Справа № 575/616/15-ц
Провадження № 2/575/224/15
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 р. смт. Велика Писарівка
В.Писарівський районний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді Савєльєвої А.І.
за участю секретаря - Доценко Т.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду з даним цивільним позовом, в якому зазначає, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому 18.11.2000 року відділом РАГС В.Писарівського районного управління юстиції Сумської області шлюбі та від шлюбу мають з відповідачем неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка знаходиться на її утриманні. За таких обставин позивач просить позов задовольнити.
У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, проти його задоволення не заперечує.
Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Матеріалами справи встановлено, що 18.11.2000 року між сторонами зареєстрований шлюб у відділі РАГС В.Писарівського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 35 (а.с.6).
У відповідності до свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у графі «батько» значиться ОСОБА_2 (а.с.7).
Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. №789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на які вони мають право відповідно до законодавства становить порушення їх майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1.
Згідно зі ст. ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Утримання неповнолітньої дитини являється обов`язком як матері, так в рівній мірі і батька.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). При цьому, як зазначено у ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На даний час сторони фактично мешкають окремо, неповнолітня дитина проживає з матір`ю позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. На час розгляду справи позивач працює на посаді бухгалтера ДП «Охтирське лісове господарство», де отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 4522,87 грн. (а.с.9).

Відповідач має задовільний стан здоров`я, інвалідом не являється, офіційно працює у військовій частині НОМЕР_1 на посаді війсковослужбовця, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 4223,57 грн., що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 , тому має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і може бути прийняте судом.

У відповідності до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням обставин справи, приписів ст.183 СК України, суд вважає за можливе позов задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від його заробітку (доходу) у розмірі 1/3 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також судовий збір на користь держави.

На підставі ст.ст. 180-183,191 Сімейного Кодексу України,

керуючись ст.ст. 10,11,27,31,60,88,209,212,214,215,367 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Пожня В.Писарівського району Сумської області, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини всих видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24.06.2015 року і до досягнення дитиною віку повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через В.Писарівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 09 липня 2015 року.

Суддя А.І.Савєльєва