Справа № 715/2226/15-ц
Провадження № 2/715/888/15
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2015 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретар судового засідання Затолошна Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Скарбниця» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,-
КС «Скарбниця» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 01 грудня 2011 року між нею і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1002. Згідно умов даного договору ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 15 000 грн., зі сплатою відсотків 50 % на рік, зі строком повернення до 03 грудня 2012 року. Вказує на те, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 травня 2013 року з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто 11 747,95 гривень заборгованості, в тому числі сума непогашеного кредиту 9 226,00 гривень і сума непогашених процентів 2 521,95 гривень. Рішення суду було виконано в повному обсязі 07 вересня 2015 року шляхом здійснення остаточної виплати. Посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом. Тому, вважає, що із відповідачів у солідарному порядку необхідно стягнути проценти за фактичну кількість календарних днів користування кредитом починаючи з 12 березня 2013 року по 07 вересня 2015 року в сумі 8 967,81 грн. та 1218 грн. витрат по сплаті судового збору.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, а справу розгляну у його відсутності.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомили і не просили суд відкласти розгляд справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 01 грудня 2011 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1002 згідно якого остання отримала кредит в сумі 15 000 гривень зі сплатою 50 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 12 місяців з повернення до 03 грудня 2012 року.
01 грудня 2011 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, укладено договори поруки №№ 264, 265 відповідно до умов яких останні поручилися перед кредитором позивачем, за виконання ОСОБА_5 зобовязань за вказаним кредитним договором.
Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 травня 2013 року було задоволено позов та стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь КС Скарбниця заборгованість за кредитним договором № 1002 у розмірі 11 747,95 грн. та судові витрати.
Рішення суду було виконано в повному обсязі 07 вересня 2015 року шляхом здійснення остаточної виплати.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360- 7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, виходячи із того, що строк дій договору закінчився 03 грудня 2012 року, ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором 13 травня 2013 року, то нарахування процентів за користування кредитними коштами поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Позовних вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до поручителя є також безпідставними.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивачем у 2013 році було використано надане йому право вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги про стягнення відсотків є безпідставними і у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.. ст. 526, 530, 598, 610, 611, 625, 1048, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Кредтної Спілки «Скарбниця» - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: