Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/323/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Юрчука М. І. секретаря судових засідань Муравської В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Економкомфорт" , про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання послуг, стягнення моральної шкоди та відшкодування збитків завданих неналежним виконання договору про надання послуг -

В С Т А Н О В И В:

03.03.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт», яким просить суд - визнати недійсним договір від 09.09.2014 року № 03254/14 про участь у програмі адміністрування придбання товарів укладений між нею- ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕкономКомфорт»; просить стягнути з відповідача на її користь 277 грн.78 коп.- кошти, сплачені нею за договором № 03254/14 від 09.09.2014 року, та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; просить стягнути кошти в сумі 1750 грн. в рахунок відшкодування збитків завданих неналежним виконанням договору № 03254 про надання послуг по дбайливому оформленню Договору про участь у програмі адміністрування придбання товарів.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що 09.09.2014 року між нею та ТОВ «ЕкономКомфорт» було укладено договір № 03254 про надання послуг по дбайливому оформленні Договору про участь у програмі адміністрування придбання товарів з дотриманням чинного законодавства. На виконання вказаного договору було сплачено відповідачу кошти в сумі 1750 грн..

Цього дня, між позивачкою і відповідачем було укладено договір № 03254/14 про участь у програмі адміністрування придбання товарів, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі, на укладення якого відповідно до п. 1.5. Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах затверджених Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 № 1676, відповідач повинен був мати ліцензію, якої у останнього на день укладення угоди і на даний час немає.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Крім того позивач вважає, що Відповідач ввів в оману її щодо наявності у нього права на укладення спірного правочину, адже перед тим як укладати договір уклав ще один договір яким ніби-то гарантував наявність у нього права на укладення таких договорів і таким чином Відповідач неналежним чином виконав умови договору № 03254 від 09.09.2014 року, відповідно до якого зобов'язався сприяти у дбайливому оформленні Договору про участь у програмі адміністрування придбання товарів з дотриманням чинного законодавства, внаслідок чого завдав позивачці збитки у розмірі коштів, які вона сплатила по даному договору, а саме 1750 грн

Крім того, на виконання умов Спірного договору позивачкою було сплачено 277,78 грн., - чистий внесок, який, як вона вважає, підлягає поверненню у зв'язку з визнанням договору недійсним; крім того внаслідок оману Відповідачем їй було завдано моральної шкоду, яку ОСОБА_2 оцінюю в 3000,00 грн., як компенсація за завдані їй душевні страждання.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з'явилася. В позовній заяві зазначила, щоб справа розглядалася без її участі, позовні вимоги підтримує. У випадку неявки відповідача не заперечує у заочному розгляді справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Директор ТОВ «ЕкономКомфорт» в надісланому до суду запереченні на позовну заяву ОСОБА_2, просить відмовити в задоволенні позову зазначив, що Товариством не порушено вимог Закону, як про захист прав споживачів, оскільки укладені правочини не відносяться до визначеного, як "пірамідальної схеми", не є фінансовою установою та не надає фінансових послуг, тому не є обов'язковим для ТОВ «ЕкономКомфорт» мати ліцензію на укладення договорів, передбачених Цивільним кодексом України. ТОВ «ЕкономКомфорт» не має прибутку від залучених від учасників платежів згідно договору, а має прибуток на підставі договорів про надання інформаційно-консультаційних послуг.

Дослідивши докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.09.2014 року між позивачем ОСОБА_2 і ТОВ «ЕкономКомфорт» укладено договір № 03254, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання за плату забезпечити позивачу дбайливе оформлення договору про участь у програмі з дотриманням вимог чинного законодавства та надавати інформаційні, консультаційні, роз'яснювальні і довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі ОСОБА_2 у програмі (а.с. 4).

Відповідно до п. 2.1 цього договору сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг становить 1750 грн..

Того ж дня між сторонами було укладено договір № № 03254/14, за змістом якого відповідач за згодою позивачки зобов'язався вчинити за плату та за рахунок останньої певні юридичні дії, спрямовані на надання коштів у позику, визначеного в додатку № 1 до цього договору, а саме, надати 25000 грн. (а.с. 9), які позивачка повинна повернути відповідачу шляхом здійснення 90 платежів у сумі по 277.78 грн., та сплатити адміністративні витрати, які становлять 37 грн.50 коп. (а.с. 7-9).

Зі змісту вказаних договорів встановлено, що програма ТОВ «Економ Комфорт» формується виключно на коштах його учасників, без залучення коштів товариства. Оплата товарів здійснюється за кошти, внесені учасниками; учасник, який отримав товар, в подальшому сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам. Учасник сплачує адміністратору не за одержання коштів чи послуги, а фактично за можливість їх одержання за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів.

Позивачка на виконання умов вищевказаних договорів сплатила відповідачу на підставі банківських квитанцій 1750 грн. (а.с. 5) і 277 грн.78 коп. (а.с.14).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається

Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», 5) фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, -і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Із умов договорів, укладених 09.09.2014 року між ОСОБА_2 і ТОВ «ЕкономКомфорт" № 03254 і № 03254/14, учасник- позивач сплачує "чисті внески", не як прибуток для відповідача, а за рахунок своїх "чистих внесків" накопичує обумовлену договором суму, яка надається учаснику в позику, в даному випадку - 25000 грн., яка накопичена щомісячними одноразовими внесками в кількості 90 разів по 277 грн.78 коп..

Проведена позивачкою оплата коштів в сумі 1750 грн. -це плата за надані відповідачем послуги відповідно до договору № 03254 від 09.09.2014 року, який укладений між сторонами, що відповідає вимогам ст. 203 та ст. 626 ЦК України.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що послуга ТОВ «ЕкономКомфорт"

надана позивачу, не можже вважатися фінансовою у розумінні п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», оскільки відсутня її ознака, як отримання прибутку від залучення грошових коштів від третіх осіб.

Крім того, відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальна схема» не надано, однак визначено ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутня омана відповідачем ТОВ «ЕкономКомфорт" позивача ОСОБА_2 щодо укладення 09.09.2014 року договорів з позивачкою № 03254 і № 03254/14, тому немає підстав визнавати ці договори недійсними та задовольняти позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачки ОСОБА_2 коштів 1750 грн. , 277 грн.78 коп. та моральну шкоду в сумі 3000 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,,88, 212, 213, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 203, 626 ЦК України Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю "Економкомфорт" про визнання недійсним договору від 09.09.2014 року № 03254/14 про участь у програмі адміністрування придбання товарів, укладений між нею- та Товариством з обмеженою відповідальністю "Економкомфорт", та про стягнення на її користь 277 грн.78 коп., як чистй внесок; моральну шкоду в розмірі 3000 грн.; та 1750 грн. - як відшкодування збитків завданих неналежним виконанням договору № 03254, - за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі і були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: М. І. Юрчук