печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

23 червня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Мельник А.В. ,

при секретарі - Якимчук Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк " КИЇВ" на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ПАТ «Акціонерний комерційний банк « КИЇВ» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати дії державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження № 46266239 неправомірними; зобов'язати старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 4666239; зобов'язати старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 757/20755/14-ц від 23.01.2015, виданого Печерським районним судом м. Києва на користь ПАТ «АКБ «КИЇВ» про примусове виселення ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстрації місця проживання.

Скаржник вважає, що державний виконавець безпідставно відмовив у відкритті виконавчого провадження, посилаючись на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконавчий лист № 757/20755/14-ц від 23.01.2015, виданий Печерським районним судом м. Києва, відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби та в передбачений законом строк, відтак державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою Наказом МЮУ від 15.12.1999 № 74/5.

Заявник та державний виконавець в заявах на алресу суду просили проводити розгляд скарги в їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 23.01.2015 Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на користь стягувача ПАТ «АКБ «КИЇВ» про виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстрації місця проживання.

28.01.2015 стягувач ПАТ «АКТ «КИЇВ» звернувся до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, в чстині виконання судового рішення про виселення ОСОБА_2 разом з тим, постановою старшого державного виконавця Соловйова В.В. органу державної виконавчої служби Печерського управління юстиції від 31.01.2015 відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова державного виконавця мотивована тим, що у виконавчому листі зазначені дві виконавчі дії, одна з яких відсутність примусового виконання та не відноситься до компетенції органу виконавчої служби, крім того в заяві стягувача також не визначена конкретна дія для виконання.

Відповідно до ст. ст. 1, 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

З положень ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено обов'язки державного виконавця, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішення про виселення боржника визначено ст.78 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи державного виконавця про те, що вказаний виконавчий лист не підлягає виконанню у примусовому порядку, суд вважає неправомірними.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 2 цієї ж статті ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення (рішення суду та ухвали), що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, за умов, що наданий стягувачем виконавчий документ відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», він підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

З постанови державного виконавця від 31.01.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження вбачається, що підставою для відмови у відкритті провадження є п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Так, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону про виконавче провадження; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження). До інших обставин, що можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, можна віднести, наприклад, звернення за виконанням рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з порушенням вимог статей 35, 36 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4002-ХІІ «Про міжнародний комерційний арбітраж» щодо попереднього звернення стягувача до компетентного суду з клопотанням про визнання й виконання рішення зазначеного третейського суду.

Наведені обставини містяться в п. 21 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», проте постанова державного виконавця їм не відповідає.

За такими обставинами суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем невірно розтлумачено п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що відсутність у виконавчому листі відомостей про примусовий порядок виконання є правовою підставою для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Так само, державний виконавець безпідставно відмовив у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що в заяві стягувача не визначена конкретна дія для виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає порушення чинного законодавства в діях старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 46266239.

Керуючись ст.ст.1,2,8,11,12,47-51 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-387 ЦПК України ,суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "КИЇВ" на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження - задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 31.01.2015 по ВП № 46266239.

Скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 31.01.2015 по ВП № 46266239.

Зобов'язати старшого державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві Соловйова В.В. відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 757/20755/14-ц від 23.01.2015, виданого Печерським районним судом м. Києва, на користь ПАТ "АКБ "КИЇВ" про примусове виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстрації місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Мельник

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В.Мельник