Єдиний унікальний номер: 448/375/15-ц
Провадження № 2/448/168/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14.09.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Стецика Я.Є.

з участю секретаря - Рушеляк Г.С.

позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

та представника третьої особи - Онохової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Мостиська райдержадміністрація як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

16.04.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2006 року. Від даного шлюбу в сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Стверджує, що відповідач за характером є неврівноваженою та не стриманою особою, що, в свою чергу, призводить до постійних сварок і конфліктів між ними. Фактично протягом останніх півтори року вона (позивачка) самостійно утримує сім'ю та веде домашнє господарство, а відповідач взагалі усунувся від виконання обов'язків по утриманню та вихованню їх малолітніх дітей.

Зазначає, що на сьогоднішній день їх з відповідачем шлюб існує лише формально, оскільки проживають окремо та не підтримують подружніх відносин.

З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею і відповідачем та визначити місце проживання їх малолітніх дітей сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за її (позивачки) місцем проживання. Після розірвання шлюбу бажає іменуватись прізвищем «ОСОБА_1». Крім того, просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Позивачка підтримала позовні вимоги в судовому засіданні.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зокрема в частині визначення місця проживання дітей з позивачкою ОСОБА_1 з тих підстав, що часто перебуває за межами території України та не в змозі постійно надавати дітям батьківську турботу та належне виховання. В частині позовних вимог про розірвання шлюбу заперечив, оскільки надалі бажає зберегти сім'ю з позивачкою. Вважає, що всі непорозуміння в сім'ї носять тимчасовий характер. Судові ж витрати просить залишити за позивачкою з тих підстав, що він (відповідач) не вбачає своєї вини у розпаді сім'ї.

Судом встановлено, що сторони 17 червня 2006р. уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мостиського РУЮ Львівської області за актовим записом №28. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Тривалий час сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, наданий судом термін на примирення бажаного результату не дав, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін; свідоцтвом про шлюб між сторонами по справі; копіями свідоцтв про народження дітей; копіями паспортів сторін по справі.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим пред'явлений позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, то така вимога також підлягає до задоволення з огляду на наступне.

На даний час малолітні діти сторін - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають разом з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо та не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з матір'ю, позивачкою по справі.

Статтями 155, 157 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст.160, 161 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно п.7 ст.7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.8 ст.7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно висновку Мостиської РДА Львівської області як органу опіки та піклування № 02-29/2096 від 14.09.2015 року проживання дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_1 буде відповідати інтересам самих дітей, оскільки мати піклується про них, через що виявлена прихильність дітей до матері; мати відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків; додержується інтересів дітей; має упорядковане житлове приміщення, стабільний дохід, створила належні умови для виховання, навчання та розвитку дітей.

Таким чином, з огляду на наведені обставини та з врахуванням принципу 6 Декларації прав дитини, відповідно до якого малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у виняткових випадках, і беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи те, що позивачка є рідною матір'ю дітей, працездатною, яка мешкає в належних для проживання та виховання дітей умовах, наполягає на реалізації свого права доглядати та піклуватись дітьми, має можливість та бажання займатись їх вихованням, про що свідчить даний позов до суду, а діти, у зв'язку з віком, потребують материнської турботи та любові, суд приходить до висновку, що місце проживання малолітніх дітей (ОСОБА_7 та ОСОБА_8) слід визначити з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Таким чином, визначаючи місце проживання малолітніх дітей з матір'ю, позивачкою по справі, суд не позбавляє батька, відповідача по справі, права та можливості особистого спілкування з дітьми, обов'язку брати участь у їх вихованні.

Отже, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 105, 110, 112, 155, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 17 червня 2006р. у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мостиського РУЮ Львівської області за актовим записом №28.

Після розірвання шлюбу позивачку ОСОБА_1 надалі іменувати прізвищем «ОСОБА_1».

Визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., за адресою: м.Мостиська, АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4., жительки АДРЕСА_4 Львівської області 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп. сплаченого нею судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особою, яка не була присутня у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду, яке є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя Я.Є.Стецик

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Рішення набрало законної сили:

«___» ______________ 20__ р.

Суддя Я.Є. Стецик