Справа № 473/3274/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"22" жовтня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Вуїва О.В., при секретарях Лукіянчиній Т.І., Заблоцькій М.М.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: відділ Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про зняття арешту з майна та зняття заборони на його відчуження,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 12 червня 2013 року помер її батько ОСОБА_5

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого майна входить частка в житловому будинку №1 по вул. Пірогова в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області.

Позивачка, як спадкоємець за заповітом, належним чином та у встановлений законом строк прийняла спадщину, частину її оформила, проте не має можливості оформити свої спадкові права на частку в будинку в зв'язку з його арештом.

Арешт накладений постановою виконавця відділу ДВС Вознесенського МРУЮ про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2005 року під час виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів.

В зв'язку зі смертю боржника 03 липня 2013 року виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Цією ж постановою припинено чинність арешту майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Проте постанова в частині припинення чинності арешту не виконана, можливість її виконання на час розгляду справи втрачена.

Вказана обставина позбавляє позивачку можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому ОСОБА_3 просила про зняття арешту з житлового будинку №1 по вул. Пірогова в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області в судовому порядку.

В судовому засіданні, яке проводилося без участі позивачки, її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, проте надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи ВДВС Вознесенського МРУЮ ОСОБА_2 в судовому засіданні питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду.

Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши матеріали виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів (ВП №14157176), суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову (в частині вимог про зняття арешту), оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що 12 червня 2013 року помер батько позивачки ОСОБА_5

Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого майна входить частка в житловому будинку №1 по вул. Пірогова в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області.

Позивачка, як спадкоємець за заповітом, належним чином та у встановлений законом строк прийняла спадщину, частину її оформила, проте не має можливості оформити свої спадкові права на частку в будинку в зв'язку з його арештом. А згідно п.п. 4.15, 4.17 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, 22 лютого 2012 року затвердженої наказом Міністра юстиції України №296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.Якщо на спадкове майно накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Судом встановлено, що арешт накладений постановою виконавця відділу ДВС Вознесенського МРУЮ про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13 червня 2005 року під час виконання судового рішення щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів.

В зв'язку зі смертю боржника 03 липня 2013 року виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Цією ж постановою припинено чинність арешту майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Проте постанова в частині припинення чинності арешту не виконана, оскільки вчасно не направлена виконавцем до виконання, можливість її виконання на час розгляду справи втрачена (орган, на який покладено виконання постанови, вказує на неможливість зняття арешту на її підставі).

ОСОБА_3, прийнявши спадщину, фактично набула її у власність, оскільки згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Проте в зв'язку з арештом спадкового майна позивачка, фактично являючись власником, не має можливості виконати передбачений ч. 1 ст. 1297 ЦК України обов'язок щодо отримання свідоцтва про право на спадщину щодо нерухомого майна, а також в повному обсязі реалізувати права власника.

Остання, не являючись стороною виконавчого провадження по виконанню судового рішення щодо стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів, також позбавлена можливості оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 321, ст. 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про виконавче провадження особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За встановлених обставин суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 про зняття арешту з майна є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивачки про зняття заборони на відчуження спірного арештованого майна, то судом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна встановлено, що відносно боржника ОСОБА_5 було встановлене та зареєстроване обтяження у вигляді арешту спірного будинку, заборона на відчуження спірного арештованого майна окремо не встановлювалася, а є складовою арешту, зняття арешту з майна автоматично призводить до зняття заборони на відчуження арештованого майна, а тому вказана вимога є зайвою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: відділ Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.

Зняти арешт з житлового будинку №1 по вул. Пірогова в с. Щербані Вознесенського району Миколаївської області, що накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження серії АА №114601 від 13 червня 2005 року, винесеною державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_6.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Вуїв