Справа № 541/485/15-ц
Провадження № 2/541/378/2015
У Х В А Л А

06 березня 2015 року місто Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Гриб М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

4 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просила суд прийняти рішення про відшкодування їй матеріальної та моральної шкоду, заподіяної їй в наслідок пошкодження її автомобіля, яке мало місце 19.08.2014 року на 152 км автодороги Київ-Харків-Довжанський.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованому у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Із позовної заяви вбачається, що зазначені в ній відповідач ОСОБА_2 проживає в м. Харків, а відповідач ОСОБА_3 товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» знаходиться в м. Києві.

Таким чином зазначені позивачкою відповідачі знаходяться та проживають за межами територіальної юрисдикції Миргородського міськрайонного суду, а відтак вказана позовна заява є непідсудною Миргородському міськрайонному суду.

Посилання позивачки на п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року, як на підставу визначення підсудності її позовної заяви Миргородському міськрайонному суду, є неспроможним, оскільки: 1) ч.6 ст. 110 ЦПК України не підлягає застосуванню при визначенні підсудності вказаної позовної заяви, оскільки місцем заподіяння шкоди майну потерпілої за матеріалами, долученими до позовної заяви, є 152 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, тобто місце, яке знаходиться за межами територіальної юрисдикції Миргородського міськрайонного суду;

2) ч. 3 ст. 110 ЦПК України не підлягає застосуванню з огляду на те, що позовні вимоги заявлені не про відшкодування шкоди, завданої смертю або ушкодженням здоровя позивачки, чи завданої злочинними діями відповідачів, а шкоди, завданої майну потерпілої. Матеріалів, які б підтверджували заподіяння шкоди здоровю позивачки, або матеріалів, які б підтверджували заподіяння позивачці шкоди злочинними діями відповідачів, до позовної заяви не долучено;

3) ч. 8 ст. 110 ЦПК України не підлягає застосуванню з огляду на те, що спірні правовідносини виникли не із договірних зобовязань, а з недоговірних, тобто із правовідносин, які виникли із заподіяння шкоди. Згідно глави 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України зобовязання, що виникають із заподіяння шкоди, відносяться до недоговірних зобовязань. Крім цього, позивачка не є стороною договору страхування, на який вона посилається в своїй позовній заяві, а відтак спір виник не із виконання договору страхування.

Згідно ст. 115, п.4 ч.3 ст.121 цього Кодексу якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Керуючись ст.ст.109, 110, 115,121, 208-210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди повернути позивачці для подання до належного суду, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання чи перебування відповідача ОСОБА_2 або за місцем знаходження Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд в 5-денний термін з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя:

ОСОБА_4