Єдиний унікальний номер №243/7830/15-ц
Номер провадження №2/243/4088/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2015 року м. Словянськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі Жмарьові П.Б.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2015 року позивач звернулася до суду з дійсним позовом до ОСОБА_3 міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 08 листопада 2014 року померла її тітка ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно у склад якого входить квартира АДРЕСА_1. Мати позивача ОСОБА_5, є рідною сестрою спадкодавця ОСОБА_4, та померла до відкриття спадщини. Інших спадкоємців, окрім позивача у спадкодавця немає. Державним нотаріусом Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_6, за заявою позивача про прийняття спадщини заведено спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно відмовлено, у звязку із відсутністю доказів родинних відносин між матірю позивача та спадкодавцем. Натомість, для вирішення питання про встановлення факту родинних відносин позивачу було запропоновано звернутися до суду.

Позивач зазначає, що її бабуся - ОСОБА_7 08 березня 1928 року, уклала шлюб із ОСОБА_8, запис було вчинено у Іловайській міській раді Харцизького району Сталінської області. Від цього шлюбу народилася мати позивача ОСОБА_5 У наступному, шлюб з ОСОБА_8 бабуся розірвала, і 28 травня 1935 року уклала шлюб із ОСОБА_9. Запис про реєстрацію шлюбу було зроблено у ВДРАЦС м. Іловайськ Харцизького району Сталінської області. Від цього шлюбу народилася тітка позивача, спадкодавець ОСОБА_10. За життя, спадкодавець вийшла заміж та після реєстрації шлюбу отримала прізвище «Седлецька». Таким чином, архівні дані, які могли б підтвердити родинний зв'язок між матірю позивача та спадкодавцем, знаходяться на не підконтрольній українській владі території, у містах Іловайськ, Харцизьк, Донецьк. Те, що мати позивача ОСОБА_5 та спадкодавець ОСОБА_4 були рідними сестрами, рідною матірю яких була ОСОБА_7 можуть підтвердити додані позивачем копії свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів цивільного стану, та свідки. Встановлення факту родинних відносин між матірю позивача та спадкодавцем, позивачу необхідно для оформлення своїх спадкових прав одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4

На підставі вищезазначеного, позивач просила суд винести рішення яким встановити факт родинних відносин, а саме встановити, що померла 08 листопада 2014 року ОСОБА_11 та померла 08 червня 1992 року ОСОБА_5 були рідними сестрами, рідною матірю яких була ОСОБА_7 Визнати за ОСОБА_2 право власності на двокімнатну квартиру №50 у житловому будинку №58, який розташований по вул. Батюка у м. Словянську Донецької області, як на майно, отримане в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

Позивач, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, в залу суду не зявилась, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, за участю свого представника, позов задовольнити (а.с. 47).

Представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від 10 грудня 2014 року р. №1647 (а.с.22), у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та наполягала на їх задоволенні, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідачем ОСОБА_3 міською радою, надано суду заяву з проханням розгляд справи, проводити без участі свого представника, рішення винести на розсуд суду з урахуванням наявних у справі доказів (а.с. 40).

Суд, допитавши представника позивача, свідків, розглянувши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови ВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судовим розглядом встановлено, що 08 листопада 2014 року у віці 67 років, померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО 810699(а.с.24).

У склад спадкового майна, після померлої ОСОБА_4, входить квартира №50 у житловому будинку №58, розташованого у м. Словянськ по вул. Батюка. Спадщина відкрилася за законом (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину звернувшись 08 листопада 2014 року із відповідною заявою до Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори (а.с. 14).

За наслідками звернення позивача до нотаріальної контори, нотаріусом було заведено спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно відмовлено.

Так, як вбачається зі змісту постанови нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку із відсутністю у спадкоємця документів, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем, та було запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 є рідною сестрою ОСОБА_4 (а.с.7).

Факт того, що мати позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були рідними сестрами, рідною матірю яких була ОСОБА_7, підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу.

Так, 07 січня 1929 року народилася ОСОБА_5, її батьками є: ОСОБА_8 та ОСОБА_7, згідно свідоцтва про народження серії ЯЮ №213612 (а.с. 11).

Донькою ОСОБА_5, є позивач ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-НО №450644 (а.с.8).

Як було встановлено в судовому засіданні, шлюб з ОСОБА_8, бабуся позивача - ОСОБА_7 розірвала, і 28 травня 1935 року уклала шлюб із ОСОБА_9, змінивши таким чином прізвище на «Титова».

05 липня 1947 року у ОСОБА_13 та ОСОБА_9 народилася донька - ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯР №539560 (а.с. 13).

Майбутня спадкодавець ОСОБА_10 вийшла заміж 20 липня 1968 року, та здобула прізвище «Седлецька», відповідно до свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯК №0109108 (а.с. 13).

Майбутня ж спадкоємець ОСОБА_12 вийшла заміж 28 квітня 1962 року, та після реєстрації шлюбу мала прізвище «Сиворакша», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІV-НО №350227 (а.с. 10).

Наявні в матеріалах справи письмові докази знаходять своє підтвердження також у показах свідків.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14, повідомила, що ОСОБА_5 є її двоюрідною сестрою. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 рідні сестри. Дівоче прізвище ОСОБА_4 - «Титова». Дівоче прізвище ОСОБА_15 «Черномурова». Всі виросли у м. Іловайськ, колгосп «Знамя Ильича». На теперішній час всі померли, ОСОБА_4 остання хто залишився.

Свідок ОСОБА_16, показав, що його дружина ОСОБА_14 доводиться двоюрідною сестрою ОСОБА_7. Дівоче прізвище його дружини «Черномурова». ОСОБА_7 мала двох доньок від різних чоловіків: ОСОБА_10 та ОСОБА_17. Обидві вже померли.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р., «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в звязку із втратою годувальника.

На теперішній час позивач має намір отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно, для чого їй необхідно надати нотаріусу відомості про підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, тобто необхідно встановити факт родинних відносин між її матірю та спадкодавцем, ОСОБА_4

На підставі вищенаведеного, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_18 в частині встановлення факту родинних відносин, а саме встановлення факту, що померла 08 листопада 2014 року ОСОБА_4 та померла 08 червня 1992 року ОСОБА_5 були рідними сестрами, рідною матірю яких була ОСОБА_7 підлягають задоволенню.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог, щодо визнання за нею права власності на успадковане майно суд виходить з наступного.

У відповідності зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У відповідності зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Такі ж положення містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до якого, свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

Як вбачається зі змісту постанови Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку із відсутністю у спадкоємця документів, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Для вирішення питання про встановлення факту родинних відносин позивачу було запропоновано звернутися до суду. Копію відповідного рішення суду надати до державної нотаріальної контори (а.с.7).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦПК України, визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

З огляду на викладене, звернення до суду з позовними вимогами про визнання права власності повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду

компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

В порушення зазначених норм законодавства, позивачем не представлено суду відповідного рішення компетентного органу яке б свідчило про порушення її права, яке підлягає захисту у відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, та у спосіб передбачений ст.ст. 4 та 16 ЦПК України.

Таким чином, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні ним правовідносини, а також, оцінюючи надані докази, суд вважає позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 14, 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності задовольнити частково.

Встановити, що померла 08 листопада 2014 року у місті Словянську Донецької області ОСОБА_4 та померла 08 червня 1992 року у селі Многопілля Амвросіївського району Донецької області ОСОБА_5 були рідними сестрами, рідною матірю яких була ОСОБА_7.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити за відсутності підстав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 вересня 2015 року

Суддя Н.О. Чемодурова