Справа № 481/646/15-ц
Провадж.№ 2/481/319/2015
Р І Ш Е Н Н Я

імемем УКРАЇНИ

(заочне)

24 червня 2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., при секретарі Кузьміній Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому зазначила, що з жовтня 2000 року вона проживала з відповідачем зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син ОСОБА_3, народжений 16.08.2002 року. Однак, подружнє життя між ними не склалося, що стало наслідком розірвання їх шлюбу за рішенням Новобузького районного суду від 10.08.2004 року. Після чого, відповідач покинув її з дитиною та переїхав проживати за іншою адресою. Проте, з січня 2005 року відповідач припинив надавати будь-яку допомогу в утриманні їх спільної дитини. Тому, посилаючись на відмову відповідача добровільно надавати таку допомогу, просила ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання цієї неповнолітньої дитини, що проживає разом з нею, до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду судової справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не направляв.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Зазначені положення передбачені також статтею 180 СК України.

Відповідно з даними, зазначеними у свідоцтві про народження (копії) серії 1-ФП № 082564 від 21.08.2002 року, позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 являються батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно довідки, виданої виконкомом Березнегуватської сільської ради Новобузького району Миколаївської області за № 427 від 13.05.2015 року, на утриманні громадянки ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Дослідженні матеріали справи, вказують на те, що з січня 2005 року батько неповнолітнього сина ОСОБА_5, відповідач у справі ОСОБА_2, проживає окремо від нього, майнової чи грошової допомоги на його утримання не надає, позивач самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно не виконує свого обов'язку щодо її утримання жодним способом.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способи виконання обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними.

За приписами ч.3 ст.181 СУ України та ст.182 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і виплачуються щомісячно. Законом встановлено абсолютний обов'язок батьків щодо утримання дітей, який не залежить від матеріального стану одного з них.

Даних про наявність обставин, які відповідно до приписів ст. 188 СК України є підставою для звільнення від сплати аліментів, матеріали справи не містять.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст..11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом (ст.60 ЦПК), покладено на сторони.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. А також, відповідно до вимог ст.186 СК України платник аліментів може звернутися з заявою до органу опіки та піклування щодо цільового витрачання аліментів.

Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому ухвалює рішення про задоволення позову про стягнення аліментів з врахуванням положень, викладених у ст. 182, ст. 183 СК України.

Відповідно до вимог ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_8 (вул. Молодіжна, буд. № 7) Новобузького району, Миколаївської області, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення провадити щомісячно починаючи з 14 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча по справі суддя