Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 337/2834/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Бредун Д.С.
Провадження № 22-ц/778/5899/15 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької обласної ради, Межейка Віктора Івановича, третя особа - Комунальне підприємство «Готель Україна», про визнання незаконним розпорядження про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи було уточнено.

Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження № 84-св від 20.05.2015 року та розпорядження № 92-св від 26.05.2015 року голови Запорізької обласної ради про звільнення його з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради та розірвання з ним контракту, поновити його на вказаній посаді, стягнути солідарно з відповідачів на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.06.2015 року по день ухвалення судового рішення та компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 21 151,90 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішень у справах ЄУН 337/1477/15-ц, провадження № 2/337/842/2015; ЄУН № 337/2074/15-ц, провадження № 2/337/1020/2015; ЄУН № 337/2075/15-ц, провадження № 2/337/1021/2015.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд зазначив, що ОСОБА_3 був звільнений з посади директора комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради «за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором (контрактом)», відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підставами для цього слугували розпорядження голови обласної ради про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності від 19.01.2015 року № 6-св, від 25.03.2015 року № 53-св, від 25.03.2015 року № 54-св. Всі три розпорядження голови обласної ради про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності були оскаржені в судовому порядку, однак рішення за цими позовами законної сили не набрали. При цьому, в провадженні апеляційного суду Запорізької області перебуває апеляційна скарга Запорізької обласної ради на рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької обласної ради, третя особа - Голова Запорізької обласної ради Межейко В.І., про визнання незаконним та скасування розпорядження про притягнення до дисциплінарної відповідальності (розпорядження № 6-св від 19.01.2015 року), ЄУН 337/1477/15-ц, провадження № 2/337/842/2015. На розгляді в Хортицькому районному суді м. Запоріжжя перебувають цивільні справи ЄУН № 337/2074/15-ц, провадження № 2/337/1020/2015, та ЄУН № 337/2075/15-ц, провадження № 2/337/1021/2015, за позовами ОСОБА_3 до Запорізької обласної ради, третя особа - Голова Запорізької обласної ради Межейко В.І., про визнання незаконними та скасування розпоряджень про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 ставить питання про визнання незаконними та скасування розпоряджень про його звільнення, яке сформульовано як «за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором (контрактом)», та як одну з підстав для задоволення позову зазначає порушення правил накладення дисциплінарних стягнень, суд вважає за неможливе прийняти остаточне рішення у цій справі до набрання законної сили рішень у справах за позовами ОСОБА_3 по оскарженню розпоряджень про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, на підставі яких, в подальшому, і було прийнято рішення про його звільнення.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, ОСОБА_3 вказує, що порушення правил накладення дисциплінарних стягнень є лише однією з підстав для задоволення позову. Позивач вважає своє звільнення незаконним з ряду підстав, у тому числі, відсутність взагалі з його боку дисциплінарних проступків, відсутність системності порушення норм трудової дисципліни, порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення: звільнення під час перебування на лікарняному, порушення порядку та строку накладення такого стягнення, відсутність згоди профспілки на його звільнення, накладення подвійного дисциплінарного стягнення за одне й те саме нібито скоєне порушення трудової дисципліни, відсутність рішення Запорізької обласної ради про затвердження розпорядження про звільнення, тощо.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з'ясувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Окрім того, неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, щообставини, які розглядаються іншим судом, мають безпосередній зв'язок з даною справою та не можуть бути встановлені судом самостійно.

Проте, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції на зазначені норми процесуального законодавства та обставини справи уваги не звернув, не врахував, що обставини, які розглядаються в справах ЄУН 337/1477/15-ц, провадження № 2/337/842/2015; ЄУН № 337/2074/15-ц, провадження № 2/337/1020/2015; ЄУН № 337/2075/15-ц, провадження № 2/337/1021/2015, можуть бути встановлені судом самостійно. Крім того, як правильно посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, порушення правил накладення дисциплінарних стягнень є лише однією з підстав позову, а він, позивач, вважає своє звільнення незаконним також з ряду інших наведених вище підстав, перешкод для з'ясування яких у суду першої інстанції не має.

Також, відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупинення провадження у справі без достатніх підстав призведе до затягування розгляду цивільної справи та порушення процесуальних строків.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що посилання апелянта на можливість продовження розгляду справи без зупинення провадження знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2015 року по цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: