Справа № 2/0306/813/11
Провадження № 2-др/159/8/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 03 листопада 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участю секретаря Канашкової О.М.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі 2/0306/813/11за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі 2/0306/813/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи вимоги заяви заявник посилається на наступні обставини. 25 травня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Ковельського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30 червня 2011 року позов задоволено повністю, ухвалено розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 03 вересня 2004 року.

Разом з тим, ухвалюючи рішення, суд не вирішив питання про місце проживання неповнолітньої дитини сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у той час як вимога про визначення місця проживання дитини була заявлена у позовній заяві про розірвання шлюбу, а також подані докази на обґрунтування такої вимоги.

Оскільки відсутність рішення суду про визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін вадить заявникові здійснити реєстрацію місця проживання дитини, з покликанням на норми ч.1 ст. 220 ЦПК України, заявник прохає ухвалити додаткове рішення, у якому визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю, ОСОБА_1.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав, викладених у ній та прохає задовольнити, ухвалити додаткове рішення, у якому визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю, ОСОБА_1. Пояснила також, що відсутність рішення суду про визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін вадить заявникові здійснити реєстрацію місця проживання дитини, оскільки батько дитини життям та потребами дитини не цікавиться, інтересу до дитини не проявляє. За відсутності згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини, така реєстрація може бути здійснення на підставі рішення суду про визначення місця проживання дитини.

Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленим про час та місце розгляду заяви за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, в судове засідання не зявився, що у відповідності до вимог ч.3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Заслухавши пояснення заявниці та дослідивши матеріали цивільної справи справі 2/0306/813/11, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Згідно ст.. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Обґрунтовуючи вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення, заявник посилається на ту обставину, що судом не ухвалено рішення стосовно позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, з приводу якої позивачем було подано докази.

Однак, обставини, зазначені заявником у обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, повністю спростовуються матеріалами цивільної справи справі 2/0306/813/11.

Так, згідно позовної заяви, поданої позивачем до Ковельського міськрайонного суду 25 травня 2011 року, позивачем заявлено лише одну позовну вимогу (дослівно): «Винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного 3 вересня 2004 року, та зареєстрованого відділом ЗАГС м. Ковеля Волинської області, актовий запис №316 від 03.09.2004 року».

Вимога про визначення місця проживання дитини сторін, позивачем ОСОБА_1 не заявлялась.

Відповідно до норм ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Рішення суду від 30 червня 2011 року у цивільній справі 2/0306/813/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ухвалено у відповідності і у межах заявлених позовних вимог, позивач не позбавлена можливості звернутись до суду за захистом своїх особистих прав та прав дитини у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України, а відтак зава позивача про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 11, 220 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі 2/0306/813/11за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуюча: Т.М.Луньова