РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Волноваський районний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вироком апеляційного суду Донецької області від 19.08.2013 року відповідачка визнана винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та їй призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Злочин, у скоєнні якого визнано винною відповідачку, вона скоїла, в тому числі, відносно позивачки при наступних обставинах: ОСОБА_2, працюючи на посаді контролера виробничої одиниці ОКП « ДТКЕ» «Волновахаміжрайтепломережа» на ділянці смт.Володимирівка , отримала від позивачки 03.09.2009 року та 17.06.2010 року 1300 гривень у рахунок оплати послуг за теплопостачання теплової енергії квартири АДРЕСА_1, заздалегідь знала, що не буде перераховувати ці грошові кошти на поточний рахунок тепломережі і в подальшому використала гроші на власні потреби, чим вчинила шахрайство повторно у великих розмірах. В зв»язку з чим позивачка просить стягнути з відповідачки спричинену злочином матеріальну шкоду - 1300 гривень.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала , але просила застосувати строк позовної давності.

Суд, вислухавши показання сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З вироку апеляційного суду Донецької області від 19.08.2013 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні шахрайства у великих розмірах повторно при наступних обставинах : ОСОБА_2, працюючи на посаді контролера виробничої одиниці ОКП « ДТКЕ» «Волновахаміжрайтепломережа» на ділянці смт.Володимирівка , отримала від позивачки 03.09.2009 року та 17.06.2010 року 1300 гривень у рахунок оплати послуг за теплопостачання теплової енергії квартири АДРЕСА_1, заздалегідь знала, що не буде перераховувати ці грошові кошти на поточний рахунок тепломережі і в подальшому використала гроші на власні потреби. Призначено покарання за ч.3 ст. 190 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. Під час розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_1 цивільний позов не заявляла. Вирок набрав чинності.

На підставі ч. 1 ст.1166 ЦК України майнову шкоду, спричинену неправомірними діями або бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовує в повному обсязі особа, що її спричинила.

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні , що набрав законної сили, обов»язковий для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено вирок, з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вироком апеляційного суду Донецької області від 19.08.2013 року, який набрав чинності 19.08.2013 року, встановлено, що заволодіння грошовими коштами , в тому числі, і потерпілої ОСОБА_1 , в розмірі 1300 гривень шляхом шахрайства повторно у великих розмірах, скоїла відповідачка ОСОБА_2, що вона в судовому засіданні не заперечувала.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, вчиненим ОСОБА_2, в той час як факти її заподіяння мали місце 03.09.2009 року та 17.06.2010 року. Про вчинення злочину щодо неї ОСОБА_1 дізналася в серпні 2012 року.

До того ж , ОСОБА_1 визнано потерпілою постановою слідчого від 09.08.2012 року.

Таким чином, звернення позивачки 03.09.2015 року до суду з позовом про відшкодування шкоди , завданої злочином, відбулося поза межами трирічного строку позовної давності.

Згідно положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, з вимогами майнового характеру позивач звернувся у суд з позовом поза межами строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, зробленою до винесення ним рішення, є підставою до відмови у позові.

Під час розгляду справи судом відповідачкою ОСОБА_2 було заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про те, що позивачкою пропущений встановлений законодавством строк для звернення за захистом своїх прав та інтересів з причин, поважність яких з боку позивача, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, доведена не була. Тому, суд дійшов до висновку про те, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, застосувавши строк позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,15,30,60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, яка брала участь у справі, але не була присутньою в судовому засіданні під час проголошення судового рішення.

Суддя:

28.10.2015