Справа № 307/628/15-ц
Провадження № 2/307/650/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, треті особи: Тячівська державна районна нотаріальна контора, реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, управління Держземагенства у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, треті особи: Тячівська державна районна нотаріальна контора, реєстраційна служба Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області, управління Держземагенства у Тячівському районі Закарпатської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_1, якому згідно державного акту серії ЗК № 059598 належала земельна ділянка, що розташована АДРЕСА_1. Він є спадкоємцем ОСОБА_1 за законом, і звернувся до державної нотаріальної контори, з заявою про прийняття спадщини, але із-за відсутності оригіналу державного акту на землю, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,6000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 Закарпатської області, кадастровий номер :03:003:0013 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача - Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник відповідача - Нижньоапшанської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає, і просить їх задовольнити.

Представник управління Держземагенства в Тячівському районі в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує, та зазначив, що державний акт серії ЗК № 059598, що був виданий ОСОБА_1, є чинним.

Представники Тячівської райдержнотконтори та реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Із свідоцтва про смерть НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 059598, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,6000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 Закарпатської області, кадастровий номер :03:003:0013.

Із листа Тячівської держнотконтори від 11 грудня 2014 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,6000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 Закарпатської області, видати не можливо у зв'язку із відсутністю оригіналу державного акту.

Згідно заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом, останній ІНФОРМАЦІЯ_2 року звернувся в Тячівську державну нотаріальну контору із заявою при прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_1.

Із заяви ОСОБА_3 в Тячівську державну нотаріальну контору вбачається, що остання відмовляється від прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_1 в користь свого брата ОСОБА_1

Згідно листа управління Держземагенства у Тячівському районі Закарпатської області № 9-708-0.7-2064/2-15 від 11 березня 2015 року, державний акт серії ЗК № 059598 виданий ОСОБА_1, є чинним.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України та Земельним кодексом України.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Відповідно до ст. 116, 131 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Право власності на земельну ділянку спадкодавця, згідно зі ст. 126 ЗК України (в редакції станом на дату видачі державного акту серії ЗК № 059598), посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку, форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 року № 449.

Відповідно до п. 3.5. листа ВС України № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 125 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, власником спірної земельної ділянки, площею 0,6000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 Закарпатської області, кадастровий номер :03:003:0013, був покійний ОСОБА_1, інші особи на володіння та користування даною земельною ділянкою на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі і за ним необхідно визнати право власності на земельну ділянку, площею 0,6000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 Закарпатської області, кадастровий номер :03:003:0013.

На підставі наведеного та ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1225, 1261-1265, 1268 ЦК України, ст.ст. 116, 126, 131 ЗК України і керуючись ст.ст. 10, 60, 197, 212, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку, площею 0,6000 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 Закарпатської області, кадастровий номер :03:003:0013, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Ніточко