У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на його користь 20 тис. 279 грн 93 коп. на відшкодування майнової шкоди та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, а також 3 тис. 650 грн витрат на правову допомогу і 306 грн 80 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року і ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року залишено без змін.

12 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищезазначених судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) щодо неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 1166, 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 березня, 6 червня і 10 жовтня 2012 року, 18 березня 2015 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовані вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 17 червня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, касаційний суд, залишаючи без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, погодився з їх висновками про те, що дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України і знаходились з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням ДТП, а отже шкода завдана саме з вини ОСОБА_4

Разом з тим, судові рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, надані заявницею для порівняння, не можуть слугувати прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки постановлені у справах, що випливають з інших правовідносин, а саме:

- ухвала від 18 березня 2015 року постановлена у справі, в якій вирішувався спір щодо встановлення проживання однією сім'єю як подружжя без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним та поділ спільного майна;

- ухвала від 10 жовтня 2012 року постановлена у справі, в якій вирішувався спір щодо стягнення страхової виплати;

- рішення від 6 червня 2012 року ухвалене у справі, в якій вирішувався спір щодо усунення перешкод в користуванні власністю;

- ухвала від 21 березня 2012 року постановлена у справі, в якій вирішувався спір щодо визнання недійсним кредитного договору.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні підстави й для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», на яку здійснює посилання заявниця, не є судовим рішенням в розумінні пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вищевказаної справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Також в поданій заяві ОСОБА_4 порушує питання про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, зокрема неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме статей 60, 61, 88 ЦПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів, підстав звільнення від доказування обставин, які визнані сторонами та іншими особами, є загальновідомими або встановленими судовими рішеннями, та розподілу судових витрат між сторонами.

Подана заява в цій частині підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Згідно пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Згідно частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Оскільки ОСОБА_4 подано заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року, якою відхилено її касаційну скаргу та залишено без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і яка не може вважатися такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, вказана заява в частині перегляду зазначеної ухвали з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню заявниці.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

А.Г. Ярема