Справа № 199/5119/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого Якименко Л.Г.

при секретарі Лавріщевій Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 07 листопада 2006 року був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 124 500,00 гривень, про що відповідач надав власноруч написану розписку. Відповідно до умов угоди строк повернення отриманих у борг коштів зазначався з посиланням на договір займу.

20.04.2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми боргу до 20.05.2015 року.

Оскільки до теперішнього часу ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, позивач, враховуючи уточнені позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 124 500,00 гривень та судові витрати по справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та зазначила, що позивач 20.04.2015 року направив письмову вимогу про повернення коштів у строк до 20.05.2015 року, у зв'язку з чим ним не пропущено строк позовної давності стосовно звернення до суду з даним позовом. Додатковий договір займу, на який іде посилання в розписці, був усним та передбачав повернення коштів за вимогою позивача.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечувала та просила застосувати до даних правовідносин строк позовної давності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 07 листопада 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав ОСОБА_2 у борг 124 500,00 гривень, про що відповідач надав власноруч написану розписку про отримання ним коштів та зобов'язання їх повернути. При цьому дата повернення отриманих у борг коштів у розписці не зазначалася. Факт написання даної розписки особисто ОСОБА_2 представник відповідача у судовому засіданні не спростовував.

Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

20.04.2015 року та повторно 02.09.2015 року позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення суми боргу, які залишились без виконання.

Враховуючи, що відповідач борг до теперішнього часу не повернув, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 124 500,00 гривень заборгованості за договором позики.

Посилання представника відповідача на те, що данна розписка є безгрошовою , не знайшли свого підтвердження у суді, оскільки належних та допустимих доказів цьому не надано.

Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1245,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 222 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 124 500,00 гривень заборгованості за договором позики та 1 245,00 гривень судових витрат, а всього 125 745 (сто двадцять п'ять тисяч сімсот сорок п'ять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя