. Не заперечує, щоб з нього було стягнуто борг за договорами позики у загальному розмірі 156 775,17 грн. та судові витрати по справі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.2 ст. 1074 Цивільного кодексу України, підтвердженням укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 03 січня 2013 року гроші в сумі 4000 євро /а.с.8/. Факт передачі позивачем грошових коштів ОСОБА_2 в якості позики та прийняття цих коштів останнім сторонами не заперечується. Суму позики відповідач зобов»язувався повернути до 03 січня 2013 року. Однак, як пояснили позивач та відповідач, з даної суми позики повернуто лише 200 євро, решту суми позики відповідач по сьогодні не повернув.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

При таких обставинах, відповідач зобовязаний на підставі ст. 1049 ЦК України, повернути грошові кошти в розмірі 4000 євро, що згідно офіційного курсу НБУ гривні до євро станом на 24 вересня 2015 року складає 96 240 грн. (100 євро складає 2405,6269 грн.). Відповідачем повернуто 200 євро, що становить 2070,50 гривень. Таким чином відповідач зобов»язаний повернути позивачу суму заборгованості згідно договору позики, що становить 96 240 гривень (загальна заборгованість) 2070,50 гривень (сума повернутих коштів) дорівнює 94 169,50 грн. існуючої заборгованості /а.с.8/.

За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобовязання. У цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відповідач зобовязаний сплатити позивачеві суму позики згідно розписки в розмірі 94169,50 грн., 3% річних від простроченої суми боргу, що складає 7694,99 грн. та збитки інфляції в розмірі 54910,68 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно вище вказаної норми, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 526, 610, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст. ст . 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 156 775 (сто п»ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят п»ять ) гривень 17 копійок від 03 січня 2013 року, з яких 94 169 (дев»яносто чотири тисячі сто шістдесят дев»ять) гривень 50 копійок сума основного боргу, 54 910 (п»ятдесят чотири тисячі дев»ятсот десять) гривень 68 копійок сума інфляційних витрат, 7 649 (сім тисяч шістсот дев»яносто чотири) гривні 99 копійок три проценти річних .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1567 (одну тисячу п»ятсот шістдесят сім) гривень 75 копійок сплаченого ним судового збору.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області через Демидівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя