АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Болотова Є.В., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Назарчук Оксана Миколаївна про визнання договору про участь у вихованні дітей недійсними та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про визнання батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей,

в с т а н о в и л а :

у липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив визнати недійсним договір про участь у вихованні дітей, укладений 16.08.2011 року зі ОСОБА_1.

Справа № 755/16972/13-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/12838/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що договір був укладений відносно дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідно п. 6 договору батько дітей зобов'язується надавати матері на утримання дітей аліменти у грошовій сумі не менше 7 000 грн. щомісяця. 06.03.2012 року відповідачка подала позов до нього про стягнення аліментів на утримання дітей, проте в судовому засіданні з'ясувалося, що ОСОБА_1 є одинокою матір'ю, а дані про батька дітей внесені відповідно до ст. 135 СК України. Оскільки відповідач отримує допомогу відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» як одинока мати та він на час укладення договору батьком дітей у встановленому законом порядку не визнаний просив визнати договір недійсним, оскільки він суперечить вимогам закону.

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати батьківство ОСОБА_2 щодо вищезазначених дітей та внести зміни до актових записів про народження дітей, де записати його батьком цих дітей посилаючись на те, що він є біологічним батьком дітей та вони з червня 2000 року проживали з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ОСОБА_2 завжди визнавав дітей своїми та у позасудовому порядку між ними було укладено договір про участь у вихованні дітей та їх утриманні, який є цивільно-правовою угодою і не суперечить нормам цивільного та сімейного законодавства України. Натомість після припинення сімейних відносин ОСОБА_2 умови договору не виконує.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2014 року до участі у справі було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Назарчук О.М..

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2015 року позови задоволено. Визнано недійсним договір про участь у вихованні дітей від 16.08.2011 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Визнано ОСОБА_2 батьком дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. Внесено зміни до актових записів про народження цих дітей. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених первісних позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову в позові. В решті рішення суду залишити без змін. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що згідно чинного законодавства для укладення між батьками договору про участь у вихованні їхніх спільних дітей, запис про батька дитини у свідоцтві про народження дитини не є обов'язковим та сторони вільні в укладенні договору. Оскільки відповідач визнавав своє батьківство на час укладення договору, то вважає висновки про те, що він не відповідає вимогам закону неправильними.

У судовому засіданні апелянт та її представник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та третя особа відділ РАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. У письмових запереченнях ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі свідоцтвами про народження дітей ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3. Матір'ю дітей записана ОСОБА_1, батьком дітей записаний ОСОБА_2.

Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували.

16.08.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір про участь у вихованні дітей. У зазначеному договорі ОСОБА_2 зазначено «батько», а ОСОБА_1 «мати» малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. У договорі встановлено умови здійснення батьківських прав та виконання обов`язків щодо дітей. Зокрема, визначено, що діти постійно до повноліття будуть проживати з матір`ю, батько зобов`язується надавати матері на утримання дітей аліменти у сумі не менше 7 000 грн. щомісячно, батько бере на себе додаткові витрати з утримання кожної дитини (витрати на освіту, на відвідування додаткових занять та спортивних секцій, витрати на лікування та відпочинок). Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук О.М.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договір укладений з порушенням вимог ст. 121 СК України, оскільки на час його укладення ОСОБА_2 у визначеному законом порядку не був зареєстрований батьком дітей, у зв'язку з чим на нього не поширювався покладений законом обов'язок, як батька, по відношенню до малолітніх дітей, зазначених у договорі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

За своєю правовою природою зазначений договір належить до сімейно-правових договорів, оскільки в результаті його укладення та виконання настають правові наслідки, передбачені нормами сімейного законодавства - надання батьками утримання дитині. Водночас він має відповідати загальним нормам ст. 203 ЦК України, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до ст. 135 цього ж Кодексу при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках коли немає спільної заяви батьків або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем матері та громадянством, а ім`я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою.

З аналізу зазначених норм випливає, що підставою виникнення правовідносин між батьками та дітьми є походження останніх від даних батьків, засвідчене у встановленому законом порядку, тобто органами РАГС.

З матеріалів справи вбачається, що дані про батька малолітніх дітей записані зі слів матері відповідно до ст. 135 СК України, що не заперечувала і відповідач за первісним позовом.

Керуючись вимогами вищезазначених норм та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що на час укладення оспорюваного договору правовідносини між ОСОБА_2 як батьком та дітьми бути відсутні. ОСОБА_2 не мав будь - яких батьківських прав щодо малолітніх дітей, як то права на визначення місця проживання дітей з ним, так само не мала правового значення його згода на визначення місця проживання дітей з матір`ю, як про те зазначено у договорі, відповідно до закону він не мав права впливати у будь - який спосіб на участь у вихованні дітей тощо, а відповідно і не мав будь - яких батьківських обов`язків щодо цих дітей.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що договір є цивільно - правовою угодою та сторони є вільними в укладенні договору не спростовують висновків суду, оскільки за змістом ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За правилами ж ст. 189 СК України договір про сплату аліментів на дитину може укладатися лише між батьками дитини. Тобто даною нормою не передбачено укладення такого договору з особою, відносно якої не встановлено відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України походження дитини від батька. Так само всі інші умови договору щодо участі ОСОБА_2 у вихованні дітей, визначення їх місця проживання не відповідають положенням глави 13 СК України, якою передбачені немайнові права і обов`язки батьків та дітей.

Задоволення зустрічного позову у даній справі про визнання батьківства та внесення змін до актових записів про народження дітей та визнання зустрічного позову відповідачем не є підставою для визнання спірного договору таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки таких обставин не існувало на час укладення договору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Оскільки на момент вчинення правочину ОСОБА_2 не мав правового статусу батька дітей, а договір про сплату аліментів на дитину може укладатися лише між батьками дитини суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що на момент укладення договору він суперечив вимогам сімейного законодавства.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Рішення в частині задоволення зустрічного позову не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді