№ 2/642/930/15
22 червня 2015 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної О.В.,
при секретарі Алімурадовій Т.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень права власності та виселення, -
07 квітня 2015 року позивачка, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом на підставі до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, шляхом виселення з квартири ОСОБА_2
При цьому, посилалася на те, що вона на підставі договору купівлі-продажу № 6700 від 27 листопада 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, є власницею зазначеної квартири, її право власності зареєстровано у законному порядку.
В цій квартирі проживають та зареєстровані також її донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та колишній чоловік ОСОБА_2 - відповідач по сп раві, шлюб із яким розірвано у судовому порядку 09.08.2012 р.
Шлюб з відповідачем було укладено 16 травня 2003 року, а 03 червня 2003 року за її згодою він зареєструвався в зазначеній квартирі як член сім'ї.
Після розірвання шлюбу відповідач продовжує проживати в зазначеній квартирі. При цьому він зловживає алкоголем, вчиняє безпідставні скандали, застосовує фізичну силу, погрожує позивачці. Відповідач поводить себе негідно в присутності доньки позивачки, сусідів, постійно ображає, принижує, обзиває нецензурними словами. Знаходячись в стані постійної напруги, страху та тривоги, позивачка неодноразово переховувалась у сусідів або на вулиці, так як через алкогольне сп'яніння відповідач емоційно неврівноважений, схильний до фізичних образ, поводить себе агресивно, неадекватно сприймає навколишнє середовище, свої фантазії видає за реальні події. Відповідач вчиняє гучні сварки у пізній час, часто навіть вночі, коли позивачка відпочиває, на її прохання припинили і залишити в спокої не реагує. У звязку із цим вона не може почуватися у безпеці та хвилюється за своє життя та здоров'я.
Вона неодноразово зверталася до органів внутрішніх справ щодо протиправної поведінки відповідача, за що йому неодноразово були винесені застереження. Також було притягнуто до адміністративної відповідальності. Однак оскільки всі ці прийняті міри органів міліції, результату не дають, відповідач висновків з цього не зробив і надалі зловживає алкоголем і негідно себе поводить, та вона як власниця квартири не може спокійно проживати у квартирі та небезпечно почувати себе, вона змушена була звернутися до суду із даним позовом.
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, доповнивши викладене у позовній заяві ще й тим, що відповідач і після подання позовної заяви продовжує вчиняти безпідставні сварки та погрожує їй застосуванням фізичної сили.
Відповідач у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином, повідомлень про причини неявки не надходило.
Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 316 ЦК України передбачено здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 6700 від 27 листопада 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 належить на праві особистої власності квартира АДРЕСА_1.
У вказаній квартирі зареєстрований також відповідач. У квартиру він вселився як член сімї позивачки.
На теперішній час відповідач ОСОБА_2 не є членом сім'ї власника квартири ОСОБА_1
Згідно ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Право вимагати у судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до вимог ст.157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 157 ЖК України члена сім'ї власника жилого будинку(квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Як визначено ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, член його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
За п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2, при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).
Таким чином, для застосування цієї норми необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.
При вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що заходи запобігання і громадського впливу мають передувати виселенню наймача або членів його сім'ї на підставі зазначеної норми закону без надання іншого жилого приміщення
Виходячи з офіційного характеру заходів запобігання й громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача без надання іншого жилого приміщення на підставі ст.116 ЖК України, факт застосування заходів запобігання судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, виконавчими комітетами, іншими уповноваженими органами, повинен підтверджуватися письмовими доказами.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 систематично порушує правила ч.1 ст. 116 ЖК України.
Так позивачка неодноразово зверталася до правоохоронних органів із заявами на ОСОБА_2 щодо систематичного порушення ним правил співжиття, та ОСОБА_2 правоохоронними органами виносилися попередження.
Відповідно до п.4 ст.11 Закону України «Про міліцію» до осіб, що допускають протиправну поведінку, застосовуються заходи впливу у вигляді винесення письмового офіційного застереження про неприпустимість протиправної поведінки.
Так, 12 грудня 2012 року, відповідач, перебуваючи в нетверезому стані, вчинив сварку, погрожував фізичною розправою, висловлювався на адресу позивачки нецензурними словами, внаслідок чого вона викликала працівників міліції і написала заяву, за результатами розгляду якої по даному факту відповідачу винесено офіційне застереження щодо недопущення порушень чинного законодавства.
31 січня 2013 року позивача звернулася з заявою до органів міліції, що відповідач знову безпідставно вчинив сварку, висловлювався на її адресу нецензурними словами. Після розгляду заяви по даному факту відповідачу було винесено офіційне застереження щодо недопущення порушень чинного законодавства.
3 лютого 2013 року позивачка звернулася з заявою до органів міліції, так як відповідач знову вчинив сварку, принижував, висловлювався на її адресу нецензурними словами. В результаті розгляду даного факту відповідачу винесено офіційне застереження щодо недопущення порушень чинного законодавства.
25 травня 2013 року відповідач вчинив сварку, висловлювався на адресу позивачки нецензурними словами, та в результаті розгляду заяви відповідачу було винесено офіційне застереження щодо недопущення порушень чинного законодавства.
30 жовтня 2013 року відповідач знову вчинив сварку, висловлювався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та підпалом кварти внаслідок чого позивачка викликала працівників міліції і написала заяву, за результатами розгляду по даному факту відповідачу винесено офіційне застереження щодо недопущення порушень чинного законодавства.
листопада 2013 року позивачка звернулася з заявою до органів міліції, що відповідач. вчиняє сварки. В результаті розгляду заяви відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП ( за насильство в сімї).
19 серпня 2014 року, відповідач, перебуваючи в нетверезому стані, вчинив сварку, позивачка написала заяву до міліції, за результатами розгляду якої по даному факту відповідачу винесено офіційне застереження щодо недопущення порушень чинного законодавства.
Згідно характеристики від 03.11.14 р., наданої дільничним інспектором, ОСОБА_2 зарекомендував себе з негативної сторони (періодично зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки з колишньою дружиною ОСОБА_1.).Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП ( за насильство в сім'ї) та з ним проводилися профілактичні бесіди щодо недопущення протиправних дій
У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7. які є сусідками позивачки, та їх квартира знаходиться у одному тамбурі із квартирою позивачки. Дані свідки підтвердили, що ОСОБА_2 постійно вчиняє гучні сварки із позивачкою, в тому числі і уночі, чим також заважає і їм відпочивати. ОСОБА_2 іноді застосовує фізичну силу до ОСОБА_1, та буває що погрожує вбивством, пошкодженням майна. ОСОБА_1 інколи ховається від нього у сусідів. Вони як сусіди намагалися з ним проводити бесіди, заспокоювали його під час сварок, але коли він у нетверезому стані, поводиться неадекватно.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона тривалий час працює разом із позивачкою. Та останні роки ОСОБА_1 дуже часто приходить на роботу напівжива, заплакана. Як вона пояснювала, її колишній чоловік вчиняє сварки, погрожує їй, та не дає спокійно спати. ОСОБА_1 неодноразово їй казала, що навіть боїться повертатися додому.
Свідок ОСОБА_4, яка є рідною дочкою позивачки, суду показала, що колишній чоловік її матері - ОСОБА_2 робить неможливим їхнє проживання у квартирі, оскільки зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки, погрожує застосуванням фізичною сили, що інколи вони із мамою не можуть заснути до того як засне ОСОБА_2, оскільки бояться за своє життя. Міліцію мама викликає незавжди, інколи вони ховаються у сусідів, на вулиці. Також пояснила, що така поведінка відповідача не дає можливості їм забрати до себе та доглядати бабусю, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Приймаючи до уваги вищевикладене,а також те, що позивачкою надано докази про наявність відносно відповідача заходів попередження, громадського впливу, систематичності порушення правил співжиття, суд приходить до висновку щодо виселення ОСОБА_2 відповідно до вимог ч.1 ст.116 ЖК України з квартири АДРЕСА_2.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень права власності та виселення - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 права користування квартирою № 3 у будинку № 6 по вул. Сергія Борзенко у м. Харкові.
Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилогоприміщення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області.

Суддя О.В. Бородіна