АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Побірченко Т.І., Шахової О.В.

при секретарі Бугай О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Легбанк» про стягнення коштів;

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3

на заочне рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 09 червня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 09.06.2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Легбанк» про стягнення коштів.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, діючи в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на незаконність ухваленого судом рішення, порушення норм матеріального і процесуального права.

Помилковим, на думку апелянта, є висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відносно ПАТ «Легбанк» введена процедура ліквідації.

Зважаючи на ту обставину, що дата закінчення Договору банківського вкладу № 0713- ДС-14 «Класичний» є 23 жовтня 2014 року, а виплата відсотків по ньому жодним чином не здійснювалась, в листопаді 2014 року позивач, керуючись ст. 1060 ЦК України, усно звернулась до відповідача з проханням повернути вклад і нараховані по ньому відсотки. Проте, банк усно відмовив у поверненні депозитного вкладу та відсотків по ньому, посилаючись на відсутність коштів та фінансово-економічну ситуацію в країні.

19 листопада 2014 року, представник позивача надіслав на ім'я відповідача вимогу про повернення вказаного депозитного вкладу. Проте, станом на сьогоднішній день, відповідь й досі не надходила, заявлені вимоги в добровільному порядку не виконані.

Тому, враховуючи той факт, що повернення вкладу та виплати процентів по вказаному договору відповідачем не здійснюється, не зважаючи на неодноразові звернення позивача з відповідними заявами, апелянт вважає, що такими діями відповідач порушує умови договору та норми діючого цивільного законодавства. Банком не було належно виконано взяте зобов'язання, чим грубо порушено права позивачки, а суд першої інстанції не здійснив жодних заходів для захисту порушених прав.

Також, у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» а саме ст.49, задоволення вимог кредиторів під час процедури ліквідації відбувається, якщо особа заявила заяву про визнання її кредитором, а позивач заявляла таку заяву, що було безпосередньо встановлено в суді. І у зв'язку з цим відмовляти в задоволенні позову з підстав введення процедури ліквідації є необґрунтованим, так як судове рішення повинно ґрунтуватися на повному та всебічному з'ясуванні всіх обставин справи в відповідності до ч.3 ст. 231 ЦПК України, а тому судом повинно було бути враховано те, що позивач має право на відшкодування коштів за вкладами, однак таке відшкодування не здійснюється, що тягне за собою порушення прав позивачки.

Позивачка ОСОБА_2, представник відповідача ПАТ «Легбанк» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог закону. Так, позивач та її представник повідомлялись про час та місце судового засідання за адресами, які зазначив представник позивача в апеляційній скарзі, як адреси для листування. Але, за вказаними адресами ані позивач, ані її представник судові повістки не отримали, вони повернулись до апеляційного суду з відмітками про причини невручення «за закінченням терміну зберігання». За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач та її представник зловживають своїми правами та ввжала, що позивач належним чином повідомлена про час та місце судового засідання. Причини неявки сторони суду не повідомили. За таких обставин, колегія суддів розцінила їх як неповажні та дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України та розглянула справу у відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Легбанк» укладено договір банківського вкладу № 0713-ДС-14 «Класичний» строком до 23.10.2014 року із щомісячною виплатою процентів у розмірі 7,25 % річних на суму 15500 доларів США (а.с.9).

ОСОБА_2 вніс зазначену грошову суму на депозитний рахунок, що підтверджується меморіальним ордером, наявність грошових коштів на рахунку підтверджується випискою з особового рахунку на ім'я позивача. Банк свої зобов'язання перед ОСОБА_2 не виконує - грошові кошти та відсотки за договором банківського вкладу № 0713-ДС-14 «Класичний» від 15 липня 2014 року, внесені на рахунок не повертає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Разом з тим, Постановою Правління Національного банку України № 135 від 26 лютого 2015 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Легбанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 41 від 27 лютого 2015 року розпочато ліквідацію ПАТ «Легбанк».

Встановлено, що позивач зверталась з заявою від 19 березня 2015 року про включення її до реєстру кредиторів (а.с.36).

Позивач звернулася в суд з позовом про повернення їй коштів за договором банківського вкладу.

Разом з тим, на день звернення позивача до суду у ПАТ «Легбанк» було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру його ліквідації.

Главою 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та розділом 8 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачений спеціальний порядок погашення вимог кредиторів.

Статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено порядок спрямування уповноваженою особою Фонду коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, на задоволення вимог кредиторів.

Частиною 4 цієї статті визначено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

За таких обставин, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З початком ліквідації відповідача відповідними державними органами запроваджена процедура забезпечення гарантованих державою прав вкладників, спрямована на їх захист. Порядок погашення вимог кредиторів у такому випадку визначається нормами спеціального закону, з дотриманням принципів черговості, й ухвалення рішення суду про стягнення неповернутої суми вкладу призведе до подвійного стягнення коштів на користь позивача, що не відповідає закону.

Висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Легбанк» про стягнення грошових коштів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню є вірним та таким, що відповідає вимогам закону та зібраним по справі доказам.

Отже, твердження апелянта про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, порушення та неправильне застосування норм матеріального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: