Справа № 428/2607/15-ц
Провадження № 2/428/1114/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого суддіОлійник В.М.,

при секретаріВолковій О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

третьої особиГрабової Л.Г.,

представника служби у справах дітейТерьошина С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в користуванні власністю та позбавлення права користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в користуванні власністю та позбавлення права користування житлом, в якому посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 15, виданим Управлінням житлово-комунальним господарством міськради від 15 січня 2007 року та зареєстрованого у Сєвєродонецькому МБТІ за № 14838187 від 08 червня 2007 року. На даний час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується довідкою № 165 від 10 березня 2015 року КП «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» та домовою книгою. Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, ОСОБА_2 є їхньою донькою, а ОСОБА_3 онуком. В даній квартирі вони раніше мешкали усі разом однією родиною, але у 2002 році донька - ОСОБА_2 разом з чоловіком та онуком - ОСОБА_3 виїхали до ОСОБА_6 Федерації спочатку на заробітки, а потім ОСОБА_2 в 2009 році, а ОСОБА_3 в 2014 році отримали громадянство Росії та зареєстровані у російській Федерації за адресою: АДРЕСА_2, а саме ОСОБА_2 - 09.04.2013 року, а ОСОБА_3 - 29.04.2014 року, що підтверджується випискою з домової книги № 05/09, виданої ООО «УК Чистый город» від 08 вересня 2014 року. Але при тому, що донька та онук отримали громадянство Росії, офіційно зареєстровані у ОСОБА_6 Федерації у власному житлі, вони все-таки залишаються зареєстровані за вищевказаною адресою, але з 2002 року там не проживають. Факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2002 року у квартирі АДРЕСА_3 не проживають підтверджується актом перевірки паспортного режиму від 10 березня 2015 року, а також довідкою про склад сім'ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги КПЖ «Евріка» № 165 від 10 березня 2015 року. Позивач разом з дружиною ОСОБА_4 самостійно сплачують квартирну плату та комунальні платежі, зберігають квартиру в належному стані. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в даній квартирі не мешкають з 2002 року, тобто вони вже тринадцять років не проживають в даній квартирі і зовсім в Україні. Крім цього вони вже не є громадянами України, а мають російське громадянство та мають російські паспорти. Не дивлячись на це ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досі залишаються зареєстрованими за вищезгаданою адресою і на них як жильців нараховується квартирна плата та комунальні платежі. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не сплачують квартирну плату та к0омунальні платежі, не утримують квартиру у належному стані. Будь-яких перешкод у проживанні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_4 позивач та його дружина не чинили, відповідачі самостійно у 2002 році виїхали з країни на постійне місце проживання до ОСОБА_6 федерації. ОСОБА_2, як сама та як законний представник ОСОБА_3 добровільно, самостійно знятися з реєстраційного обліку за вищенаведеною адресою не мають можливості, так як на даний час в них паспорти громадян України не має, так як вони мають російське громадянство, а доручення надані у російській Федерації на даний час в Україні не приймають. На даний час позивачу разом з дружиною важко самостійно сплачувати комунальні послуги за жильців, які не мешкають у квартирі, також вони не мають можливості оформити субсидію, так як не мають можливості надати довідку про доходи відповідачів. Реєстрація жильців, які не мешкають у квартирі та не приймають участі в її утриманні, є перешкодою у вільному здійсненні права користування і розпорядження своєю приватною власністю, тому визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням необхідно для усунення перешкоди у користуванні шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, надавши суду нотаріально завірену заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги визнають, просять справу розглянути за їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим, що містяться в позові, просила заявлені вимоги задовольнити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщеним протягом шести місяців.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Якщо тимчасова відсутність особи перевищує шість місяців, члени сім'ї, в тому числі і колишні, а також наймодавець вправі пред'явити позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення.

Порядок збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, передбачений відповідно ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, стосується житлових приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № 15, виданим Управлінням житлово-комунальним господарством міськради від 15 січня 2007 року та зареєстрованого у Сєвєродонецькому МБТІ за № 14838187 від 08 червня 2007 року квартира АДРЕСА_5 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Відповідно до довідки № 165 від 10 березня 2015 року КП «ЄРЦ м.Сєвєродонецька» та копії домової книги на даний час у квартирі АДРЕСА_5 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідно до акта перевірки паспортного режиму від 10 березня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2002 року не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до виписки з домової книги № 05/09, виданої ООО «УК Чистый город» від 08 вересня 2014 року ОСОБА_2 з 09.04.2013 року та ОСОБА_3 з 29.04.2014 року зареєстровані у російській Федерації за адресою: АДРЕСА_6.

Відповідно до наданих суду копій паспортів № 46 08 720691 та № 46 14 410632 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадянами ОСОБА_6 Федерації.

Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача є обґрунтованими та таким що підлягають задоволенню.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідачі чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою та не проживають в ній понад рік, крім того визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою № 161 будинку № 104 по вул.Гагаріна у м.Сєвєродонецьку Луганської області не позбавляє його права власності на належну йому 1/3 частку зазначеної квартири.

Керуючись ст.ст.7, 10-12, 27, 31, 57, 209, 212-214, 223 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 358 ЦК України, ст.ст.71, 72, 97, 99 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_2 як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в користуванні власністю та позбавлення права користування житлом задовольнити.

Усунути ОСОБА_5 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а саме квартирою № 161 у буд. № 104 по вул.Гагаріна у м.Сєвєродонецьку Луганської області шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою № 161 будинку № 104 по вул.Гагаріна у м.Сєвєродонецьку Луганської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник