Справа № 2-594/10
У Х В А Л А

„23 березня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І

при секретарі Юрчишин О.В., Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за первісним позовом прокуратури Львівської області до ОСОБА_1, Брюховицької селищної ради м. Львова, регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівської області, ОСОБА_2, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб - Міністерства промислової політики України, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання рішень, договорів купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, свідоцтва про право власності на будівлі і споруди, договору доручення, реєстраційного посвідчення недійсними і визнання права державної власності на обєкти нерухомого майна та зустрічним позовом ОСОБА_1 до держави в особі прокуратури Львівської області, Брюховицької селищної ради м. Львова, регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівської області, ОСОБА_2, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, третіх осіб - Міністерства промислової політики України, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання добросовісним набувачем майна та визнання права власності на нерухоме майно,

установив:

6 квітня 2005 року державне підприємство „Львівприлад (далі - підприємство, ДП „Львівприлад) звернулось в суд з позовом до відповідачів - Брюховицької селищної ради м. Львова, ОСОБА_1, третьої особи - ОСОБА_2 про визнання за ним права повного господарського відання та витребування майна.

Як на підставу своїх вимог позивач зазначав, що ДП „Львівприлад є самостійною юридичною особою, засновано на загальнодержавній власності, підпорядковано Міністерству промислової політики України та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2000 року №1346 включено до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Майно, яке використовує ДП „Львівприлад для здійснення господарської діяльності та соціального розвитку, належить до загальнодержавної власності і закріплено за підприємством на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається закріпленим за ним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону і цілям діяльності підприємства.

Серед належного ДП „Львівприлад на праві повного господарського відання майна знаходиться також табір відпочинку „Ластівка, який розташований на вул. Лікарській.25 в смт. Брюховичі м. Львова. До складу вказаного табору входить рухоме і нерухоме майно, в тому числі: приміщення їдальні, два житлових будинки, медпункт, павільйон, приміщення бані і котельні, два спальні корпуси, склади, прохідна, сміттєзбірник, овочесховище, приміщення овочечистки, гараж, електрична підстанція, роздягалка, ворота, басейн, огорожа, вбиральня, що підтверджується інвентарними карточками та технічною документацією. Табір відпочинку „Ластівка створений ДП „Львівприлад у 1984-1986 рр., що підтверджуються документами, які долучені до позовної заяви. Земельна ділянка, на якій розташовано табір відпочинку „Ластівка, закріплена за ДП „Львівприлад і підприємство сплачує за неї земельний податок.

В подальшому ДП „Львівприлад господарським способом провело реконструкцію вищевказаного табору та після її завершення, з метою реалізації права повного господарського відання, розпочало в 2000 році оформлення правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Зокрема, з метою оформлення правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на обєкти нерухомості - табір відпочинку „Ластівка, ДП „Львівприлад звернулось до Брюховицької селищної ради, однак остання необхідних дій не вчинила, а прийняла рішення №77 від 27 липня 2000 року „Про оформлення права власності на нерухоме майно, розміщене на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова, яким виключила зазначене майно з загальнодержавної власності, зарахувала його до комунальної власності та вказала, що дане майно належить територіальній громаді в особі Брюховицької селищної ради. В якості однієї з підстав для прийняття такого рішення в його преамбулі зазначено про відсутність даних щодо приналежності спірного майна.

Рішенням господарського суду Львівської області в справі №1/644-26/238 від 28 вересня 2004 року вищевказане рішення №77 від 27 липня 2000 року „Про оформлення права власності на нерухоме майно, розміщене на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова було визнано недійсним, оскільки було прийнято всупереч вимогам ЦК України, Закону України „Про власність, Закону України „Про місцеве самоврядування, Закону України „Про передачу обєктів права державної та комунальної власності.

Крім цього, в процесі підготовки позову ДП „Львівприлад стало відомо, що спірні будівлі та споруди через регіональне відділення Фонду державного майна України у Львівській області згідно договору №/02 від 17 червня 2002 року були продані ОСОБА_2, а останній відповідно до договору купівлі - продажу від 31 жовтня 2002 року продав їх ОСОБА_1

З огляду на такі факти ДП „Львівприлад просило постановити рішення, яким визнати за ним право повного господарського відання на будівлі та споруди, що розташовані на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі, та витребувати їх від відповідача ОСОБА_1

В процесі судового розгляду ДП „Львівприлад подало до тих же відповідачів, а також до залучених до участі в справі в якості співвідповідачів - ОСОБА_2, регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівської області, третіх осіб - обласного комунального підприємства Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, Міністерства промислової політики України, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 доповнення до позовної заяви, в яких збільшило свої вимоги та просило постановити рішення, яким визнати недійсними: рішення Брюховицької селищної ради №77 віл 27 липня 2000 року „Про оформлення права власності на нерухоме майно, розміщене на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова; свідоцтво про право власності на будівлі і споруди серії КММ №000751, видане 05 грудня 2000 року Львівським ОДКБТІ та ЕО, яке підтверджує, що будівлі та споруди, розташовані в смт. Брюховичі м. Львова по вул. Лікарській,25 належать на праві власності територіальній громаді в особі Брюховицької селищної ради; рішення Брюховицької селищної ради №107 віл 26 квітня 2001 року „Про делегування регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській області повноважень щодо приватизації обєктів комунальної власності смт. Брюховичі в частині делегування повноважень щодо приватизації обєктів нерухомого майна на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова; договір №/02 купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська,25, який був укладений 17 червня 2002 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України у Львівській області та ОСОБА_2; договір купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська,25, який був укладений 31 жовтня 2002 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1; реєстраційне посвідчення серії КММ №016849, видане 14 листопада 2002 року Львівським ОДКБТІ та ЕО, яке посвідчує, що будівлі та споруди, розташовані за адресою Львів-Брюховичі, вул. Лікарська,25, належать на праві приватної власності ОСОБА_1 Крім цього, просило витребувати від відповідача ОСОБА_1 вищевказані обєкти нерухомого майна - будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська,25, та визнати за ДП „Львівприлад право повного господарського відання на дані обєкти.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року, яке було залишено без змін колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2006 року та колегією суддів Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 25 квітня 2007 року, позов ДП „Львівприлад було задоволено повністю.

17 червня 2008 року відповідач ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року за нововиялвеними обставинами. В обґрунтування заяви зіслався на те, що під час судового розгляду вищевказаної справи йому не були і не могли бути відомі ряд обставин, які мають суттєве значення для справи. Зокрема, будучи власником спірного нерухомого майна, він, ОСОБА_1, 03 лютого 2003 року уклав договір доручення з ОСОБА_3, за умовами якого останній зобовязався за винагороду укласти від його імені та в його інтересах договір, спрямований на відчуження спірного нерухомого майна, що розташоване на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова. 15 травня 2008 року він отримав листа від гр. ОСОБА_4, яким йому було повідомлено, що повіреним ОСОБА_3 від його імені та в його інтересах 15 лютого 2003 року було укладено договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, згідно з яким дане майно було продано йому, ОСОБА_4 Крім цього, даному листі містилась вимога про передачу наявних в нього правовстановлюючих документів на спірне майно, а в додатку до листа було направлено копію вищевказаного договору купівлі- продажу від 15 лютого 2003 року та акту приймання-передачі майна від 18 лютого 2003 року. З цих документів випливає, що на час винесення судом рішення від 23 червня 2006 року власником спірного майна був гр. ОСОБА_4, однак останній не був залучений до участі в справі та у звязку з цим був позбавлений можливості захисту свого права власності в судовому процесі під час розгляду вищезгаданої справи.

З огляду на такі обставини просив прийняти до провадження заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та скасувати вищевказане рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2008 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року було відмовлено у звязку з її безпідставністю.

Вищезазначену ухвалу оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2009 року апеляційна скарга була задоволена, ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2008 року скасована, а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2009 року було зазначено, що договір доручення від 03 лютого 2003 року та договір купівлі-продажу від 15 лютого 2003 року, на які покликався ОСОБА_1 і які були наявними на час розгляду справи, не були предметом дослідження при її розгляді та правова оцінка цим документам може даватись лише при розгляді справи по суті, а не при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2009 року заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами була задоволена, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року - скасовано.

У вересні 2009 року відповідач ОСОБА_1 звернувся в суд з зустрічним позовом, в якому просить визнати його добросовісним набувачем спірних будівель та споруд по вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова, які ним були придбані за договором купівлі-продажу від 31 жовтня 2002 року, та визнати

його власником даних обєктів нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 17 червня 2002 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України у Львівській області та ОСОБА_2 було укладено договір №/02 купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська,25, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і внесений в реєстр за №4450. Дані обєкти нерухомого майна належали територіальній громаді смт. Брюховичі в особі Брюховицької селищної ради. Придбані ОСОБА_2 обєкти були передані йому по акту приймання-передачі від 18 червня 2002 року, а 31 липня 2002 року ОСОБА_2 Львівським ОДКБТІ та ЕО було видано реєстраційне посвідчення серії КММ № 015700. Відтак 31 жовтня 2002 року між ОСОБА_2 та ним, ОСОБА_1, було укладено договір купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, згідно з яким ОСОБА_2 продав йому за 129980, 00 грн. спірні будівлі та споруди на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі. Таким чином, він, ОСОБА_1, на підставі відплатного договору купівлі-продажу є законним власником вищевказаних обєктів нерухомого майна. Оскільки ДП „Львівприлад предявило до нього позов про витребування зазначених обєктів нерухомого майна, він вирішив звернутись із даним зустрічним позовом.

В процесі судового розгляду справи, у звязку з вилученням відповідно до наказу регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області №775 від ЗО жовтня 2006 року з цілісного майнового комплексу ДП „Львівприлад і залишенням у державній власності обєктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська,25 та подальшою державною реєстрацією припинення ДП „Львівприлад, ДП „Львівприлад було виключено з числа учасників процесу та до участі в справі на захист інтересів держави в якості позивача було залучено прокуратуру Львівської області.

У листопаді 2009 року прокуратурою Львівської області було подано заяву про уточнення позовних вимог по первісному позову, в якій, крім раніше заявлених ДП „Львівприлад вимог щодо визнання недійсними рішень Брюховицької селищної ради, договорів купівлі - продажу спірного нерухомого майна, свідоцтва про право власності і реєстраційних посвідчень, прокуратура Львівської області просить також визнати недійсними договір доручення, який був укладений 03 лютого 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, договір купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, який був укладений 15 лютого 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також визнати право державної власності в особі регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області на спірні обєкти нерухомого майна.

В судовому засіданні представник прокуратури Львівської області ОСОБА_7 первісний позов підтримав, зіславшись на обставини, які викладені в первісному позові ДП „Львівприлад та заяві про уточнення позовних вимог прокуратури Львівської області.

Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання жодного разу не зявився без поважних причин, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав, покликаючись на наведені в ньому доводи.

Представник Брюховицької селищної ради м. Львова ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що в матеріалах справи містяться достатні докази, які підтверджують, що спірні обєкти нерухомого майна на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова належали ДП „Львівприлад на праві повного господарського відання. В даний час Брюховицька селищна рада вважає, що оспорюване рішення №77 віл 27 липня 2000 року „Про оформлення права власності на нерухоме майно, розміщене на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова, згідно з яким спірні обєкти нерухомого майна визнано такими, що належать територіальній громаді селища Брюховичі на праві комунальної власності, було прийнято неправомірно та зазначене рішення в подальшому потягло за собою незаконне вибуття даних обєктів в державної власності. З огляду на це вважає, що позовні вимоги прокуратури Львівської області є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. В заджоволені зустрічного позову ОСОБА_1 просить відмовити у звязку з його безпідставністю.

Представник регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівської області ОСОБА_9 в судовому засіданні первісний позов прокуратури Львівської області підтримала, проти зустрічного позову заперечила та пояснила, що органом, який здійснював управління нерухомим майном на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова, раніше було Міністерство промислової політики України. Зазначене майно належало на праві повного господарського відання ДП „Львівприлад та воно вибуло з державної власності поза волею власника. Після набрання рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року законної сили спірні обєкти нерухомого майна були виключені з цілісного майнового ДП „Львівприлад та в даний час вони перебувають в управлінні регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівської області.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_4 та представник ОКП ЛОР „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в судові засідання жодного разу не зявились без поважних причин, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому порядку. Крім цього, відповідач ОСОБА_2 направляв до суду письмове заперечення, яке датоване 02 червня 2006 року, зі змісту якого убачається, що він позовні вимоги ДП „Львівприлад він не визнавав та вважав їх безпідставними.

Представник третьої особи - Міністерства промислової політики України в судові засідання не зявився та в матеріалах справи містяться письмові пояснення, з яких видно, що Міністерство промислової політики України первісний позов підтримує та просить розглядати справу у відсутності свого представника.

Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального ОСОБА_5 в судові засідання не зявився та 19 жовтня 2009 року подав заяву, з якої випливає, що при вирішенні спору він покладається на розсуд суду та просить розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника прокуратури Львівської області ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, представника Брюховицької селищної ради м. Львова ОСОБА_8, представника регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівської області ОСОБА_9, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов прокуратури Львівської області є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, а в задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 34 Закону України „Про власність, який діяв на час спірних правовідносин, загальнодержавну власність складають, зокрема, майно державних підприємств та інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний і соціальний розвиток.

Згідно ч.І ст. 37 цього ж Закону майно, що є державною власністю ї закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства. До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

В судовому засіданні встановлено, що до часу державної реєстрації припинення ДП „Львівприлад, яка мала місце ЗО вересня 2008 року, дане підприємство являлось самостійною юридичною особою, було засновано на загальнодержавній власності і підпорядковано Міністерству промислової політики України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2000 року №1346 вказане підприємство було включено до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Свою діяльність ДП „Львівприлад здійснюло у відповідності до чинного законодавства та на підставі Статуту, нова редакція якого була затверджена Міністерством промислової політики України 10 лютого 1998 року та зареєстрована Головою реєстраційної палати Департаменту економічної політики та ресурсів Львівського міськвиконкому 05 березня 1998 року. До перереєстрації 11 листопада 1993 року ДП „Львівприлад мало назву - завод „Львівприлад, а до реєстрації 25 березня 1992 року - ВО „Львівприлад. Відповідно до п.4.2 Статуту майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цьому Статуту. Згідно п.4.1 Статуту ДП „Львівприлад майно підприємства становлять основні фонди, а також цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства.

Ці обставини стверджуються поясненнями представника прокуратури Львівської області ОСОБА_7, долученими до справи копіями Статуту і Свідоцтва про державну перереєстрацію ДП „Львівприлад та ці обставини ніким з учасників процесу в судовому засіданні не оспорювались. Крім цього, в судовому засіданні також встановлено, що серед іншого майна на балансі ДП „Львівприлад перебувало і належало йому на праві повного господарського відання табір відпочинку „Ластівка, який розташований на вул. Лікарській, 25 в смт. Брюховичі м. Львова (колишня адреса - смт. Брюховичі, вул. Лікарська, 16). До складу вказаного табору входило рухоме і нерухоме майно, в тому числі: приміщення їдальні, два житлових будинки, медпункт, павільйон, приміщення бані і котельні, два спальні корпуси, склади, прохідна, сміттєзбірник, овочесховище, приміщення овочечистки, гараж, електрична підстанція, роздягалка, ворота, басейн, огорожа, вбиральня, що підтверджується інвентарними карточками та технічною документацією. Приміщення вищевказаного табору були збудовані ДП „Львівприлад та в період 1984-1986 років проведено їх реконструкцію. Земельна ділянка, на якій розташовано табір відпочинку „Ластівка, була закріплена за ДП „Львівприлад на праві постійного землекористування і підприємство сплачує за неї земельний податок.

Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями представника прокуратури Львівської області ОСОБА_7, долученими до справи копіями інвентарних карточок, технічних паспортів та наступними письмовими доказами: дозволом виконавчого комітету Львівської обласної Ради народних депутатів за № 9-619 від ЗО вересня 1985 року на створення комісії по вибору земельної ділянки під будівництво піонерського табору „Ластівка та артсвердловини за рахунок земель Львівського лісгоспзагу; акту вибору земельної ділянки під будівництво піонерського табору заводу „Львівприлад в смт. Брюховичі від 04 жовтня 1985 року; рішення виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів № 62 від 20 лютого 1986 року „Про надання дозволу заводу „Львівприлад на реконструкцію піонертабору „Ластівка по вул. Лікарській в смт. Брюховичі; протоколом №23 засідання комісії Львівської обласної ради народних депутатів від 11 серпня 1986 року про погодження розташування піонерського табору та артсвердловини для заводу „Львівприлад; характеристикою і попередніми техніко-економічними показниками Л/ф „Діпроміст для відводу ділянки під реконструкцію піонерського табору „Ластівка; планом розміщення піонерського табору „Ластівка заводу „Львівприлад, погодженого Львівським обллісгоспзагом; висновком виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів № 5/35-1919/3 від 09 жовтня 1986 року про попереднє погодження земельної ділянки для будівництва піонерського табору заводу „Львівприлад; висновком управління в справах будівництва і архітектури виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 6/1-1576 від 21 листопада 1985 року про попереднє погодження розміщення піонерського табору заводу „Львівприлад в смт. Брюховичі; висновком головного інженера - землевпорядника Нестеровського району Львівської області № 5/4-32 від 28 липня 1986 року про попереднє погодження відводу площі лісу Львівського лісгоспзагу під розташування піонерського табору „Ластівка; висновком Львівської міської санепідемстанції № 27/03 від 22 червня 1986 року по відводу земельної ділянки під будівництво; архітектурно-планувальним завданням на реконструкцію піонерського табору ластівка ВО „Львівприлад по вул. Лікарській в смт. Брюховичі та документами про його виконання, довідкою Львівського міського управління земельних ресурсів №163а/2618.01-15 від 15 грудня 1999 року,довідкою виконавчого комітету Брюховицької селищної ради м. Львова № 114 від 1 березня 2000 року, розрахунками сум земельного податку ДП „Львівприлад та ін. Цих обставин також не заперечували в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6, представник Брюховицькоцселищної ради м. Львова ОСОБА_8 та представник регіонального відділення Фовду державного майна України у Львівської області ОСОБА_9

В судовому засіданні також встановлено, що ДП „Львівприлад з метою проведення державної реєстрації права на об'єкти нерухомості - табір відпочинку „Ластівка зверталося до відповідача - Брюховицької селищної ради м. Львова з листами № 13/330 від 08 червня 2000 року та № 47/151 від 16 листопада 2001 року про виготовлення свідоцтва про право власності на споруди табору відпочинку. Однак Брюховицькою селищною радою м. Львова жодних дій по оформленню та видачі відповідних правовстановлюючих документів вчинено не було, а, натомість, 27 липня 2000 року прийнято рішення №77 „Про оформлення права власності на нерухоме майно, розміщене на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова. Згідно даного рішення вирішено вважати такими, що належать територіальній громаді селища Брюховичі на праві комунальної власності обєкти нерухомого майна - табір відпочинку „Ластівка, які розташовані по вул. Лікарській, 25 в смт. Брюховичі. В якості обґрунтування для прийняття такого рішення Брюховицька селищна рада зіслалась на ст.ст. 1, 60 Закону України „Про місцеве самоврядування, ст.ст. 33, 35 Закону України „Про власність, ухвалу Брюховицької селищної ради народних депутатів від 27 грудня 1990 року „Про комунальну власність Брюховицької селищної ради народних депутатів та те, що відсутні дані про приналежність даного нерухомого майна. В подальшому на підставі вищевказаного рішення Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки (в даний час - ОКП ЛОР „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки) 05 грудня 2000 року Брюховицькій селищній раді видано свідоцтво про право власності на будівлі і споруди, згідно якого будівлі і споруди в смт. Брюховичі по вул.Лікарській,25 належать на праві комунальної власності територіальній громаді в особі Брюховицької селищної ради.

Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями учасників процесу та долученими до справи копіями листів ДП „Львівприлад від № 13/330 від 08 червня 2000 року та № 47/151 від 16 листопада 2001 року, рішення Брюховицької селищної ради м. Львова №77 від 27 липня 2000 року та свідоцтва про право власності на будівлі і споруди серії КММ №000751 від 05 грудня 2000 року.

Суд вважає, що вищевказане рішення Брюховицької селищної ради м. Львова від 27 липня 2000 року за №77, а відтак і видане на його підставі свідоцтво про право власності на будівлі і споруди, підлягають визнанню недійсними, оскільки зазначене рішення було прийнято всупереч положенням вищеназваних ст.ст. 1, 60 Закону України „Про місцеве самоврядування, ст.ст. 33, 35 Закону України „Про власність, згідно з якими майно могло бути передано в комунальну власність лише державою, іншими субєктами власності або придбано органом місцевого самоврядування в порядку передбаченому законом. Цими нормами законодавства не було передбачено право відповідної ради приймати рішення

про передачу у власність територіальної громади майна, щодо якого відсутні відомості про його приналежність.

Вищевказане рішення також суперечить вимогам ст. 137 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час його прийняття і якою регулювався порядок обліку та правовий режим безхазяйного майна. Перед прийняттям вищевказаного рішення Брюховицька селищна рада м. Львова не вживала жодних заходів щодо встановлення приналежності табору відпочинку „Ластівка тій чи іншій юридичній особі та внаслідок прийняття такого спірне майно вибуло з загальнодержавної власності і передано у приватну власність територіальній громаді.

Зі змісту згаданого вище листа ДП „Львівприлад від № 13/330 від 08 червня 2000 року видно, що даним підприємством ще до прийняття оспорюваного рішення №77 від 27 липня 2000 року було подані відповідні документи, які свідчили про те, що будівлі і споруди на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі перебувають в нього на балансі.

Ту обставину, що рішення Брюховицької селитщної ради №77 від 27 липня

2000 року було прийнято неправомірно та всупереч чинного на той час законодавства визнав в судовому засіданні представник Брюховицької селищної ради ОСОБА_8

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що прийняття Брюховицькою селищною радою незаконного рішення №77 від 27 липня 2000 року, яка перевищила свої повноваження, потягло за собою прийняття іншого незаконного рішення та укладення незаконних угод щодо спірного майна.

Зокрема, 26 квітня 2001 року Брюховицькою селищною радою було прийнято рішення №107 „Про делегування регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській області повноважень щодо приватизації обєктів комунальної власності смт. Брюховичі, яким, вказана селищна рада, зокрема, включила спірне майно до переліку обєктів приватизації та делегувала повноваження щодо приватизації цього майна регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській області.

Під час здійснення процедури приватизації спірне майно регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області на підставі договору №/02 купівлі-продажу, який був укладений 17 червня 2002 року та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, були відчужені відповідачу ОСОБА_2, а останній на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2002 року, який був посвідчений тим же приватним нотаріусом, перепродав їх відповідачу ОСОБА_1 Відтак 14 листопада 2002 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки було видане реєстраційне посвідчення серії КММ №016849, яке посвідчує, що будівлі та споруди, розташовані за адресою Львів-Брюховичі, вул. Лікарська,25, належать на праві приватної власності ОСОБА_1

Вищевказані обставини стверджуються поясненнями представника прокуратури Львівської області ОСОБА_7, представника Брюховицької селищної ради ОСОБА_8, представника регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області ОСОБА_9, а також долученими до справи копіями рішення Брюховицької селищної ради №107 від 26 квітня року „Про делегування регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській області повноважень щодо приватизації обєктів комунальної власності смт. Брюховичі, договору №/02 купівлі-продажу обєктів нерухомого майна від 17 червня 2002 року, договору купівлі-продажу обєктів нерухомого майна від 31 жовтня 2002 року, реєстраційного посвідчення серії КММ №016849 від 14 листопада 2002 року.

З урахуванням положень ст.ст. 4, 41, 48 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 4, 34, 37 Закону України „Про власність, які діяли станом на 17 червня

2001 року і 31 жовтня 2002 року, суд вважає, що вищевказані договори купівлі- продажу також підлягають визнанню недійсними, оскільки нерухоме майно, яке було обєктом продажу за цими договорами, відчужувалось особами, які не вправі були ним розпоряджатись, та без відома і згоди ДП „Львівприлад.

Крім цього, в судовому засіданні також встановлено, що 03 лютого 2003 року відповідач ОСОБА_1 уклав договір доручення з ОСОБА_3, за умовами якого останній зобовязався за винагороду укласти від його, ОСОБА_1, імені та в його інтересах договір, спрямований на відчуження спірного нерухомого майна, що розташоване на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова. 15 травня 2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав листа від гр. ОСОБА_4, яким йому було повідомлено, що повіреним ОСОБА_3 від його імені та в його інтересах 15 лютого 2003 року було укладено договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, згідно з яким дане майно було продано йому, ОСОБА_4 Крім цього, даному листі містилась вимога ОСОБА_4 про передачу йому наявних в ОСОБА_1 правовстановлюючих документів на спірне майно, а в додатку до листа було направлено копію вищевказаного договору купівлі-продажу від 15 лютого 2003 року та акту приймання-передачі майна від 18 лютого 2003 року.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та долученими до справи копіями договору доручення від 03 лютого 2003 року, договору купівлі - продажу нерухомого майна від 15 лютого 2003 року та акту приймання - передачі нерухомого майна від 18 лютого 2003 року.

Суд вважає, що вищевказані договір доручення від 03 лютого 2003 року та договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15 лютого 2003 року також підлягають визнанню недійсними, оскільки обєкти нерухомого майна, які були обєктом доручення і продажу за цими договорами відчужувались особами, які не вправі були ними розпоряджатись та без відому ДП „Львівприлад. Крім цього, зазначені договори не були нотаріально посвідчені та будь-яких дій щодо їх державної реєстрації не вчинялось.

При цьому суд також приймає до уваги те, що раніше справа за позовом ДП „Львівприлад до Брюховицької селищної ради м. Львова, ОСОБА_2, ОСОБА_1, регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівської області, третіх осіб - обласного комунального підприємства Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, Міністерства промислової політики України, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними рішень, договорів купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, свідоцтва про право власності на будівлі і споруди, реєстраційних посвідчень та визнання права

повного господарського відання на обєкти нерухомого майна, перебувала в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова тривалий час. ОСОБА_1 з самого початку розгляду цієї справи був стороною по справі, та про наявність укладеного між ним і ОСОБА_3 договору доручення від 03 лютого 2003 року він ніколи суд не повідомляв.

Крім цього, як видно з пояснень представника ОСОБА_6, які він давав при розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року за нововиявленими обставинами, між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 існують дружні стосунки та у звязку цим, суд вважає, що ОСОБА_1 не міг не знати, що ОСОБА_3, діючи як повірений, уклав 15 лютого 2003 року в його інтересах договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна з ОСОБА_4

В судовому засіданні також встановлено, що після набранням законної сили рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2006 року, яким позов ДП „Львівприлад було задоволено повністю, регіональним відділенням Фонду державного майна України у Львівській області 30 жовтня

2006 року було видано наказ №775 „Про затвердження результатів інвентаризації майна та переліку майна, вартість якого вилучається з цілісного майнового комплексу державного підприємства „Львівприлад. Даним наказом було затверджено зведений звіт інвентаризації майна ДП „Львівприлад та спірні обєкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська,25 були вилучені з цілісного майнового комплексу ДП „Львівприлад і залишені у державній власності. В подальшому 30 березня 2007 року регіональним відділенням Фонду державного майна України у Львівській області була здійснена приватизація цілісного майнового комплексу ДП „Львівприлад шляхом його продажу на аукціоні, а 30 вересня 2008 року державна реєстрація ДП „Львівприлад була припинена.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов прокуратури Львівської області є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - слід відмовити у звязку з його безпідставністю.

Доводи представника відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_6, які були наведені ним в судовому засіданні в заперечення первісного позову та на підтримання зустрічного позову, а також письмове заперечення відповідача ОСОБА_2, суд вважає непереконливими, вони не ґрунтуються на нормах матеріального права, спростовуються зібраними по справі доказами, а тому такі доводи та заперечення суд не може покласти в основу свого рішення та відмовити в задоволенні первісного позову і задовольнити зустрічний позов.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 209, 214, 215 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру, ст. 60 Закону України „Про місцеве самоврядування, ст.ст. 4, 34, 37, 50 Закону України „Про власність, ст. 7 Закону України „Про приватизацію державного майна, ст.ст.4, 41, 48, 137 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 16, 326, 330, 388, 392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними:

- рішення Брюховицької селищної ради №77 віл 27 липня 2000 року „Про оформлення права власності на нерухоме майно, розміщене на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова;

- свідоцтво про право власності на будівлі і споруди серії КММ №000751, видане 05 грудня 2000 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, яке підтверджує, що будівлі та споруди, розташовані в смт. Брюховичі м. Львова по вул. Лікарській,25 належать на праві власності територіальній громаді в особі Брюховицької селищної ради на підставі рішення Брюховицької селищної ради від 27 липня 2000 року №77;

- рішення Брюховицької селищної ради №107 віл 26 квітня 2001 року „Про делегування регіональному відділенню Фонду державного майна України по Львівській області повноважень щодо приватизації обєктів комунальної власності смт. Брюховичі в частині делегування повноважень щодо приватизації обєктів нерухомого майна на вул. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова;

- договір №/02 купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська,25, який був укладений 17 червня 2002 року між регіональним відділенням Фонду державного майна України у Львівській області та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і внесений в реєстр за №4450;

- договір купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська,25, який був укладений 31 жовтня 2002 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 і внесений в реєстр за №8771;

- реєстраційне посвідчення серії КММ №016849, видане 14 листопада 2002 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, яке посвідчує, що будівлі та споруди, розташовані за адресою Львів-Брюховичі, вул. Лікарська,25, належать на праві приватної власності ОСОБА_1;

- договір доручення, який був укладений 03 лютого 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, за умовами якого останній зобовязався за винагороду укласти від імені ОСОБА_1 та в його інтересах договір, спрямований на відчуження нерухомого майна, розташованого на вул.. Лікарській,25 в смт. Брюховичі м. Львова;

- договір купівлі-продажу обєктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул. Лікарська,25, який був укладений

15 лютого 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати право державної власності в особі регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області на обєкти нерухомого майна - будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: м. Львів, смт. Брюховичі, вул Лікарська,25 та були обєктом продажу за договором продажу купівлі-продажу від 31 жовтня 2002 року, а саме: їдальню - А, житловий будинок - Б, житловий будинок - В, медпункт - Г, павільйон - Д, павільйон - Е, котельню - Е-1, спальний корпус - Є, спальний корпус - Ж, склад - 3, прохідну І, сміттєзбірник - ї, вбиральню -К, овочесховище - Л, картоплечистку - М, гараж - Н, електричну підстанцію О, роздягалку П, склад - Р, вбиральню - С, вбиральню - Т, басейн - У, ворота - 1, ворота - 2, огорожу - 3.

Все, що набуте сторонами при укладенні вищевказаних договорів купівлі- продажу, повернути в попередній стан.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до держави в особі прокуратури Львівської області, Брюховицької селищної ради м. Львова, регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівської області, ОСОБА_2, обласного комунального підприємства Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, третіх осіб - Міністерства промислової політики України, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання добросовісним набувачем майна та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити у звязку з його безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання протягом десяти днів заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_10