У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" червня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімбудплатмас», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімбудплатмас», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Як убачається зі змісту позовної заяви та долучених до неї документів, предметом спору є стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП, яка сталася по пр. Голосіївському, зі сторони пл. Московській в напрямку вул. Голосіївської в м. Києві з вини водія ОСОБА_3, якого звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з передачею на поруки трудовому колективу.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ч. 3 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 113 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 40 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року № 3, суди мають виходити з того, що таке правило підсудності (ст. 113 ЦПК) зазвичай стосується позовних вимог, які випливають із однієї правової підстави та пред'являються до кількох осіб (наприклад, позов до кількох відповідачів про відшкодування шкоди, завданої здоров'ю чи майну позивача їх спільними діями; позов до засобів масової інформації та автора поширеного ними матеріалу про спростування недостовірної інформації).

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив адресою відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_1. Разом з тим, як убачається з ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 13.11.2013р. про закриття провадження відносно ОСОБА_3 та з довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у м. Києві, одержаної судом 23.06.2015 року, місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, судом встановлено, що предметом спору є стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних позивачу ОСОБА_1 внаслідок скоєння ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди виникли між потерпілою особою та винуватцем ДТП: позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_3 та предмет спору не визначає його виключну підсудність.

Разом з тим, як убачається з матеріалів позовної заяви, вказаний у позові відповідач ОСОБА_2 не є винуватцем чи навіть учасником ДТП. ОСОБА_3 під час ДТП керував транспортним засобом, право на управління та розпорядження яким надано власником цього автомобіля ОСОБА_4 - вказаним у позові відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що свідчить про відсутність єдиної правової підстави виникнення спірних правовідносин, пов'язаної спільними діями відповідачів в розрізі досліджуваного спору, що, відповідно до вищенаведеного роз'яснення, викладеного у пункті 40 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3, свідчить про неможливість визначення підсудності за цим позовом за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 за правилами територіальної підсудності, визначеної статтею 113 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, позивачем не наведено будь-яких інших підстав визначення підсудності розгляду досліджуваного позову Дніпровському районному суду м. Києва, оскільки ДТП сталася в Голосіївському районі м. Києва, а зареєстрованим місцем проживання позивача, згідно позовної заяви зазначено Києво-Святошинський район Київської області.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Оскільки дана справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, позовна заява підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 109, 110, 113, 121, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Хімбудплатмас», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - повернути позивачу для подання до належного суду.

Роз'яснити позивачу його право на подачу позову до суду за зареєстрованим місцем проживання чи перебування відповідача ОСОБА_3 або за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем завдання шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

С у д д я: