Справа № 478/2317/14-ц пров. № 2/478/57/2015
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

27.05.2015 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_4 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай),

В с т а н о в и в:

10.12.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права на земельну частку (пай) в якій зазначила, що 07.02.1991 року була прийнята в члени колгоспу ім. Дзержинського Казанківського району, який в подальшому був реорганізований в КАСП ім. Дзержинського, де працювала до дня звільнення 10.01.1998 року.

Державний акт на право колективної власності на землю з доданим до нього списком осіб членів господарства на одержання землі був отриманий 27.12.1995 року, однак її помилково до цього списку включено не було.

Дізнавшись про дату видачі Державного акта на право колективної власності на землю КСП ім. Дзержинського звернулася до ОСОБА_3 РДА з приводу видачі правовстановлюючого документа про право на земельну частку (пай), але отримала відмову та рекомендовано звернутися до суду за вирішенням спору.

Посилаючись на вимоги Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ст.25 ЗК України вважає, що вона має право на одержання земельної частки (паю) із земель КСП ім. Дзержинського, тому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі 7,6 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Казанківського району Миколаївської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги і просила їх задовольнити та поновити строк позовної давності для звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 РДА за довіреністю №01-18/13/66 від 20.02.2015 року ОСОБА_5 позов не визнав і зазначив, що позивачка у 1998 році достеменно знала, що її прізвище не внесено до списків осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) із земель КСП ім. Дзержинського Казанківського району, але до суду звернулася лише 10.12.2014 року, тому нею пропущено строк позовної давності у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Належних доказів щодо поважності причин пропуску цього строку позивачем не надано. Посилаючись на вимоги ст.ст.256, 267 ЦК України просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Казанківського району сільський голова ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, позов визнала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, окремо приймається районними державними адміністраціями. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

В силу ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай) є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно трудової книжки колгоспника БТ-І №7488348, заповненої колгоспом імені Дзержинського 20.09.1981 року на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, остання була прийнята на роботу в колгосп імені Дзержинського 30.09.1987 року (Пр.№8 від 30.09.1987 року) і була звільнена за власним бажанням 10.01.1998 року (Пр.№1 від 10.01.1998 року).

Згідно даних протоколу №8 від 30 вересня 1987 року засідання правління колгоспу імені Дзержинського рекомендовано загальним зборам прийняти в члени колгоспу ОСОБА_7

В силу даних протоколу №1 від 07 лютого 1991 року загальних зборів членів колгоспу ім. Дзержинського було прийнято рішення про прийняття ОСОБА_2 в члени колгоспу.

При дослідженні Державного акту на право колективної власності на землю серії МК встановлено, що вказаний акт 27 грудня 1995 року був виданий колективному акціонерному сільськогосподарському підприємству імені Дзержинського Казанківського району Миколаївської області, якому передано у колективну власність 3976,0 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення ОСОБА_4 сільської ради. До цього акту додано список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства. При перевірці списку членів КАСП імені Дзержинського Казанківського району на одержання землі (додаток до державного акту) встановлено відсутність прізвища ОСОБА_2

Отже, на дату одержання КАСП імені Дзержинського - 27 грудня 1995 року, позивач ОСОБА_2 працювала в цьому підприємстві і залишалася його дійсним членом, а тому згідно до вимог Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ЗК України (в редакції 1992 року чинного на час спірних правовідносин), член КСП ОСОБА_2 набула право на одержання земельної частки (паю) із землі, переданої КАСП імені Дзержинського у колективну власність згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 27.12.1995 року.

Між тим, за захистом свого порушеного права позивач звернулася через девятнадцять років після надання господарству Державного акту та складання до нього списку осіб, що мають право на земельний пай, тобто нею пропущено встановлений ст. 71 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, строк позовної давності.

При цьому перебіг цього строку починається з 1998 р., коли позивач звільняючись з КСП імені Дзержинського достовірно могла знати про дату отримання зазначеним господарством Державного акту на право колективної власності на землю, тому саме з цього часу їй стало відомо про порушення її права, а саме, що її не включено до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю).

В силу ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно роз'яснень, що надані в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк звернення з позовом порушено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Виходячи з викладеного та враховуючи, що позивач ОСОБА_2 не надала доказів поважності причин такого тривалого пропуску встановленого законом строку для захисту свого порушеного права, суд відмовляє у задоволенні позову саме з цих підстав.

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_2 у звязку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_4 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай), - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідач, який не був присутнім у судовому засіданні може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя