АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4454/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» про встановлення порядку користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу та відповідачці. Йому на праві власності належить 3/8 частини квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05 листопада 1999 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 квітня 2013 року. Відповідачці належить на праві власності 5/8 частин квартири. На даний час у квартирі зареєстровані відповідачка та позивач. Квартира складається із трьох кімнат жилою площею 37,8 кв.м, з яких одна кімната ізольована площею 13,2 кв.м, друга кімната ізольована площею 10,8 кв.м, третя кімната ізольована площею 13,8 кв.м. Житлове приміщення облаштоване кухнею, ванною кімнатою, вбиральнею, коридором, вбудованою шафою. Житловий будинок і квартира перебувають на балансі у Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, особовий рахунок оформлено ще й досі на померлу ОСОБА_6. Позивач зазначає, що у нього з відповідачкою виникають конфлікти щодо користування спірною квартирою, він на даний час не має можливості користуватися квартирою належним чином. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2012 року було зобов'язано відповідачку не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою та вселено його у квартиру АДРЕСА_1. Відповідачка надала йому ключі від квартири, але користуватися спірною квартирою, він так і не може, у зв'язку із постійними конфліктами із відповідачкою. Відповідачка користується усією квартирою, окрім того вселила до спірної квартири без його згоди свого співмешканця. Оскільки між співвласниками не досягнуто згоди щодо способу користування квартирою, просив суд встановити порядок користування квартирою, виділивши йому у користування ізольовану кімнату площею 13,8 кв.м., а відповідачці виділити у користуванні ізольовані кімнати площею 10,8 кв.м. та 13,2 кв.м., підсобні приміщення залишити у спільному користуванні. На думку позивача такий порядок користування є найбільш наближеним до ідеальних часток власників і якщо взяти до уваги розташування житлових кімнат та розміру часток у спільній частковій власності, є всі підстави для визначення порядку користування спірною квартирою.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», про встановлення порядку користування житловим приміщенням - задоволено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділено у користування ОСОБА_5 житлову кімнат площею 13,8 м.кв., у користування ОСОБА_4 житлову кімнату площею 13, м.кв. та житлову кімнату площею 10,8 кв.м. Кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та вбудовану шафу залишити у загальному користуванні сторін. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2014 у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», про встановлення порядку користування житловим приміщенням - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції відповідач подала апеляційну скаргу в загальному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3132344 (в матеріалах справи) позивачу належить 1/8 частина квартири по АДРЕСА_1, а не 3/8 як зазначено в заочному рішенні. Таким чином, виходячи із загальної житлової площі квартири 37,8 кв.м. та належності 1/8 частини квартири позивачу може бути виділено площу 4,72 кв.м., а не 14,8 кв.м., як зазначено у рішенні суду.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із можливості встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю сторін по справі.

Колегія суддів вважає, що такий висновки суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Позивачу на праві власності належить 3/8 частини квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на житло від 05.11.1999 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.04.2013 із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5, 8-9). Відповідачу ОСОБА_4 належить інші 5/8 частини квартири. Позивач та відповідач зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки форми № 3 від 02.10.2013 року №782 (а.с. 4).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2012 зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_5 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити останнього в зазначену квартиру (а.с. 11-12).

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

З матеріалів справи вбачається та не спростовано відповідачем, що на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2012, яким зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_5 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити останнього в зазначену квартиру, співвласником ОСОБА_4 надано ОСОБА_5 ключі від квартири, проте останній позбавлений можливості користуватися спірною квартирою через постійні конфлікти з відповідачкою.

Відповідно до положень статей 16, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з копією технічного паспорту, квартира АДРЕСА_1, складається з трьох ізольованих кімнат площею 13,2 кв.м., 10,8 кв.м. та 13,8 кв.м., кухні площею 5,2 кв. м, ванної кімнати площею 5,2 кв. м, вбиральні площею 1.1 кв. м, коридору площею 4,0, 5,0 кв. м., загальною площею 57,1 кв. м. та жилою площею 37,8 кв.м., (а.с. 6-7). Власниками квартири є сторони по справі, частка позивача становить 3/8 частини спірної квартири, а відповідача 5/8 частини квартири. Частка жилої площі, яка припадає позивачу становить 14,8 кв.м., а відповідачу 23,62 кв.м.

Таким чином, вимоги позивача про виділення йому у користування кімнати площею 13,8 кв.м., яка за розміром майже відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а відповідачу кімнати площею 13,2 кв.м та 10,8 кв.м., із залишенням інших приміщень у спільному користуванні, ґрунтується на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачу належить 1/8 частина квартири АДРЕСА_1, а не 3/8, як зазначено в заочному рішенні спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи. Так, із свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1999 вбачається, що спірна квартира приватизована в рівних долях на чотирьох осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_5(позивач), ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (відповідач), а відтак позивачу припадає ј частка в праві власності на спільне майно. Крім того, позивачем ОСОБА_5 успадкована 1/8 частина в праві власності на квартиру, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.04.2013 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5, 8-9). Таким чином, частка в праві власності на квартиру АДРЕСА_1, що припадає позивачу ОСОБА_5 становить 3/8.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: