Номер провадження 2/754/2789/15
Справа №754/4916/15-ц
19.06.2015 року Деснянський райсуд м.Києва в складі:
головуючого - судді Смирнової Є.П.,
при секретарі Кузьменко А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві
справу за позовом
Про стягнення грошових коштів за
прострочення виконання
грошового зобов'язання, -
01.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача штрафні санкції за договором позики за час прострочення платежу з 10.07.2013 року по 23.03.2015 року (653 дні), а саме: інфляційні нарахування в розмірі 143.190 грн. 05 коп. та 3% річних від простроченої суми (пеню) в розмірі 21.387 грн. 99 коп., всього - 164.578 грн. 04 коп., а також судові витрати.
При цьому позивач вказує на те, що 21.10.2013 року Деснянським районним судом м.Києва було постановлено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на його (позивача) користь основний борг в сумі 398.500 грн., інфляційні нарахування за час прострочення платежу з 02.09.2012 року по 09.07.2013 року в розмірі 6.376 грн., а також 3% річних від простроченої суми (пеню) в розмірі 10.175 грн. 49 коп. та судові витратив сумі 3.441 грн., всього - 418.492 грн. 49 коп.
Позивач також зазначає, що на виконання вказаного рішення суду 03.03.2014 року Деснянським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист, на підставі якого 07.03.2014 року ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 42391974. Проте, лише 23.03.2015 року ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві на його (позивача) рахунок було перераховано 418.492 грн. 49 коп.
Як вказує ОСОБА_1, за рішенням суду від 21.10.2013 року з відповідача було стягнуто штрафні санкції за період з 02.09.2012 року по 09.07.2013 року, а виконання грошового зобов»язання настало лише 23.03.2015 року, тому позивач вважає, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, відповідач має сплатити йому інфляційні за час прострочення виконання зобов»язання, а також 3% річних від простроченої суми за період з 10.07.2013 року по 23.03.2015 року.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції в сумі 143.190 грн. 05 коп., а також 3 % річних за порушення грошового зобов'язання в розмірі 21.387 грн. 99 коп., всього - 164.578 грн.04 коп.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_3 позовні вимог підтримав.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у тому числі через оголошення в газеті «Урядовий кур»єр» за 30.05.2015 року № 96.
Суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує і представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.
Судом встановлено, що по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 21.10.2013 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 398.500 грн., інфляційні нарахування за час прострочення платежу в розмірі 6.376 грн., 3% річних від простроченої суми за 321 день у розмірі 10.175 грн. 49 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3.441 грн. (а.с. 6-7).
03.03.2014 року на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-4078/2013, який перебував на виконанні у ВДВС Деснянського РУЮ м.Києва (а.с.8).
Як вказує ОСОБА_1 грошові кошти за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 21.10.2013 року були перераховані на його рахунок у ПАТ «ПриватБанк» ВДВС Деснянського РУЮ м.Києва лише 23.03.2015 року.
Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що за рішенням суду з відповідача стягнути штрафні санкції за період з 02.09.2012 року по 09.07.2013 року, а боргове зобов»язання виконано лише 23.03.2015 року, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь штрафні санкції за договором позики за час прострочення платежу за період з 10.07.2013 року по 23.03.2015 року (653 дні), а саме: інфляційні нарахування в розмірі 143.190 грн. 05 коп. та 3% річних від простроченої суми (пеню) в розмірі 21.387 грн. 99 коп., всього - 164.578 грн. 04 коп.
Вказані доводи позивача та його представника суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 30.08.2011 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг 50.000 доларів США, які обіцяв повернути 01.09.2012 року, про що написав відповідну розписку. Однак, у зазначений у розписці строк відповідач гроші ОСОБА_1 не повернув, у зв»язку з чим останній змушений був звернутися до суду.
Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 21.10.2013 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 398.500 грн., інфляційні нарахування за час прострочення платежу в розмірі 6.376 грн., 3% річних від простроченої суми за 321 день у розмірі 10.175 грн. 49 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3.441 грн. (а.с. 6-7).
Як вбачається з вищевказаного рішення суду, стягуючи інфляційні нарахування та 3% річних за 321 день прострочення платежу, суд не зазначив, саме за який період стягуються ці нарахування. При таких обставинах, суд вважає необхідним стягнути з відповідача інфляційні нарахування та 3% річних за час прострочення за період з часу постановлення рішення Деснянським районним судом м.Києва 21.10.2013 року по час перерахування коштів на рахунок позивача у ПАТ «Приват Банк» 23.03.2015 року.
На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню - в розмірі 160.655 грн. 61 коп., а саме: інфляційні нарахування за час прострочення платежу за договором позики від 30.08.2011 року за період з 21.10.2013 року по 23.03.2015 року становлять 142.675 грн. 86 коп., 3% річних від простроченої суми - 17.979 грн. 75 коп.
Оскільки суд частково задовольняє вимоги ОСОБА_1, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору відповідно до розміру задоволених вимог, а саме: в сумі 1.606 грн. 56 коп.
Керуючись ст.ст. 4,10,57-60, 88,213,214, 218 ЦПК України, ст.ст.610-612,614, 625 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за час прострочення платежу за договором позики від 30.08.2011 року інфляційні нарахування за період з 21.10.2013 року по 23.03.2015 року в розмірі 142.675 грн. 86 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 17.979 грн. 75 коп. та судові витрати в сумі 1.696 грн. 56 коп., всього - 162.262 грн. 17 коп.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Є.П. Смирнова