Справа № 487/2563/15-ц
Провадження № 2/487/1495/15
РІШЕННЯ

Іменем України

01.09.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Шапошник Т.В розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в подальшому його уточнив 07.05.2015 року, вказуючи, що 12.11.2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір № NKKCGM00000054 про надання кредиту в розмірі 210150,45 (Долар США) на термін до 12.11.2027 року.

Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав.

Станом на 20.03.2015 року має заборгованість в розмірі 603869,81 (Долар США) яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 182013,16 (Долар США); заборгованості по процентам за користування кредитом 132454,35 (Долар США).; заборгованість по комісії за користування кредитом 20594,70 (Долар США); пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 268807,60 (Долар США).

Від вказаної суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 217047,97(Долар США), яка була задоволена рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва. Отже різниця суми заборгованості за кредитним договором складає 386821,84 (Долар США).

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, що становить 386821,84 (Долар США) та витрати понесені по справі в сумі 3654 грн..

В судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився надав до суду письмову заяву, просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не зявився. Про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та вчасно. Заперечень проти позову чи заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступного:

В судовому засіданні встановлено, що дійсно 12.11.2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір № NKKCGM00000054 про надання кредиту в розмірі 210150,45 (Долар США) на термін до 12.11.2027 року.

Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

В забезпеченя виконання зобовязання за кредитним договором № NKKCGM00000054 від 12.11.2007 року було укладено договір поруки №1 від 12.11.2007 року з ОСОБА_2.

Позивач у повному обсязі виконав свої зобовязання по наданню кредитних коштів. Відповідач не виконав своїх зобовязань по погашенню як основної суми боргу так і погашенню відсотків, комісій та інших витрат за користування кредитом в передбачений договором строк.

Відповідач був ознайомлений з умовами надання кредиту та підтвердив свою згоду підписанням заяви про надання кредиту, але не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом, що є підставою для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом.

08.12.2010 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва (справа № 2-4090/2010) було стягнено з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1921111,37 коп.

Станом на 20.03.2015 року позивачем нараховано заборгованість з урахуванням різниці суми стягнутої на підставі вищезазначеного рішення в сумі 386821,84 (Долар США), яка складається із 106684,60 (Долар США) - заборгованості по відсоткам за користування кредитом,17946,81 (Долар США) заборгованості по комісії за користування кредитом, 262430,12 (Долар США) пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідачем були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором.

За встановленого в судовому засіданні та відповідно до долучених до позову письмових доказів, судом встановлено, що позивач вже звертався до суду в 2010 році до відповідачів про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором. Рішенням суду від 08.12.2010 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» було задоволено з відповідача було стягнуто на користь позивача 1921111,37 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини суми (разом з нарахованими процентами відповідно до ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст.ст. 610,611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають встановлені договором або законом правові наслідки, до яких відноситься припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від нього, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Звернувшись вперше в 2010 році з позовом про стягнення заборгованості, банк таким чином застосував до позичальника положення ст.611 ЦК України.

Відповідно до ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2010 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було стягнуто всю заборгованість за кредитом, а не її частину, а також пеню та штрафи станом на 17.02.2010 рік, що свідчить про реалізацію позивачем свого права вимагати виконання зобовязання в повному обсязі.

Крім того зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання за кредитним договором та комісію, які він продовжував нараховувати після винесення судом рішення.

Відповідно до положень п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.265 ЦК України, оскільки зобовязання залишається не виконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526,599 ЦК України.

Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтелекту, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, обов'язок по наданню доказів покладено на сторони.

За таких обставин позов про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 386821,84, яка складається із 106684,60 (Долар США) - заборгованості по відсоткам за користування кредитом,17946,81 (Долар США) заборгованості по комісії за користування кредитом, 262430,12 (Долар США) пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,30, 60, 88,212, 214 218,224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Д.Г. Нікітін