АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3564/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/2016/К/15 суддя Чайкін І.Б.
Категорія № 26 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на отримання нею професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК в 2014 році їй було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 20%. При повторному переогляді даний відсоток втрати професійної працездатності підтвердився в березні 2015 року та призначено наступний переогляд в березні 2017 року.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у сумі 243000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 13000,00 грн., а також - на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної зазначив, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не прийняв до уваги, що згідно трудової книжки відповідача, вона працює в КЗ «Міська лікарня № 5 м. Кривого Рогу», отже на думку представника відповідача, стан її здоровя задовільний, оскільки дозволяє продовжувати працювати.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги посилання ОСОБА_3 в позовній заяві на те, що стягнення моральної шкоди надасть їй можливість пройти хороший курс лікування, оскільки обовязок фінансування витрат в тому числі на придбання ліків Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» покладає на відповідний Фонд. Також зазначив, що згідно висновку МСЕК позивачу встановлено лише тимчасову втрату працездатності з подальшим переоглядом, що свідчить про можливе покращення стану її здоровя. На думку представника відповідача при влаштуванні позивача на роботу, її було ознайомлено з умовами праці та їх можливими наслідками для здоровя останньої, отже ОСОБА_3 свідомо погоджувалась працювати в шкідливих умовах праці.

Поміж тим представник відповідача в апеляційній скарзі зазначив, що визначена сума моральної шкоди, що підлягає до стягнення є необґрунтованою та значно завищеною та розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 працювала в дробильно-сортувальній фабриці на підприємстві відповідача з 10.10.1995 року по 28.07.2011 року машиністом конвеєру 2 розряду.

28 липня 2011 року позивач звільнена за власним бажанням (а.с.5-7).

23.01.2014 року рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачеві було встановлене професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої ст.).

Висновком МСЕК в 2014 році позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20 %, який підтвердився при наступному переогляді 13.03.2015 року та призначено наступний переогляд на березень 2017 року (а.с.10).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності, у звязку з цим, підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно акту розслідування професійного захворювання від 20 лютого 2014 року (а.с.8-9) причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, спростовуються оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, внаслідок отриманого професійного захворювання позивач час від часу змушена звертатись до лікарів, що підтверджується виписними епікризами; змінився її звичний ритм життя, зменшилась активність її життєвої діяльності, вона змушений прикладати зусилля для організації свого життя та постійного підтримання працездатності. У звязку з чим колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги щодо праці позивача в КЗ «Міська лікарня № 5 м. Кривого Рогу» після її звільнення з ПАТ «КЗРК», що на думку представника відповідача свідчить про задовільний стан здоровя ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_3, в результаті ушкодження здоровя, моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачеві було відомо про можливі наслідки впливу шкідливих умов праці на стан її здоровя та добровільну працю в таких умовах, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив працівника з умовами праці та попередив про їх шкідливість, не звільняє відповідача від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Доводи апеляційної скарги щодо встановлення ОСОБА_3 лише тимчасової втрати працездатності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки первинно в 2014 році позивачу було встановлено 20% втрати працездатності та при повторному переогляді в 2015 році вказаний відсоток втрати працездатності підтвердився.

Інші доводи представника відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці та спростовуються вищевикладеним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: