Справа № 581/457/15-ц
Провадження № 2/581/194/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 липня 2015 року смт.Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В, при секретарі судового засідання Горкуші Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, третя особа без права заявлення самостійних вимог на предмет спору: Липоводолинська районна державна нотаріальна контора Сумської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Беєве померла рідна сестра діда позивача по лінії батька ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка до дня смерті проживала у вказаному вище населеному пункті по АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у виді земельної ділянки площею 0,38 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення домашнього господарства, яка розташовувалась на території Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області по АДРЕСА_1. Зазначав про те, що ОСОБА_4 за свого життя у листопаді 2000 року оформила права на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що отримала відповідне свідоцтво на право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,38 га, які розташовувані на території Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області по АДРЕСА_1. Проте за свого життя вона не виготовила державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку і відповідно не зареєструвала право власності у встановленому на той час порядку. Позивач зазначав про те, що оскільки він в установленому порядку, як спадкоємець за заповітом, після смерті ОСОБА_4 прийняв та оформив права на спадщину, які залишилась після смерті зазначеного вище спадкодавця (зокрема, він отримав свідоцтво про право на спадщину на належний спадкодавцю житловий будинок в с.Беєве, зареєструвавши право власності у встановленому порядку на нього), то вважає, що він в силу ст.ст.1216,1218 ЦК України, набув право на вказану вище земельну ділянку, яка у встановленому порядку була успадкована ОСОБА_4 після смерті її чоловіка. Просив суд визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку, як набуту ним в порядку спадкування за заповітом.

Позивач в судове засідання не з'явився, через свого представника подав заяву про розгляд справи у його відсутність, додатково подавши письмові докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач, представник Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області в попереднє судове засідання не з'явився, але в своїй письмовій заяві позов визнав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без присутності їх представника.

Представник третьої особи до суду не з'явився, але в письмовій заяві не заперечував проти позову, просив справу розглянути без участі представника цієї контори.

У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін та третьої особи, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши обставини справи, в якій достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом установлено факт смерті гр.ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 80 років в с. Беєве Липоводолинського району Сумської області. Заповіт від імені ОСОБА_4 посвідчено секретарем Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 22 березня 2001 року, реєстровий № 28. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався у встановленому порядку. Інших спадкоємців за законом з обов'язковою часткою у спадщині та за заповітом після смерті ОСОБА_4 судом не встановлено (а.с. 6-9).

З нотаріально оформлених свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 02 і 03 листопада 2000 року вбачається те, що спадкоємцем майна гр. ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є його дружина ОСОБА_4, яка на той час мешкала в с.Беєве Липоводолинського району Сумської області. Спадкове майно, на яке видані свідоцтва складалося із житлового будинку та земельної ділянки площею 0,38 га, розташованих в АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Також зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19 травня 2009 року державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Чорним В.В., також вбачається те, що спадкоємцем прав на нерухоме майно гр.ОСОБА_4, яка померла 19 липня 2008 року, є позивач по справі ОСОБА_1 Спадкове майно, на яке видано вказане свідоцтво складалося із права на житловий будинок, площею 37,5 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1. 09 червня 2009 року зазначена нерухомість була зареєстрована на ім'я спадкоємця ОСОБА_1 (а.с.12). З фотокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 09 вересня 1998 року вбачається те, що ОСОБА_5, мешканцю АДРЕСА_1, на підставі рішення Беївської сільської ради народних депутатів від 23 травня 1998 року № 23 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,38 га, розташовану на території Беївської сільської ради для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.18). Довідковими даними Липоводолинської держнотконтори Сумської області, зібраними за відомостями Спадкового реєстру, підтверджена відсутність звернень будь-яких інших спадкоємців, окрім позивача, і заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.30,47).

При визнанні права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з таких положень закону чинного на час виникнення спірних правовідносин зі спадкування.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Так, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Частиною 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, а згідно з п. г) ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України право власності на земельні ділянки громадяни України набувають в порядку прийняття спадщини.

Позивач, прийнявши в установленому законом порядку спадщину після смерті ОСОБА_4, із часу її відкриття набув права на успадковану земельну ділянку (це право володіння, користування нею відповідно), а право розпорядження зазначеною вище земельною ділянкою у позивача, як спадкоємця за заповітом, виникне з часу державної реєстрації його права власності на вказану нерухомість (ч.2 ст.1299 ЦК України). Тобто перелічені права на вищевказану земельну ділянку входили до спадкової маси, яка виникла після смерті ОСОБА_4, остання в свою чергу у встановленому законом порядку прийняла та оформила спадкові права на вказану нерухомість після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, що підтверджується дослідженими матеріалами справи.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими.

За життя право власності гр. ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку перейшло на законних підставах до неї після смерті її чоловіка, і в свою чергу ці ж права перейшли до спадкоємця за заповітом (позивача по справі), а тому ОСОБА_1 має право на вказану спадщину, та при відсутності оригіналу правовстановлюючого документу у позивача право останнього підлягає судового захисту у спосіб визнання за ним прав на вищевказане нерухоме майно. Крім цього, відсутність у позивача правовстановлюючого документу на земельну ділянку не може бути перешкодою в оформленні його спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті спадкодавця за заповітом.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 130, 174, 208, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 344, 392, 1217, 1218 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем с. Беєве Липоводолинського району Сумської області, право власності на земельну ділянку загальною площею 0,38 га, розташовану на території Беївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, з призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого підсобного господарства, і яка належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 ОСОБА_5, як набуте позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Беєве Липоводолинського району Сумської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Бутенко