АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1170/15 Головуючий 1 інст. - Нікуліна Л.П.
Справа № 2035/5576/2012 Доповідач - Бурлака І. В.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» квітня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року та додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Червонозаводському РВ ХГУ МВС України в Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1. В обґрунтування свого позову посилався на те, що 13 серпня 2010 року між ним та відповідачами укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в м. Харкові, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Карташовою С.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2540. 11 січня 2011 року здійснено державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 28639824.

Зазначив, що до цього часу продовжують проживати та зареєстровані відповідачі.

Вказав, що проживання сторонніх осіб в належній йому квартирі є порушенням його права приватної власності і перешкоджає користуватись та вільно розпоряджатися квартирою.

Просив усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 в м. Харкові шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_1; усунути перешкоди в користуванні ним належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 в м. Харкові шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_1, стягнути з відповідачів судові витрати.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року, додатковим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2013 року та додатковим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено, усунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 в м. Харкові шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_1; зобов'язано Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Червонозаводському РВ ХГУ МВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1; стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 107,30 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2014 року заяву ОСОБА_3, ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати і направити справу на новий розгляд по суті до суду першої інстанції. При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зазначила, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що продаж спірної квартири здійснено шляхом обману.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, заочне та додаткові рішення суду - змінити. При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов в частині усунення ОСОБА_2 перешкод в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 в м. Харкові шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_1 з зазначеної квартири, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 серпня 2010 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1 в м. Харкові. Договір нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11 січня 2011 року за позивачем.

В спірній квартирі до теперішнього часу проживають відповідачі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із зазначених вище вимог.

У зв'язку з чим судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині, є правомірним.

Посилання відповідачів на те, що зазначений договір укладено шляхом обману, тому в задоволенні позову необхідно відмовити, судовою колегією не приймаються, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи в суді першої інстанції такі позовні вимоги не заявлялися, відповідачі з позовом до суду щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним з будь - яких підстав не зверталися, тому ці доводи не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що оскільки відповідачі не отримували судових повісток, тому справу необхідно направити на новий розгляд по суті до суду першої інстанції, судовою колегією не приймаються, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України апеляційний суд не має право направити справу на новий розгляд по суті до суду першої інстанції.

Проте, судова колегія не погоджується з висновком суду щодо зобов'язання відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Червонозаводському РВ ХГУ МВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, оскільки по-перше відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Червонозаводському РВ ХГУ МВС України в Харківській області не був залучений до участі у справі як відповідач, а по-друге, відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб самостійно на підставі остаточного рішення суду про виселення має право зняти з реєстраційного обліку відповідачів.

Частиною 3 статті 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, тому судова колегія не погоджується з висновком суду щодо солідарного стягнення з відповідачів судового збору в розмірі 107, 30 грн., оскільки відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року із змінами та доповненнями судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в дольовому співвідношенні по 53, 65 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2012 року, додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2013 року та додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 січня 2015 року - змінити, скасувавши його в частині зобов'язання відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у Червонозаводського РВ ХГУ МВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та солідарного стягнення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 107, 30 грн. судового збору по 53, 65 грн. з кожного.

В іншій частині заочне та додаткові рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії