Справа № 453/118/15 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/3563/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) у користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 10560 грн. 63 коп. та 243 грн. 60 коп. витрат, пов'язаних з сплатою судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач, просить таке скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права. Судом не задоволено клопотання відповідача про обо`язкову участь представника ПАТ «Дельта Банк». Окрім того, суд упереджено відхилив клопотання про долучення до матеріалів справи копії пластикової карти, яку отримав апелянт в 2007 році. Суд не дослідив обставину укладення між сторонами в 2007 році первинного кредитного договору. Вважає, що уклавши в 2011 році новий кредитний договір з новими відсотками на частину непогашеної суми за попереднім кредитним договором від 2007 року, банк обманув відповідача, при цьому стверджуючи про реструктуризацію. Зазначає, що відповідач зобов`язаний був сплатити ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти, визначені кредитним договором від 2007 року, натомість позивач надав розрахунок за інший часовий період та на підставі іншого договору від 2011 року, сума заборгованості якого становить частину суми незакритого попереднього договору від 2007 року. Відтак, вказує на сплив позовної давності щодо вимоги про стягнення боргу за договором споживчого кредиту від 2007 року. Вважає, що банком, до того ж, не долучено доказів на підтвердження вчинення будь-яких дій щодо сплати відповідачем заборгованості впродовж даного періоду. Покликається на постанову Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та зазначає, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. А тому, позовна давність за позовами про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, поважних причин неявки в судове засідання суду не повідомили, а тому справу заслухано у їх відсутності, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з копією кредитного договору № 002-13523-130811 від 13.08.2011 року ПАТ «Дельта Банк» надало відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 15012,21 грн. строком на 364 календарних днів, а відповідач прийняв на себе зобов'язання здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів та пені, яка нарахована в разі порушення строків сплати заборгованості та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що умови вищевказаного кредитного договору ОСОБА_2 не виконував, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість, яка станом на 06.11.2014 року становить 10560,39 грн. Крім того, з огляду на підписання кредитного договору відповідачем, судом відхилено твердження останнього про введення його в оману з приводу умов договору, та взято до уваги ту обставину, що спірний договір в судовому порядку не оскаржувався. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд надав критичну оцінку твердженням відповідача про його необізнаність з існуючою сумою заборгованості.

З даним висновком погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Згідно з ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як з`ясовано судом першої інстанції, станом на 06.11.2014 року року відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість.

В силу вимог ч.ч. 1, 3 ст. 10. ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідно, надавши докази (ст.57-60 ЦПК України).

В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 002-13523-130811 від 13.08.2011 року станом на 06.11.2014 року, з якого вбачається, що загальна заборгованість становить 10560,63 грн., яка складається з: тіла кредиту: 10560,63 грн.; прострочене тіло кредиту: 0,00 грн.; заборгованість за відсотками: 0,00 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн.; заборгованість з пені: 0, 00 грн.

Судом першої інстанції належним чином досліджено розрахунок заборгованості (а.с.10), долучені до матеріалів справи квитанції про поповнення карткового рахунку за договором № 002-13523-130811 від 13.08.2011 року та виписку по рахунку від 16.07.2012 року із зазначенням суми заборгованості (а.с.21-27).

У графі «Платежі» розрахунку заборгованості зазначено, що відповідачем були сплачені такі платежі: 06.09.2011 року у сумі -850 грн.; 13.10.2011 року у сумі - 993 грн.; 28.11.2011 року у сумі - 850 грн.; 27.12.2011 року у сумі - 1600 грн.; 20.01.2012 року у сумі - 1000 грн.; 15.02.2012 року у сумі - 950 грн.; 17.05.2012 року у сумі - 1000 грн.

Наявний розрахунок містить вичерпну інформацію про наявність заборгованості позичальника перед банком. Жодних інших розрахунків матеріали справи не містять, зокрема і тих, які б спростовували наявність заборгованості чи виключали факт існування договірних зобов`язань за договором кредиту.

Щодо доводів апелянта про безпідставне невизнання судом обов`язкової участі у справі представника позивача, то такі не заслуговують на увагу. Визнання обов`язкової явки в судове засідання сторони по справі є правом суду. Відтак, з урахуванням обґрунтувань вимог позовної заяви та долучених до неї письмових доказів, суд першої інстанції провів судове засідання за відсутності представника позивача у відповідності до норм цивільного процесуального законодавства.

Покликання апелянта на те, що уклавши 13.08.2011 року з банком новий кредитний договір з новими відсотками на частину непогашеної суми за попереднім кредитним договором від 2007 року, банк його обманув і не застосував реструктуризацію, є безпідставним та спростовується фактом підписання ОСОБА_2 кредитного договору від 13.08.2011 року, а відтак і обізнаністю з умовами останнього.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 зазначеного договору всі терміни в цьому Договорі вживаються у значенні, визначеному Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичним особам, затвердженими Рішенням ради директорів ПАТ «Дельта Банк», які оприлюднюються шляхом їх розміщення на інформаційних стендах Банку в приміщеннях Банку та на сайті Банку; Банк, відповідно до наданого Держателем пакету документів, а також згідно з вимогами Банку та чинного законодавства України, відкриває Держателю картковий рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті України - гривні, оформляє та надає в користування Держателю картку платіжної системи Дельта, далі - «Картка», а також ПІН-код до Картки; здійснює обслуговування Держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Фортуна 10, що міститься в Додатку № 1 до цього Договору, надалі - «Тарифи» та згідно з умовами цього Договору, Умовами надання картки і Правил. Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття Держателю відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладення цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на загальну суму на Рахунку в сумі 15012, 21 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується Банком самостійно, та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Перегляд та/або зміна ліміту Кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур Банку та умов цього Договору. Банк самостійно не більше одного разу на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода до Договору про зміну ліміту Кредитної лінії Сторонами не складається. Інформація щодо зміни розміру Кредитного ліміту та Строків уведення в дію зазначаються у щомісячній виписці та / або текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору моментом надання банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день отримання платежів, передбачених Тарифами, за умови відсутності на Рахунку власних коштів Держателя.

Крім того, погодившись з умовами кредитного договору від 13.08.2011 року шляхом його підписання, твердження ОСОБА_2 про сплив позовної давності щодо вимоги про стягнення боргу за договором споживчого кредиту від 2007 року, є безпідставним, оскільки спірні правовідносини виникли саме з приводу виконання кредитного договору від 2011 року.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу як таку, що не спростовує висновків суду першої інстанції, слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 309, ст.ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.