Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1334/15р. Головуючий у 1-й інстанції Дацюк О.І.
Єдиний унікальний №336/7191/14 Суддя-доповідач Спас О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, Запорізька міська рада, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зобов'язання надати вільний доступ до квартири, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, Запорізька міська рада, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зобов'язання надати вільний доступ до квартири, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В позові, уточненому в ході судового розгляду зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_6, після його смерті залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги після ОСОБА_6 є його дружина - ОСОБА_4 та він. У встановлений чинним законодавством термін він звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. Крім того, ОСОБА_4 змінила замки у квартирі та не надає йому доступу до спадкового майна.

Просив суд усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом зобов'язання ОСОБА_4 надати вільний доступ до квартири, визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом.

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

В зустрічному позові зазначала, що як дружина померлого ОСОБА_6 вона є спадкоємцем першої черги та після смерті чоловіка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через ненадання правовстановлюючих документів на квартиру. Просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6

ОСОБА_4 не визнає за ОСОБА_3 право користування спірною квартирою.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2014 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, його представника ОСОБА_7., третю особу приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєва А.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 09.11.2005 року, виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 дружина померлого ОСОБА_6

ОСОБА_3 син померлого ОСОБА_6

Постановою від 18.07.2014р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В., відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з невиконанням вимоги щодо подання правовстановлюючого документа на квартиру.

Листом від 03.11.2014р. приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєва А.В. ОСОБА_4 вказано про необхідність надання правовстановлюючих документів на спадкове майно, а у разі їх відсутності роз'яснено право на звернення до суду.

З оскарженого рішення вбачається, що підставою для відмови у зустрічних позовних вимогах про визнання права власності на частину спадкового майна судом вказано на відсутність спору між сторонами. Суд також дійшов висновку, що сторони мають отримати документи про право на спадщину на підставі дублікатів правовстановлюючих документів про право власності на квартиру спадкодавця, що ними не зроблено. Одночасно суд зазначив, що ОСОБА_3 права власності на спадкову квартиру не набув.

З вказаними висновками погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Оскаржуване рішення не у повному обсязі відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості рішення суду, встановлення наявності обставин ні підтвердження вимог і заперечень та застосування до спірних правовідносин належних норм матеріального права, у ньому невірно вирішене питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначаючи, що між сторонами не існує спору, суд не взяв до уваги ст. 3 ЦПК України. За якою кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд дійшов одночасного висновку про відсутність спору та про відсутність права власності ОСОБА_3, про визнання якого пред'явлений позов.

Такий висновок не відповідає наступним нормам матеріального права.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. ч. 24 ст. 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з часу її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 необхідну за законом заяву про прийняття спадщини подав належним чином, є спадкоємцем першої черги у рівних частках із другим спадкоємцем першої черги ОСОБА_4, яка також заявила про прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3, ОСОБА_4 вказана квартира належить у рівних частках з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_4 не визнає спадкові права ОСОБА_3, що вбачається із матеріалів справи та заяви до апеляційного суду, де вона вказує, що пропонувала останньому сплатити вартість його частки, що він права власності на спадкове майно не набув.

З викладеного слідує, що ОСОБА_3, пред'явивши позов, в установленому законом порядку реалізує право на судовий захист свого права власності на спадкове майно.

У той же час, ОСОБА_4 також обґрунтовано звернулася з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно, оскільки між сторонами фактично існує спір з цього питання.

Висновок рішення суду, що сторони мали звернутися до органів місцевого самоврядування за отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на спадкове майно, не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Суд першої інстанції послався на рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 318 від 31.07.2013 року "Про порядок видачі дублікатів свідоцтв про право власності на нерухоме майно", де у п. 1.4 визначено, що дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно може бути виданий за письмовою заявою спадкоємців померлого власника об'єкта. У даному випадку, до письмової заяви додається довідка нотаріальної контори про відкриття спадкової справи, копія свідоцтва про смерть власника.

Проте, рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №523 від 26.12.2014р. вказаний порядок втратив чинність і сторони не мають можливості отримати необхідні дублікати правовстановлюючих документів про право власності спадкодавця на спірне майно.

Відповідно, спірні правовідносини сторін залишилися неврегульованими та не знайшли свого вирішення рішенням суду.

Таким чином, на підставі вищевикладених обставин, визначених сторонами зустрічних позовів фактичних та правових підстав заявлених вимог, які частково знайшли своє підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відповідність ст.ст. 3, 15 ЦПК України, ст.ст. 16, 1220, 1222, 1268-1270 ЦК України позовних вимог, доведеність вимог та наявність підстав для задоволення позовів у частині визнання права власності на спадкове майно по 1/2 його частині за кожним з спадкоємців.

В частині рішення суду про відмову у позовних вимогах ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_4 надати вільний доступ до спірної квартири колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з ст. 16 ЦК України, яка не передбачає обраного позивачем способу захисту цивільного права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вбачає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не у повному обсязі відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення в справі, яким рішення у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог про визнання за спадкоємцями права власності на спірну квартиру у рівних частках.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 грудня 2014 року у цій справі в частині відмови у задоволенні первісного та зустрічного позовів про визнання права власності на спадкове майно скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом та позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на часину квартири в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. право власності за кожним по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: