Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за скаргою державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» на дії відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, за касаційною скаргою державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2014 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» (далі - ДТГО «Львівська залізниця») звернулось до суду із скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції), просило скасувати постанову ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 25 листопада 2013 року та зобов'язати ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції закінчити виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 18 вересня 2013 року Івано-Франківським міським судом, у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Скаргу обґрунтовано тим, що на виконанні у ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист, виданий 18 вересня 2013 року Івано-Франківським міським судом, про стягнення з ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_3 40 191 грн 42 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ДТГО «Львівська залізниця» є податковим агентом та зобов'язана нараховувати, утримувати та сплачувати податки до бюджету від імені та за рахунок її працівників, які є їх платниками.

Під час нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі рішення суду всю стягнуту судом суму було включено до загального місячного оподатковуваного доходу ОСОБА_3, із якої утримано 8 405 грн 86 коп.

Незважаючи на чітке дотримання ДТГО «Львівська залізниця» чинного законодавства, 25 листопада 2013 року ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції у зв'язку з невиконанням рішення суду винесла постанову про арешт належних залізниці коштів у розмірі 10 765 грн 56 коп.

Справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Останньою ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2014 року, в задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ДТГО «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що на виконанні ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист, виданий 18 вересня 2013 року Івано-Франківським міським судом, про стягнення з ДТГО «Львівська залізниця» на користь ОСОБА_3 40 191 грн 42 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 20 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження.

У порядку добровільного виконання рішення суду 20 вересня 2013 року ДТГО «Львівська залізниця» виплатила стягувачу 1 310 грн, 26 вересня 2013 року - 30 450 грн, 7 жовтня 2013 року - 30 грн 18 коп., а всього - 31 790 грн 18 коп.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що ДТГО «Львівська залізниця» не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження допущених ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції порушень.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач не сплатив на користь позивача визначену рішенням суду та зазначену у виконавчому листі суму коштів у розмірі 40 191 грн 42 коп.

Із висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

За змістом ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі -Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання судових рішень.

У липні 2013 року ст. 65 Закону було доповнено частиною восьмою, яка регулює виконання судових рішень про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

Згідно із ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Системний аналіз ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 18 ПК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі виконання рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу боржник (роботодавець) є податковим агентом, який при виконанні судового рішення обчислює податок на доходи фізичних осіб та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплат стягувачу.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги, апеляційний суд виходив із того, що ДТГО «Львівська залізниця» не сплатило на користь ОСОБА_3 40 191 грн 42 коп., як зазначено в резолютивній частині рішення апеляційного суду.

Поза увагою апеляційного суду залишилось те, що ДТГО «Львівська залізниця» виконала рішення суду добровільно, утримавши податок з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тобто виконало обов'язки податкового агента.

Апеляційний суд не дав оцінку діям державного виконавця щодо зобов'язання ДТГО «Львівська залізниця» виплатити працівнику зазначену в рішенні суду суму в контексті положень ст. 18 ПК України, ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження»; не з'ясував, чи повинна юридична особа - податковий агент, яка виконує рішення суду про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, утримати податок з доходів фізичних осіб та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; чи є підстави утримання цих сум із присудженого працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу за умови не зазначення про це в резолютивній частині рішення суду.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Івано-Франківська дирекція залізничних перевезень» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 листопада 2014 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник