ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1797/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"07" квітня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого-судді Дубаса В.А., при секретарі Ридзель О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що придбала квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_3 06.03.2014 року.

Відповідно до п.10 вказаного договору відповідач зобов"язувався знятись з реєстраційного обліку у відчужуваній квартирі до 31.03.2014 року

Оскільки станом на листопад 2014 року відповідач належним чином не виконав свої зобов"язання щодо зняття з реєстраційного обліку у відчужуваній квартирі, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач у судове засідання не з'явилась, однак представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 06.03.2014 року укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач продав (передав у власність), а позивач купила (прийняла у власність) квартиру АДРЕСА_1. (а.с.6-9).

Відповідно до п.10 вказаного договору передача та звільнення квартири від продавця покупцю буде здійснено до 15.03.2014 року, з чим покупець погодилась. Продавець повідомив покупця, що станом на 06.03.2014 року у відчужуваній квартирі на реєстраційному обліку перебуває ОСОБА_3 Продавець засвідчив, що особи, які зареєстровані у квартирі знімуться з реєстраційного обліку до 31.03.2014 року.

Однак, як вбачається з довідки Форми №3, яка видана КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва», станом на 28.11.2014 року у квартирі АДРЕСА_1 відповідач і досі є зареєстрованим (а.с.11).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником квартири, вона має право, відповідно до положень ст.391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від особи, яка перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися її майном - квартирою.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 10, 57-61, 169 ч. 4, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (1970 року народження) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (1970 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ В.А. ДУБАС