АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/357/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 січня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1901/0408/71-054 від 08 квітня 2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» і відповідачем в сумі 310'739,91 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на дату розрахунку складає 2'483'744,10 грн., посилаючись на те, що ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» отримала право вимоги за даним кредитним договором відповідно до договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року. Позичальник порушила взяті на себе зобов'язання згідно вказаного кредитного договору щодо своєчасного погашення боргу та сплати відсотків, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість.

Таким чином позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» заборгованість у розмірі 310'739,91 дол. США, що у еквіваленті складає 2'483'744,10 грн. за кредитним договором № 1901/0408/71-054 від 08 квітня 2008 року та сплачені судові витрати.

19 листопада 2014 року у зв'язку із зміною курсу національної валют по відношенню до дол. США, позивач уточнив позовні вимоги і просив стягнути з відповідачки тих самих 310'739,91 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на подачу цієї заяви складає уже 4'723'280,82 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26 січня 2015 року виправлено допущену описку в рішенні Тернопільського міськрайонного суду від 19 січня 2015 року, виклавши перший абзац його резолютивної частини у наступній редакції: « В позові товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення '723'280,82 грн. відмовити за недоведеністю заявлених позовних вимог».

В апеляційній скарзі ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд безпідставно не прийняв до уваги те, що долучена до позовної заяви копія витягу з реєстру заборгованостей боржників, підтверджує право вимоги Фактора заборгованостей до боржників на умовах, передбачених договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, згідно з реєстром заборгованостей боржників, де під №1620 зазначена ОСОБА_1, вказано номер кредитного договору, а саме № 1901/0408/71-054 від 08 квітня 2008 року та суму заборгованості, право вимоги якої переходить до ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс".

Також ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" надало суду всі належні та допустимі докази, якими обґрунтовуються його вимоги до відповідача.

У судовому засіданні представник ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1901/0408/71-054 згідно якого, банк зобов'язувався надати останній кредит в сумі 279'000 дол. США, а вона в свою чергу зобов'язалась в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Згідно з рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» змінило свою назву на ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях першого. Про вказане свідчить фотокопія статуту публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК», затвердженого рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Сведбанк», протокол № 54 від 29 квітня 2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження права ПАТ «Сведбанк» на здійснення операцій в іноземній валюті у 2008 році, а надано звіт де зазначено, що банку було надано Генеральну ліцензією на здійснення валютних операцій № 38 07.10.2011 року.

З листа НБУ видно, що ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» теж не отримувало ліцензію на здійснення валютних операцій.

Відповідно до ст. 514 ЦК України уступка вимоги є однією з підстав заміни сторони у цивільно-правовому зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Встановлено, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» (банк) та ТзОВ «Вектор Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 15, згідно якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договора, укладених з боржникам, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників, право на вимог якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

У розділ 1 вказаного правочину наведені тлумачення термінів котрі вживаються у ньому. Відповідно до яких ціна продажу - сума грошових коштів, що сплачується фактором банку за придбання прав вимоги на умовах цього договору, після укладення цього договору та передачі банком фактору по акту прийому - передачі реєстру заборгованостей боржників на умовах даного договору, розмір якої встановлюється згідно п. 3.2 цього договору.

Судом першої інстанції було вжито ряд заходів для того аби дослідити первинні документи згідно яких було здійснено передачу боргового зобов'язання відповідачки шляхом постановлення 01 серпня 2014 року, 14 жовтня 2014 року та 10 грудня 2014 року ухвал про забезпечення доказів, однак належних результатів такі заходи не дали і відповідно оригіналів платіжних доручень, щодо сплати фактором банку за придбання прав вимоги на умовах договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року після його укладення та передачі банком фактору по акту прийому передачі реєстру заборгованості не були надані, а подана копія виписки із реєстру боржників № 1-б від 28 листопада 2012 року судом до уваги не прийнята.

Вказані дії по витребовуванню документів були здійснені також для того аби визначити істину природу правочину від 28 листопада 2012 року так як цесія це сам факт заміни особи в зобов'язанні, що складається в силу укладення відповідної угоди купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов'язання, тоді, як за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).

За положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Отже, суд першої інстанції, виконуючи вимоги ст. 10 ЦПК України, намагався забезпечити права сторін та встановити істину по справі, проте позивач не виконав ухвали суду та не надав суду письмові докази передбачені ст. 64 ЦПК України. Виходячи з цього суд прийшов до вірного висновку про те що витяги з реєстру боржників не можуть прийматися до уваги, так як не містять печаток і підписів сторін.

За таких обставин, коли суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання ТзОВ «Вектор Плюс» права грошової вимоги до боржника ПАТ „Сведбанк" ОСОБА_1, підстав для стягнення з позичальника на користь ТзОВ «Вектор Плюс» заборгованості за кредитним договором № 1901/0408/71-054 від 08 квітня 2008 року, у суду першої інстанції не було.

Також судом не встановлено наявності у ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» прав на придбання права відступної вимоги до фізичних осіб (котрою є ОСОБА_1), не суб'єктів господарювання відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» до фінансових послуг належить операції з факторингу та п.п. 1.2 розпорядження № 231 від 03 квітня 2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2009 року за № 0373/16389 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», до фінансової послуги факторингу віднесено - набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення.

Виходячи з наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що безпідставними є доводи апелянта про те що судом першої інстанції не належним чином було досліджено договір факторингу, проігноровано долучену до позову копію витягу з реєстру заборгованостей боржників №1-Б та не повно і всебічно з'ясовано обставини справи.

Крім цього апелянтом не доведено про повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про перехід прав у зобов'язанні до нового кредитора, оскільки відсутні докази про вручення письмового повідомлення, а сам факт отримання такого повідомлення вона заперечує.

Отже колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор Плюс"- відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма