Справа № 146/1921/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" лютого 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт Томашпіль цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики облдержадміністрації, Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_1 про повернення транспортного засобу, -

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2014 року директор Департаменту соціальної політики облдержадміністрації ОСОБА_2 та директор Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів ОСОБА_3 звернулися до суду з даним позовом, в якому просять зобовязати ОСОБА_4 Степанорвича повернути Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації транспортний засіб- автомобіль ЗАЗ 11028, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, у повній комплектності, який був виданий інваліду війни І групи ОСОБА_4, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позов обґрунтований наступним.

У 2006 році інвалід війни І групи ОСОБА_4 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями від 19.07.2006 року № 999 та згідно наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації від 28 листопада 2006 року № 19 отримав автомобіль ЗАЗ 11028, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1.

При видачі автомобіля інвалід ОСОБА_4 був ознайомлений з тим, що автомобіль видається йому лише в користування та являється державним майном, про що підписав заяву-зобовязання.

2 квітня 2010 року ОСОБА_4 помер.

Член сімї ОСОБА_1 не підпадає під умови безоплатного залишення автомобіля члену сімї померлого інваліда, згідно п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999.

Позивачі зазначають, що відповідно до п.16 Порядку іншому члену сімї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше, ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту з урахуванням зносу автомобіля. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше, ніж 10 років, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту у повному комплексі.

Після смерті ОСОБА_4 Томашпільське управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації повідомляло ОСОБА_1 про його право після смерті інваліда, як члена сімї, який проживав за місцем проживання інваліда, переоформити автомобіль на своє імя за умови сплати його залишкової вартості, а у разі неможливості сплатити його залишкову вартість, про обовязок повернути Головному управлінню праці та соціального захисту населення облдержадміністрації автомобіль у повному комплексі та про необхідність звернутися до Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації для вирішення зазначеного питання.

Проте ОСОБА_1 до цього часу не сплатив вартість автомобіля з урахуванням ступеня його зносу та відмовляється добровільно передати автомобіль Департаменту соціальної політики облдержадміністрації.

Представник Департаменту соціальної політики ОСОБА_5 в судовому засідання позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник Фонду соціального захисту інвалідів в судове засідання не зявився, однак директор Фонду ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки не вважає себе відповідачем у даній справі, однак не заперечив проти повернення вказаного автомобіля та пояснив, що дійсно його батьком ОСОБА_4 було отримано автомобіль ЗАЗ, яким він сам користувався за місцем свого проживання в Ямпільському районі. Автомобіль за період його використання неодноразово отримував різні механічні пошкодження. Користувався відповідач вказаним автомобілем лише в присутності свого батька ОСОБА_4 Після смерті батька і до теперішнього часу вказаним автомобілем ОСОБА_1 не користувався і весь цей час автомобіль перебуває у гаражі домогосподарства його покійного батька ОСОБА_4 в Ямпільському районі. В якому автомобіль стані, ОСОБА_1 не відомо.

Відповідач доповнив, що один раз його викликали до Управління праці та соціального захисту населення, де він заповнив бланк наданої йому якоїсь заяви та підписав її, оскільки працівники УПСЗН запевнили його, що це лише формальність. Батько відповідача був біля останнього лише приписаний, однак фактично проживав у Ямпільському районі.

ОСОБА_1 не проти того, щоб автомобіль був повернутий позивачам, а саме, щоб вони самі приїхали та забезпечили доставку автомобіля до м.Вінниця.

Заслухавши пояснення представника Департаменту соціальної політики ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_1, розглянувши заяву директора Фонду соціального захисту інвалідів ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Згідно вимог ч.1,2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала. Положення даної статті застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до змісту п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 року №999, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда і середньомісячний сукупний дохід сім'ї якого за шість місяців, що передують дню смерті інваліда, не перевищує прожиткового мінімуму для сім'ї, що визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: 1) мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; 2) був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; 3) не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Також згідно вказаної правової норми, іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був інвалідом війни першої групи (посвідчення серії ІІ № 548610).

ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією його паспорта із зазначенням даної адреси на сторінці Місце проживання.

Заступником начальника Головного управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації 28.11.20016 року № 134 було внесено ОСОБА_4, домашня адреса якого смт Томашпіль вул..Леніна, 107/2, до списку № 19 інвалідів війни на одержання автомобілів ЗАЗ-11028 безкоштовно згідно до черги (за кошти державного бюджету).

З розпоряджень голови Вінницької обласної державної адміністрації від 27.03.2013 року № 125, від 29.12.2012 року № 750 вбачається, що Департамент соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації внаслідок реоргазінації є правонаступником Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької облдержадміністрації.

Інвалід війни І групи ОСОБА_4 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями від 19.07.2006 року № 999 та згідно наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації від 28 листопада 2006 року № 19 отримав автомобіль ЗАЗ 11028, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, що підтверджується довідкою № 04-2277 від 21.06.2006 року.

При видачі автомобіля інвалід ОСОБА_4 був ознайомлений з тим, що автомобіль видається йому лише в користування та являється державним майном, про що підписав заяву-зобовязання.

2 квітня 2010 року ОСОБА_4 помер.

Син ОСОБА_4-відповідач у справі ОСОБА_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_4 управління праці та соціального захисту населення Томашпільської районної державної адміністрації повідомляло ОСОБА_1 про його право, як члена сімї, який проживав за місцем проживання інваліда, після смерті інваліда переоформити автомобіль на своє імя за умови сплати його залишкової вартості, а у разі неможливості сплати його залишкової вартості про обовязок повернути Головному управлінню праці та соціального захисту населення облдержадміністрації автомобіль у повному комплекті та про необхідність звернутись до Головного управління праці та соціального захисту населення Вінницької обласної державної адміністрації вирішення зазначеного питання.

За змістом п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року за № 999 після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Аналіз положень пунктів 16 та 41 наведеного Порядку дає можливість дійти висновку про те, що право управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції на повернення (вилучення) автомобіля у разі смерті інваліда опосередковується з відсутністю підстав для залишення транспортного засобу члену сімї.

Водночас нормами Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року за № 999 не встановлюються строки здійснення права щодо повернення автомобіля або обов`язку залишення транспортного засобу члену сімї у разі смерті інваліда, а також обмежувальні строки.

Натомість, абз. 6 п.16 Порядку передбачається обовязок члена сім`ї померлого інваліда здійснити сплату протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету.

У такому разі порушення права Головного управління праці та соціального захисту на повернення (вилучення) транспортного засобу повязано з відмовою члена сімї повернути майно за вимогою власника за відсутності підстав для залишення автомобіля.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 05.06.2012 року, останній підписав заяву про те, що ознайомлений з п.16-18, 41 Постанови Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями та не згоден сплатити до 1 липня 2012 року кошти за автомобіль ЗАЗ 11028, 2006 року випуску; у разі відмови сплатити кошти за автомобіль не згоден повернути Головному управлінню автомобіль у повній комплектності.

Ураховуючи наведене, право Департаменту соціальної політики облдержадміністрації, Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на повернення (вилучення) автомобіля порушено з часу не визнання його відповідачем.

Водночас з цього моменту відпали підстави для здійснення відповідачем володіння та користування спірним транспортним засобом.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 41 цього Порядку після смерті інваліда автомобіль, отриманий як гуманітарна допомога, крім випадків, зазначених в абзацах першому - п'ятому пункту 16 цього Порядку, повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порідку черговості інваліду, який перебуває на обліку.

Враховуючи, що ОСОБА_1-відповідач у справі, який постійно проживає за зареєстрованим місцем проживання свого батька ОСОБА_4 (АДРЕСА_1), відмовився після смерті інваліда ОСОБА_4 сплатити кошти за автомобіль ЗАЗ 11028, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, у повній комплектності, який був виданий інваліду війни І групи ОСОБА_4, або повернути даний транспортний засіб у повній комплектності, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів підставно ґрунтуються на нормах чинного законодавства, доведені належними та допустимими доказами, а відтак підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, ОСОБА_1 не підпадає під умови безоплатного залишення автомобіля після смерті інваліда ОСОБА_4, а тому відповідача слід зобов'язати повернути Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації спірний автомобіль у повному комплекті.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Позивач Вінницьке обласне відділення ФСЗІ при зверненні до суду понесло судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на його користь.

Враховуючи наведене, п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердження Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 року, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 31, 60, 61, 88, 174, 212, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов Департаменту соціальної політики облдержадміністрації, Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_1 про повернення транспортного засобу задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації транспортний засіб- автомобіль ЗАЗ 11028, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, у повній комплектності, який був виданий інваліду війни І групи ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 243,60 гривень у відшкодування понесених по справі витрат по сплаті судового збору (Код 13308892, МФО 802015 ГУДКСУ у Вінницькій області м.Вінниця, рахунок № 2129).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2015 року.

Суддя: ОСОБА_6