У х в а л а

іменем україни

10 вересня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/5 частці домоволодіння по АДРЕСА_1 за кожним.

Визнано свідоцтво про право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 частково недійсним.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року скасовано в частині визнання свідоцтва про право власності частково недійсним з ухваленням у цій частині нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року в частині визнання права власності, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачі станом на 15 квітня 1991 рік були членами колгоспного двору і тому мають право по 1/5 частці кожний на спірне домоволодіння; встановивши відсутність підстав визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у позові в цій частині.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судом першої інстанції в частині, залишеній без змін апеляційним судом, й апеляційним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.О.Карпенко