АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8137/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3521/15Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

При секретарі: Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до садівничого товариства "Роднічок", ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення загальних зборів та правління садівничого кооперативу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до місцевого суду з позовом до садівничого товариства «Роднічок» та ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення загальних зборів членів садівничого товариства «Роднічок», оформленого протоколом №1-10 загальних зборів обслуговуючого кооперативу «Садівничого товариства «Роднічок» від 17.04.2010 року та рішення правління садівничого товариства, оформленого протоколом засідання членів правління садівничого товариства за № 3 від 24.08.2011 року в частині прийняття громадянина України ОСОБА_5 в члени садівничого товариства.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до садівничого товариства "Роднічок", ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення загальних зборів та правління садівничого кооперативу - визнано неподаною і повернуто позивачу, в зв'язку з неусуненням недоліків.

Із вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі просить ухвалу судді скасувати та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання для прийняття позовної заяви до провадження. Посилається на те, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, так як недоліки позовної заяви нею були усунуті належним чином, а щодо не долучення до матеріалів справи документів, що оскаржуються, надала у тексті позовної заяви пояснення про те, що ЦПК України не передбачено обов`язкового долучення до матеріалів позовної заяви усіх доказів при її подачі, так як вказані документи можуть бути надані до суду на наступних стадіях цивільного процесу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до садівничого товариства "Роднічок", ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення загальних зборів та правління садівничого кооперативу залишено без руху та надано строк протягом п'яти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків.

В ухвалі суд зазначав, що зміст позовної заяви не відповідає вимогам ст.ст. 119,120 ЦПК України, а саме: позивачем не надано доказів знаходження відповідача СТ «Роднічок» за адресою, що вказана у позовній заяві; документів, які оскаржуються.

Вищезазначену ухвалу ОСОБА_2 отримала 13.07.2015 року.

20.07.2015 року позивачами до матеріалів справи долучено позовну заяву (після усунення недоліків) та витяг відомостей із ЄДР стосовно місцезнаходження відповідача СТ «Роднічок». Зі змісту позовної заяви (після усунення недоліків) вбачається, що позивачі вказують на відсутність необхідності подання саме із матеріалами позовної заяви документів, що оскаржуються, адже їх можна долучити до матеріалів справи впродовж слухання справи.

Визнаючи неподаною та повертаючи заяву на підставі ст. 121 ЦПК України, суд першої інстанції вказував, що у наданий судом строк недоліки позовної заяви позивачем не усунуті в повному обсязі, так як позивачі до суду необхідні документи надали не в повному обсязі.

Вказану ухвалу про визнання неподаною та повернення матеріалів позовної заяви апелянт отримала 21.09.2015 року.

Проте з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законів України від 23 червня 2005 року № 2709-ІV "Про міжнародне приватне право", від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та положень інших законів, нормативно-правових актів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із найважливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб (ст. 55, 124 Конституції України).

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК). Відповідно до ст.ст. 1,3 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку, встановленому цим Кодексом, та справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, залишає позовну заяву без руху, а у разі, якщо цей недолік не буде усунуто у встановлений строк, - визнає заяву неподаною та повертає її позивачеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місцезнаходження (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху апелянт отримала 13.07.2015 року, що підтверджується відміткою у довідковому листі.

Позовну заяву (після усунення недоліків) разом із витягом з ЄДР про місце знаходження відповідача СТ «Роднічок» позивачами надано до суду 20.07.2015 року. У тексті позовної заяви (після усунення недоліків) в обґрунтування ненадання оскаржуваних документів, позивачі посилались на п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, де вказано на необхідність зазначення, а не надання доказів та на п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», де зазначено, що: «подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику» (а.с. 15-23).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачами було виконано ухвалу судді від 24 червня 2015 року протягом п'яти днів з дня її отримання.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, в ній позивачі здійснюють обґрунтування позовних вимог та в заяві про витребування доказів ставлять питання про витребування необхідних доказів. Щодо ненадання ними оскаржуваних документів, то в позовній заяві (після усунення недоліків) вказані мотиви ненадання таких доказів, із посиланням на не обов`язковість їх подання разом із самою позовною заявою. Таким чином, позивачі усунули недоліки в такому обсязі, в якому мали таку можливість.

За змістом ст. ст. 11, 119 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладенням відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, а тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати позовну заяву без руху та повертати заявнику.

Однак, суддя місцевого суду взагалі не звернув уваги на подані позивачами пояснення, що викладені у позовній заяві (після усунення недоліків). Ні оцінка, ні вирішення даного клопотанню суддею не було проведено, що призвело до необґрунтованого порушення права позивача на доступ до правосуддя.

Крім того, слід звернути увагу на те, що згідно ст.130 ЦПК України, за необхідністю, у попередньому судовому засіданні суд може уточнити позовні вимоги або заперечення проти позову, визначити факти, які необхідно встановити для вирішення спору, з'ясувати, які докази подані кожною стороною, за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішити питання про витребування доказів.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, суд виходить з принципу недопустимості обмеження права громадян на звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Зокрема у рішенні від 04 червня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Також, Європейський суд зазначає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36).

Колегія суддів вважає, що суддя першої інстанції, постановляючи ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, порушив норми процесуального права та норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119, 121 ЦПК України, чим порушив гарантовані права позивача щодо ефективного засобу юридичного захисту та справедливого судового розгляду в такому його елементі, як право доступу до суду для захисту порушених прав чи інтересів, що є неприпустимим та порушує принципи діяльності судової влади, яка повинна забезпечувати рівні права всіх осіб, чиї інтереси так чи інакше зачіпає судова діяльність.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення, а саме, ухвала судді підлягає до скасування, а матеріали заяви мають бути повернені до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 311 ч.1 п.4 , 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 липня 2015 року - скасувати.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до садівничого товариства "Роднічок", ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення загальних зборів та правління садівничого кооперативу - повернути до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) В.А. Чічіль

Судді: (підписи) О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно: В.А. Чічіль