Провадження № 2/470/212/15
Справа № 470/560/15-ц
02 листопада 2015 року смт. Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Міщенка Г.В.,
при секретарі Шелестюк І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
22 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Позивач надав в судове засідання письмову заяву, в якій свої позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики підтримали в повному обсязі, а справу просив розглянути без його участі в заочному порядку.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини своєї неявки суду не сповістив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в ній докази, доходить наступного.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностроннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки.
Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року ( справа № 6-63цс13 ) і є обов`язковою для застосування судами України.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, борг у визначеній в розписці строки не повернув, а тому він підлягає стягненню з нього у примусовому порядку.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи, що за договором позики, укладеним між сторонами, не було встановлено розміру процентів, їх розмір підлягає визначенню на рівні облікової ставки Національного банку України ( далі НБУ ). Отже, весь час користування відповідачем коштами складається з чотирьох періодів: з 01.10 по 12.11.2014 року, тобто 43 дні, протягом яких облікова ставка становила 12,5 % річних, згідно Постанови НБУ від 15.07.2014 р. № 417; з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року, тобто 85 днів, протягом яких облікова ставка становила 14 % річних, згідно Постанови НБУ від 12.11.2014 р. № 719; з 06.02 по 03.03.2015 року, тобто 25 днів, протягом яких облікова ставка становила 19,50 % річних, згідно Постанови НБУ від 04.02.2015 р. № 81; з 04.03 по 01.06.2015 року, тобто 90 днів, протягом яких облікова ставка становила 30 % річних, згідно Постанови НБУ від 02.03.2015 р. № 154.
Оскільки позивач просив стягнути з відповідача процентів за користування позикою в розмірі 8742,50 грн., що є менше фактичного ( 8752,74 грн. ), то його вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки позивач просив стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 1303,56 грн., що є більше фактичного, то його вимоги в цій частин підлягають задоволенню частково на суму 1298,22 грн.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
У відповідності з цією статтею суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1057,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 12 від 19 травня 2015 року ( а. с. 10 ).
Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1057,86 ( одна тисяча п`ятдесят сім грн. 86 коп. ) грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500 ( п`ятсот ) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березнегуватський районний суд Миколаївської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Г. В. Міщенко