Справа № 212/5551/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ваврушак Н. М.,

секретаря Плотнікової Т. Б.,

за участю прокурора Плющакової Л.М.,

при розгляді справи брали участь: позивач: ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа Служба у справах дітейВиконком Жовтневої районної у місті ради, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкування та участі у вихованні дитини та про визначення часу спілкуванні з малолітньою дитиною, третя особи Служба у справах дітейВиконком Тернівської районної у місті ради, Криворізький міський центр соціальних служб для сім'ї та молоді виконкому Криворізької міської ради, -

В С Т А Н О В И В :

13.05.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Виконком Жовтневої районної у місті ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.10.2005 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, який в послідуючому на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.01.2012 року було розірвано. У сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачем.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу (справа № 2-4423/11) від 21.12.2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі 500, 00 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з 16.11.2011 року, до повноліття дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу (справа № 212/12038/14-ц) від 02.02.2015 року, змінено розмір аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми 500, 00 гривень, на 1/4 частину його заробітної плати (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту набрання рішення суду законної сили, до повноліття дитини, на користь матері дитини.

Однак, відповідач не тільки не виконує відповідне судове рішення, ухиляючись від матеріального утримання дитини, але не надає іншої допомоги; виконанням своїх батьківських обов'язків не займається з дня розлучення. Заборгованість за аліментами сплачувалася з червня 2015 року по вересень 2015 року під час розгляду справи. Син, позбавлений батьківської уваги, піклування, батько не цікавиться його навчанням, тим, як він проводить дозвілля, не проявляє турботи. З 2011 року життям їх сина цікавилися лише батьки відповідача, вона дзвонила, спілкуватися з ОСОБА_6. Батьки відповідача бували з онуком на прогулянках, брали його до себе у гості, та їздили з ним до рідних в інше місто. Окрім того, відповідачу стало відомо про психічну хворобу сина, але він не виявив бажання поспілкуватися з лікарем, натомість зацікавленість проявив батько відповідача. Позивач вказує, що така поведінка відповідача є байдужим ставлення до здоров'я дитини.

Позивач зазначає, що підставою для розлучення стало вживання відповідачем наркотичного засобу та перебування його під наглядом у лікаря нарколога, вказана обставина на її думку, негативно впливає на подальший розвиток та виховання дитини.

А тому, у зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина, позивач звернулася до суду з даним позовом про позбавлення відповідача його батьківських прав.

20.10.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Тернівської районної у місті ради, Криворізький міський центр соціальних служб для сім'ї та молоді виконкому Криворізької міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі батька у вихованні дитини.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що позивач перебував із відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2005 по 2012 рік, який в послідуючому на підставі рішення районного суду було розірвано. За цей час у їхній родині народився син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Ініціатором розірвання шлюбу стала саме відповідач. Після розірвання шлюбу неповнолітній син залишився проживати із відповідачем. Після розірвання шлюбу позивач намагався зустрічатись із дитиною та приймати участь в його житті, проте відповідач увесь час чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною з січня 2012 року, проте він особисто не звертався до відповідача з проханням надати йому можливості зустрітися із сином, забрати його із дитячого садка чи школи, погуляти з ним, з такими проханнями зверталася до відповідача його мати чи батько.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, зустрічні позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 первісні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити, зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник третьої особи без самостійних вимог Служба у справах дітейВиконкому Жовтневої районної у місті ради за первісним позовом ОСОБА_5, позовні вимоги підтримала та просила суд його задовольнити посилаючись на рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав.

Представник третьої особи без самостійних вимог Служба у справах дітейВиконкому Тернівської районної у місті ради за зустрічним позовом, до суду не з'явилися, направили заяву, просили розглянути зустрічний позов у їх відсутності, надали до суду рішення про відмову ОСОБА_3 у визначенні порядку участі у вихованні малолітньої дитини.

Представники третьої особи без самостійних вимогКриворізький міський центр соціальних служб для сім'ї та молоді виконкому Криворізької міської ради в судове засідання не з'явилися, просили суд розгляду справу у їх відсутності, підтримали первісний позов.

Окрім того, у розгляді даної справи приймав участь прокурор прокуратури Жовтневого району м. Кривого Рогу -ОСОБА_8, яка підтримала первісний позов та наполягла на його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, та представника служби у справах дітей, показання свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що задоволенню підлягає первісний позов про позбавлення батьківських прав, у задоволенні зустрічного позову - слід відмовити за наступних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2005 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, який в послідуючому на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.01.2012 року було розірвано (а.с.5 т.1).

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачем (а.с.4 т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу (справа № 2-4423/11) від 21.12.2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти у твердій грошовій сумі 500, 00 гривень, щомісяця, починаючи стягнення з 16.11.2011 року, до повноліття дитини.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу (справа № 212/12038/14-ц) від 02.02.2015 року, змінено розмір аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина з твердої грошової суми 500, 00 гривень, на 1/4 частину його заробітної плати (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту набрання рішення суду законної сили, до повноліття дитини, на користь матері дитини. На даний час виконавчий лист, виданий на підставі вищезазначеного рішення суду, знаходиться на примусовому виконанні у Жовтневому ДВС Криворізького МУЮ. Заборгованість яка виникла з січня 2012 року, повністю погашена у вересні 2015 року. Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що заборгованість виникла з причини того, що він не мав постійного місця роботи, після влаштування на роботу з 29.07.2014 року почав сплачувати аліменти в повному обсягу та сплатив заборгованість. Вказана обставина сторонами не оспорюється.

Як вбачається з матеріалів справи неповнолітній син сторін веде активний спосіб життя: навчається с вересня 2015 року у загальноосвітній школі, до цього часу був влаштований у дитячий садок, займається спортом. Сторонами не оспорюється той факт, що відповідач ОСОБА_3 не відвідував дитячий садок з 2011 року, на даний час не буває у школі та спортивній секції.

Вказане також підтвердили свідки, які були допитані за клопотаннями сторін.

Твердження відповідача про те, що позивач ОСОБА_1 перешкоджає йому у виховуванні сина та у спілкуванні з ним не підтверджені та спростовуються показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які вказували що з ОСОБА_6 гуляла його бабуся, мати відповідача та інколи бачили ОСОБА_3, який виносив на вулицю іграшки. Сам відповідач вказував, що він особисто не звертався до ОСОБА_1 з проханням зустрічі з сином та до дитячого садку він не приходив (а.с.7 т.1). Відповідач стверджує, що завжди ініціативу для спілкування з ОСОБА_6 проявляла його мати. На думку суду відповідачу нічого не заважало дізнатися про розвиток, виховання ОСОБА_6 про його досягнення з вуст вихователів та вчителів, тим самим виконати обов'язок щодо належного виховання свого сина. Вказана обставина судом розцінена як самоусунення відповідача від виховання дитини.

Суд приймає до уваги той факт, що аліменти відповідач почав сплачувати після надходження до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав, разом з тим батько дитини навчальні заклади, де навчається їх син, не відвідує, не цікавиться навчанням та здобутками дитини, що вказує на байдуже ставлення ОСОБА_3 до навчання дитини, є свідченням того, що відповідач не займається вихованням свого сина та нехтує виконаннями своїх батьківських обов'язків щодо них, а відтак є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_11.

Починаючи с 30.01.2014 року, неповнолітній ОСОБА_6 перебуває під наглядом у лікаря психіатра (а.с.161,162 т.1). В судовому засідання свідок лікар ПНД ОСОБА_12 зазначив, що для подальшого лікування ОСОБА_6, він зобов'язаний провести бесіду з батьками, але на зустріч з лікарем ОСОБА_3 не прийшов, був його батько. Вказана обставина свідчить про байдуже ставлення відповідача до стану здоров'я дитини, а як наслідок ухилення від виконання батьківських обов'язків. Відповідачем надані до суду довідки з медичних установ про стан здоров'я дитини, але вони отримані у серпні-вересні 2014 року, тобто після звернення до суду (а.с.120-123 т.1).

Окрім того, сторони не заперечували з приводу того, що відповідач вживав наркотичні засоби та перебував під наглядом у лікаря нарколога, з період з лютого 2011 року по червень 2014 року, з приводу розладу наслідків вживання каннабіноїдів із шкідливими наслідками, знятий з обліку у зв'язку з відсутності повторних звернень за медичною допомогою на протязі 3 років (а.с.76 т.1). Відповідачем надано до суду копія сертифікату про проходження профілактичного та наркотичного огляду від 11.06.2014 року (а.с.115 т.1), вказаний висновок отриманий після звернення позивача до суду. Окрім того, 02.12.2014 року відповідача ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 44 ч. 1 КУпАП за зберігання наркотичного засобу 19.11.2014 року (а.с.1 т.2).

Аналогічна позиція висловлена Службою у справах дітейВиконком Жовтневої районної у місті ради у її висновках про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 від 18.06.2014 року №222 (а.с.58 т. 1), та у висновку Службою у справах дітейВиконком Тернівської районної у місті ради про недоцільність визначення способу участі ОСОБА_3 у вихованні ОСОБА_6 від 17.09.2014 року за №379 (а.с.110 т.1), та висновку Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї та молоді виконкому Криворізької міської ради (а.с.164 т.1).

В судовому засіданні допитані свідки за клопотанням позивача, а саме ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, кожен окремо суду доповіли, що вони проживали по сусідству з родиною ОСОБА_6, та після їх розлучення відповідач по справі з сином не бачився, не приходив до нього, позивач сама водила та забирала сина з дитячого садка, вони про особисте життя відповідача нічого не знають, свідок ОСОБА_16 суду доповів, що він одружився з позивачем по справі та зараз приймає участь у вихованні та матеріальному забезпеченню ОСОБА_6, йому відомо, що ОСОБА_3 сам не ініціював зустрічі з сином, завжди дзвонила та приходила його мати чи батько, вони забирали та провозили хлопчика, наголошує, що відповідач не приїздив до сина у лікарню, не цікавиться його життям.

З показів свідків допитаних за клопотанням відповідача ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, вбачається, що вони знайомі із сторонами по справі, знають, що перебуваючи у шлюбі ОСОБА_6 разом піклувалися про свого сина, після розірвання шлюбу ОСОБА_3 із сином не спілкується, причина їм невідома, хлопчика бачили у подвір'ї будинку де проживає мати відповідача, характеризують його з позитивної сторони, найчастіше бачили ОСОБА_6 з бабусею - матір'ю відповідача.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Отже, суд приходить до висновку, що особа відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 не є антисоціальною, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання (а.с.116,118 т.1), працює, останній не хворіє на хронічний алкоголізм та наркоманію, однак він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків після розірвання шлюбу з позивачем, не приймав ніяких активних мір для спілкування з дитиною та його виховання, не цікавився станом його здоров'я, та не надавав позитивного прикладу своєму синові. Між сторонами виникли дуже неприязні відносини, які негативно впливають на подальший розвиток дитини, його ставлення до батьків та створення у майбутньому моделі сім'ї, вказане підтверджено незалежним психологічним висновком ( а.с.33-35 т.2).

До того ж, суд звертає увагу, що відповідач лише висловлює бажання щодо виховання дитини та почав проявляти інтерес до ОСОБА_6 після початку розгляду справи у суді.

В судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з неповнолітнім, а саме вчинення перешкод батьку у побаченнях з сином, не один із допитаних свідків вказану обставину не підтвердив. Сторонами до суду надавалися матеріали з Жовтневого РВ КМУ про розгляд заяв позивача та відповідача з приводу неприязних відносин, вказані документи не можуть слугувати доказами про перешкоду батьку у побаченнях з сином ( а.с. 12- 21 т.2), вказані документи підтверджують наявність неприязних відносин між сторонами.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.ч.4, 5, 6 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази щодо ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків, разом з тим в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 перешкод батькові у спілкуванні з дитиною.

Тому, з урахуванням вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги позивача знайшли підтвердження в судовому засіданні є такими, що відповідають Закону та інтересам неповнолітньої дитини, та підлягають задоволенню, а відтак не підлягають задоволенню вимоги зустрічної позовної заяви.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 18, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 4, 5, 6, 141, 150, 155, 157, 164 СК України, ст. 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Копію рішення для відома направити до Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкування та участі у вихованні дитини та про визначення часу спілкуванні з малолітньою дитиною - залишити без задоволення.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_20. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. М. Ваврушак