АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 667/3989/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/2864/15 Головуючий в І інстанції Майдан С.І.
Категорія: 51 Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року жовтня місяця «26» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від «26» серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства «Грінпарксервіс» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

29.05.2015р. позивач звернувся до суду із позовом до приватного підприємства «Грінпарксервіс» (далі ПП), в якому просив поновити на роботі як підсобного робітника та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що наказом відповідача №21-гр від 30.04.2015р. його незаконно звільнено з роботи за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин 27.04.2015р. і 30.04.2015р. При цьому посилався, що бажає продовжувати працювати на даному підприємстві.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 26.08.2015р. в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд до місцевого суду іншим складом суду, оскільки він не довіряє судді Майдан С.І., яка головувала у справі за його позовом, і не згоден із ухвалою судді від 25.08.2015р. про відмову в задоволенні заявленого ОСОБА_5 відводу.

В письмових запереченнях ПП «Грінпарксервіс» доводи апеляційної скарги не визнало, просило рішення суду залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду уповноважений представник ПП не зявився.

ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримав, на питання відповідати відмовився, залишив зал судових засідань.

Заслухавши доповідача, особу, яка подала апеляційну скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу №14-гр від 16.04.2015р. позивач був прийнятий на роботу на виконання робіт тимчасового характеру підсобним працівником з окладом 2000 грн. щомісячно ПП «Грінпарксервіс».

Оскільки в заяві позивача про прийняття на роботу та у наказі про прийняття на роботу йдеться про роботу тимчасового характеру без визначення терміну працевлаштування або обсягу робіт, а у трудовому договорі на участь у виконанні робіт тимчасового характеру, у якому зазначений термін дії договору до 30.04.2015 року, відсутній підпис позивача, суд вважав ОСОБА_5 працевлаштованим до ПП безстроково /а.с. 27, 28, 29/.

Наказом ПП «Грінпарксервіс» №21-гр від 30.04.2015р. позивача звільнено за прогули у звязку з відсутністю без поважних причин на робочому місці 27.04.2015р. та 30.04.2015р., тобто на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України /а.с. 23/.

Відсутність позивача на робочому місці в зазначений у наказі час підтверджується табелем обліку робочого часу та актами комісії від 27.04.2015р., 30.04.2015р., а також заявою позивача на імя директора ПП про надання йому відпустки 27.04.2015р. без збереження заробітної плати, яка датована 30.04.2015р. /а.с. 18; 24-26; 39/.

При розгляді справи місцевим судом позивач зазначені обставини не спростував, пояснював, що 27.04.2015р. (у робочий день) не вийшов на роботу без попередження уповноважених осіб ПП або погодження з ними, та саме 30.04.2015р. написав заяву по надання йому відпустки без збереження заробітної плати за 27.04.2015р. 29 квітня 2015 року відпрацював робочий день не до кінця, залишив роботу, але попередив про це майстра. 30 квітня 2015 року до роботи не приступив, так як не знайшов порозуміння з керівництвом підприємства.

На поважність причин відсутності на роботі ОСОБА_5 не посилався, фактів відсутності на робочому місці 27, 30 квітня 2015 року не заперечував.

З урахуванням вищенаведених обставин та встановлення факту відсутності у ПП первинної профспілкової організації, суд на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України дійшов висновку про правомірність звільнення ОСОБА_5 з роботи за прогули та відмовив в задоволенні його позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Такий висновок суду відповідає обставам справи, підтверджується дослідженими судом доказами, ґрунтується на вимогах закону.

Рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про недовіру місцевому суду до уваги не приймаються, оскільки не містять посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права при вирішенні спору.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 26 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: