Справа № 359/1877/15-ц Головуючий у І інстанції Чирка С.С.
Провадження № 22-ц/780/5179/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 28.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Поліщука М.А., Фінагєєва В.О.,

при секретарі : Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ПАТ «Старокиївський банк» звернулися до суду з вказаним позовом, в обґрунтовуючи вимоги тим, що 13 вересня 2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 02/980/ПК/019, відповідно до умов якого в рамках кредитної лінії позичальник отримав грошові кошти в розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 35 % річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення до 12 вересня 2014 року включно. Позивач вказав, що свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, натомість відповідач своїх зобовязань належним чином не виконував, своєчасно платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих відсотків не вносив, а тому станом на 20 лютого 2015 року у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 320 638,27 грн., яка складається з заборгованості за несанкціонованим овердрафтом, заборгованості по відсоткам за лютий 2015 року, пені за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту, штрафу за неналежне виконання зобовязань та штрафу за непогашення вказаного овердрафту. У звязку наведеним ПАТ «Старокиївський банк» просили стягнути з ОСОБА_2 на їх користь кредитну заборгованість у вищевказаному розмірі, а також на користь держави витрати по сплаті судового збору.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Старокиївський банк» 320 638,27 грн. заборгованості за кредитним договором № 02/980/ПК/019 від 13 вересня 2013 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач, через представника за довіреністю ОСОБА_3, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на те, що розрахунок заборгованості штучно завищений та не відповідає умовам кредитного договору, порушив питання про призначення судово-економічної експертизи фінансово-кредитних операцій. Вважає, що в порушення ст. 61 Конституції України його довірителя безпідставно двічі притягнуто до відповідальності за порушення зобовязання шляхом стягнення штрафу та пені. Крім того, суд допустив порушення норм процесуального права, що полягають в ухвалені замість заочного рішення оскаржуваного рішення, що свою чергу обмежило права відповідача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови взятого на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування в порядку і на умовах зазначених в кредитному договорі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що міськрайонний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так судом встановлено, що 13 вересня 2013 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 02/980/ПК/019, відповідно до умов якого в рамках кредитної лінії відповідач отримав грошові кошти в розмірі 50 000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 35 % річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення до 12 вересня 2014 року включно.

Згідно із п. 1.2. кредитного договору, позичальник зобовязався сплачувати у розмірі, порядку та строки, встановлені договором та Графіком платежів і скупної вартості споживчого кредиту, відсотки за користування кредитом, комісії, сукупні послуги, які надаються йому у звязку із укладенням цього договору, а також інші фінансові зобовязання позичальника згідно програми кредитування фізичних осіб на придбання товарів та послуг, які виникають у звязку з укладенням цього договору.

Відповідно до п.п. 2.3.-2.5. кредитного договору, у випадку, якщо за рахунок нарахованих, але несплачених процентів, комісій та інших дій чи операцій позичальником буде перевищено суму кредиту, встановлену п. 1.1. договору, то сума, що перевищує суму кредиту вважається несанкціонованим овердрафтом. У випадку, якщо використана сума кредиту не буде повернута в строк, встановлений п. 1.4. договору, заборгованість позичальника за сумою кредиту також вважається несанкціонованим овердрафтом. За користування несанкціонованим овердрафтом позичальник сплачує відсотки у розмірі та в порядку передбаченому цим договором. Позичальник зобовязувався погасити несанкціоновани1 овердрафт та відсотки за його користування в строк не пізніше одного місяця з дати його виникнення.

З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, надавши відповідачу кредит у розмірі 50 000 грн. шляхом перерахування коштів на його позичковий рахунок для подальшого використання, що підтверджується виписками по особовому рахунку ОСОБА_2

Проте останній порушив умови кредитного договору та вимоги цивільного законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту згідно погодженого Графіку, внаслідок чого станом на 20 лютого 2015 року у нього утворилася заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 320 638,27 грн., з яких сума боргу в 67 168,18 грн. це несанкціонований овердрафт, 2 484,31 грн. - по відсоткам за лютий 2015 року, 7 154,14 грн. пеня за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту, 35 000 грн. - штраф за неналежне виконання зобовязань та 208 831,64 грн. - штраф за непогашення несанкціонованого овердрафту.

За правилом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи наведені норми закону та встановивши той факт, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а саме не виконано належним чином в обумовлені строки зобовязання щодо оплати кредиту і відсотків у сумі, передбаченій умовами кредитного договору, суд першої дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення як такі, що доведені належними доказами у справі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість відповідача є штучно завищена з огляду на те, що в порушення вимог ст. 60 ЦПК України відповідачем не було наведено у чому саме полягає неправильність розрахованих сум заборгованості, в яких частинах наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору, а також не надано своїх розрахунків, які давали підстави для призначення відповідної експертизи.

Незаконність одночасного стягнення штрафу та пені представник відповідача мотувував подвійною відповідальністю за одне й те саме порушення, однак такі твердження є помилковими.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

З урахуванням цієї норми права, а також положень ст. 611 ЦК України сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобовязання незалежно від виду неустойки (штрафу або пені).

Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 4.6. кредитного договору, у випадку непогашення позичальником в місячний строк несанкціонованого овердрафту, як це передбачено п. 2.5. договору, позичальник сплачує на користь кредитора штраф у розмірі 75% від суми несанкціонованого овердрафту на останній день місячного строку з дати виникнення несанкціонованого овердрафту.

Також, відповідно до п. 4.7 указаного кредитного договору, за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту, позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несанкціонованого овердрафту за кожен день прострочення, починаючи з дати прострочення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, умовами кредитного договору передбачено обовязок позичальника сплачувати штраф й пеню за порушення зобовязання, але за різних підстав та за різні порушення зобовязання: за непогашення несанкціонованого овердрафту та процентів за його користування і за порушення строку погашення несанкціонованого овердрафту.

Посилання апеляційної скарги про порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення є власним тлумаченням представником відповідача норм ЦПК, оскільки з огляду на правилами ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України в суду першої інстанції не було правових підстав для проведення заочного розгляду справи.

Інших доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: