Справа № 266/1103/15-ц
Провадження № 2-о/266/31/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2015 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Дзюба М.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, -

В С Т А Н О В И Л А:

06 квітня 2015 року до суду надійшла та зареєстрована канцелярією заява ОСОБА_2, в якій він просив суд встановити факт перебування його на утриманні своєї двоюрідної сестри - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ознайомившись із заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що зазначена заява не відповідає вимогам ст.ст. 256,258 ЦПК України, оскільки у заяві повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та докази, що підтверджують такий факт.

Заявник в заяві посилався на те, що він має намір отримати посвідку про право на постійне проживання в Україні для подальшого отримання посвідчення особи без громадянства, а встановлення факту перебування утриманні необхідно саме з цією метою.

Відповідно до роз"яснень, які містяться в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", на підставі п.2 ч.1 ст.256 ЦПК України може бути встановлено факт перебування особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і єдиним джерелом засобів до інсування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Субєктом звернення до суду із заявами про встановлення факту перебування особи на утриманні можуть бути фізичні особи, в яких на підставі чинного законодавства у разі встановлення факту виникає відповідне право. Для ухвалення позитивного рішення у справі за заявами цієї категорії суд першої інстанції має встановити, чи може особа, яка звернулась до суду, мати відповідні правові наслідки, на які вона розраховує, чи правильно вона зазначила заінтересовану особу у справі.

Таким чином, вирішуючи питання щодо прийняття заяви про встановлення факту, суд приходить до висновку, що дана заява не відповідає загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви. До того ж, інформація про місце проживання заявника в доданих до заяви копіях документів є суперечливою та ставить під сумнів підсудність даної цивільної справи Приморському районному суду м.Маріуполя, оскільки в довідці про особу, що втратила паспортний документ від 04.10.2013 року та довідці ГУ ДМВС в Донецькій області від 24.10.2013 року місцем проживання заявника зазначена адреса: м.Маріуполь, вул..Сенна, буд.59/3, що відноситься до Жовтневого району міста Маріуполя.

Таким чином, відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 258 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та надає строк для усунення недоліків про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119-121 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків не більше пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дзюба М. В.