Справа №150/301/15-ц
Провадження по справі №2/150/125/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

при секретарі Бровко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Опікунської ради при Лозівській сільській раді Чернівецького району про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, Опікунської ради при Лозівській сільській раді Чернівецького району про визначення місця проживання малолітньої дитини. Вказаний позов обґрунтованим тим, що позивач перебував в шлюбі з відповідачем, від якого у сторін є малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На разі дитина проживає з позивачем, адже відповідач страждає на психічні розлади. Психоемоційний стан ОСОБА_2 не керований, а тому є небезпечним для дитини. Умови проживання, в яких знаходиться м малолітній син сторін є належними, дитині приділяється належна увага, створена спокійна сімейна атмосфера.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд задоволити позовні вимоги.

Відповідачі теж подали до суду заяви, в яких клопотали про розгляд справи у їх відсутність, при цьому зазначили, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 січня 2003 року. В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідченням чого слугує наявна в м матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії 1-АМ № 011848 /а.с. 6/.

Проте, через непереборні протиріччя рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27.09.2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано /а.с.7/.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Судом встановлено, що малолітній син ОСОБА_3 проживає зі своїм батьком за адресою проживання/реєстрації останнього: вул.. Калініна, 61, с. Лозове Чернівецького району Вінницької області та перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області за №333 від 08.04.2015 року. (а.с.12).

Згідно зі ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Як встановлено у судовому засіданні, та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 приймає активну участь у вихованні дитини та забезпечує необхідні належні умови для її повноцінного розвитку , між позивачем та дитиною склався тісний емоційний зв'язок. Окрім того, відповідач по справі має психічні розлади здоровя, у звязку із чим ОСОБА_2 визнано інвалідом ІІІ групи психічного захворювання, що унеможливлює належне виховання та розвиток дитини. Також суду було надано протокол засідання опікунської ради при виконкомі Лозівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 9 квітня 2015 року, з якого слідує, що опікунська рада вирішила клопотати перед Чернівецьким районним судом Вінницької області про те, аби визначити постійне місце проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 в с. Лозове Чернівецького району Вінницької області по вул.. Калініна, 61 /а.с. 10/.

Вирішуючи питання про те, з ким із сторін залишиться проживати їхня малолітня дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері, щодо своїх дітей, враховує в першу чергу інтереси малолітньої дитини, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, а також ту обставину, що відповідача визнано інвалідом ІІІ групи психічного захворювання.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України; Конвенцією про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р.; Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р.; ст. ст. 141, 157, 160, 161 СК України; ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Опікунської ради при Лозівській сільській раді Чернівецького району про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: вул.. Калініна, 61 в с. Лозове Чернівецького району Вінницької області.

У відповідності до вимог статті 294 ЦПК України, рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення через Чернівецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ СУПЕРСОН С.П.