Справа № 182/2972/15-ц
Провадження № 2/0182/2140/2015
28.09.2015 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Тихомирова І.В.
при секретарі - Рахуба О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивує тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2468, належить квартира АДРЕСА_1.
З відповідачем ОСОБА_2 він перебував у шлюбі з 20 жовтня 2007 року по 02 жовтня 2009 року.
На даний час за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані позивач та його колишня дружина ОСОБА_2., яка з жовтня 2009 року в зазначеній квартирі не проживає, не приймає участі в утриманні квартири та жодних її особистих речей в квартирі немає.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не бажає добровільно знятися з реєстрації у спірному домоволодінні не проживає в квартирі з жовтня 2009 року та жодних її особистих речей в квартирі немає просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № АДРЕСА_1 та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що перебував у шлюбі з відповідачкою. В жовтні місяці після розірвання шлюбу ОСОБА_2 виїхала до Росії, у 2011 році уклала там шлюб, до України не приїжджає, тому просить задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи була повідомлена відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає доцільним розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Максименко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2468 (а.с. 6,7).
Разом з позивачем в АДРЕСА_1 з 01 лютого 2008 року зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_2, що підтверджується довідкою № 2668, виданою 30 березня 2015 року ТОВ "КК "ДомКом Нікополь". (а.с.10).
Згідно Акта № 121 від 30 березня 2015 року, складеного комісією ТОВ "КК "ДомКом Нікополь" ОСОБА_2 з жовтня 2009 року не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 11)
Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
П. 33 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не? ?пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що? ?він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої? ?законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна? ?небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом підлягають задоволенню за рішенням суду.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Тому суд приходить до думки, що позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні власністю, саме АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстрації відповідача та покладення зобов'язання на Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ДМУ УМВС провести зняття з реєстрації є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду.
На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 321, 391, 396 ЦК України, ст. ст. 88, 213 - 215, 218, 224, 226 ЦПК України , суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: І. В. Тихомиров