АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/5579/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 квітня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 10.11.2014 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково, а саме: накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Подільським РУ ГУ МВС України в м. Києві 21 липня 2006 року.

23.02.2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» залучено до участі в справі як третю особу.

Цього ж дня представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, оскільки згідно Іпотечного договору від 18.01.2008 року спірна квартира перебуває у іпотеці, а банк має першочергове право перед іншими кредиторами боржника, у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Окрім того, згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 грудня2013 року розмір заборгованості ОСОБА_4 становить 7 499 453 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, представник ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву задовольнити та скасувати заходи забезпечення позову.

У мотивування вимог посилався, що 18 січня 2008 року між Банком «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4 укладений кредитний договір №07-08-И/38.

Предметом договору є надання Банком Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 2 100 000 грн. з терміном повного погашення заборгованості по наданих Кредитних розрахунках до 17 січня 2028 року з оплатою по процентній ставці 11,8% річних.

У забезпечення виконання зобов'язань між Банком та Позичальником 18 січня 2008 року укладено Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу СклярО.Л. та зареєстрований в реєстрі за №119. Заборону відчуження предмета іпотеки зареєстровано в реєстрі за №120.

Згідно умов Іпотечного договору ОСОБА_4 передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1

Як випливає із Закону України «Про іпотеку» та Іпотечного договору Банк має першочергове право перед іншими кредиторами боржника в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, тому накладення арешту на квартиру безпосередньо впливає на права та обов'язки Банка, як кредитора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову розгляд справи триває й рішення судом не ухвалено.

Окрім того такі заходи можуть бути скасовані лише, якщо при вирішенні справи судом відмовлено у задоволені позову, закрито провадження у справі або залишено без розгляду заяву.

Також суд зазначає, що іпотекодержатель не втрачає права на першочергове задоволення своїх вимог перед іншими кредиторами боржника за рахунок предмета іпотеки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

У апеляційній скарзі апелянт зазначає, що Банк має першочергове право перед іншими кредиторами боржника у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, тому накладення арешту на квартиру безпосередньо впливає на права та обов'язки Банку як кредитора.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

На підтвердження своїх вимог про скасування заходів забезпечення позову, банк посилався на те, що пунктом 10 Іпотечного договору встановлено право іпотеко держателя на звернення стягнення на заставлене майно : або за рішення суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Стверджує, що звернувся до Державної реєстраційної служби України з заявою про реєстрацію прав та обтяжень на арештовану квартиру та отримав рішення про відмову, оскільки квартира знаходиться під арештом.

На підтвердження своїх доводів надав : копію рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 грудня 2013 року, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінаси та Кредит» 7 499 453 грн.; копію картки прийому заяви №18775741 від 22 січня 2015 року з якої вбачається, що представник банка за довіреністю звернувся 22 січня 2015 року до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру.

Рішенням від 28 січня 2015 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, що розташована : АДРЕСА_1, за суб'єктом Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно цього рішення підставою для відмови в тому числі є наявність державної реєстрації обтяжень.

Крім того, представник банка стверджував і це не спростовано, що рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконується. Виконавчий лист до державної виконавчої служби не передавався, оскільки іпотекодержатель має намір звернути стягнення на заставлену квартиру на власний розсуд згідно п.10 Іпотечного договору.

Вартість іпотечного майна визначена п.5 Іпотечного договору і складає 2 354 000 грн.

Отже, першочергове право заставодержателя майна на іпотечне майно забезпечене законом і банк надав суду докази, що на даний час порушується його право на одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і, що заборгованість за кредитним договором перевищує вартість заставленого майна і є непогашенною.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням ухвали про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову на підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 10 листопада 2014 року, в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: