Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5430/14-ц
Провадження № 2/553/262/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.03.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Юхно С.П.,

при секретарі Шпак Н.О.,

за участю адвоката Дмитренко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання вчинити дії. У позові вказано, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровані він, його донька ОСОБА_4 та колишня дружина ОСОБА_3. Зважаючи на те, що відповідач з донькою не проживають в його квартирі з листопада 2008 року просив суд визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користуватись його квартирою та зобов'язати Ленінський РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області в особі сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб зняти з реєстраційного обліку зазначених осіб.

Ухвалою суду від 09 лютого 2015 року за клопотанням адвоката позивача замінено третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Ленінський РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області на Управління державної міграційної служби України в Полтавській області

Позивач ОСОБА_2 та його адвокат Дмитренко О.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині визнання її такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням. В частині визнання її доньки ОСОБА_4 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вона не має змоги зареєструвати дитину за місцем свого фактичного проживання, а власного житла вона не має.

Представник органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтави ради Соловйова Л.М. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог в частині визнання малолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в останнє судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи.

Заважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 29 вересня 2003 року, свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_1, виданим Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції.

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2, виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, сторони по справі уклали шлюб 24 листопада 2004 року, про що зроблено актовий запис за № 1408.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 липня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Сторони по справі мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області ( а.с. 8).

Як вбачається з домової книги та довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Полтавській області відповідач ОСОБА_3 та донька сторін ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не заперечувала, що вона та її донька ОСОБА_4 з 2009 року не проживають за вказаною адресою.

Дану обставину в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин понад один рік, тому вона втратила право користування вказаним приміщенням, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання малолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Частини 2, 3 статті 18 Закон України «Про охорону дитинства» передбачають, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Пункт 2.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22 листопада 2012 року № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421, визначає, що відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що вона не має свого житла, а відтак позбавлена можливості зареєструвати доньку за іншою адресою, тому просила суд не визнавати її доньку такою, що втратила право користуватись квартирою, власником якої є батько дівчинки - позивач по справі.

Відповідно до довідки ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 06 лютого 2015 року № 786 відсутні відомості про належність нерухомого майна на праві власності за відповідачем ОСОБА_3

Враховуючи положення вище вказаних нормативних актів, думку представника органу опіки та піклування, яка заперечувала щодо визнання малолітнього ОСОБА_4 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, та беручи до уваги інтереси дитини і той факт, що мати дитини ОСОБА_3 позбавлена можливості зареєструвати доньку за іншою адресою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання малолітньої ОСОБА_4 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, задоволенню не підлягають.

Зважаючи, що позивач не надав суду докази, які підтверджують, що йому відмовлено у знятті з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_3 на підставі рішення суду, тому позовні вимоги в частині зобов'язання зняття з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають.

Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 130, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов'язання вчинити дії, , - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку м. Полтави, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м. Полтави, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Полтави, сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави С. П. Юхно