Справа № 639/4572/15-ц
Ухвала

Іменем України

3 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 та начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3,-

-

Встановив:

14 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою на дії старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо виконання виконавчого листа №2-3482/11 , виданого Жовтневим районним судом м. Харкова про виселення ОСОБА_4.

У обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що 19 листопада 2012 року рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по справі №2-3482,»/2012/682/2012 було ухвалене рішення на час проведення капітального ремонту виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 а також малолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 з квартири АДРЕСА_1. Зазначене рішення набрало сили 04.03.2013 року. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист від 04.03.2013 про виселення ОСОБА_4 з даної квартири. 16.04.2013 року нею було подано заяву про відкриття провадження. Пройшло 3 місяці та 11 днів , а вона не отримала повідомлення про відкриття провадження. 05.08.203 року вона звернулася зі скаргою в суд на бездіяльність державної виконавчої служби в особі начальника. І тільки тоді,коли суд прийняв її скаргу, надіслав скаргу на адресу начальника ВДВС Жовтневого району, вона отримала повідомлення , що у відкриття провадження їй відмовлено, оскільки у виконавчому листі не вказано ідентифікаційний номер боржника. 09.10.2013 року нею вдруге була подана скарга на бездіяльність державного виконавця Умнікова І.В.. Відповідно заяві від 26.02.2014 року старшим державним виконавцем Бондаренко П.В. було відкрито виконавче провадження. 26.02.2014 року вона отримала постанову про відкриття старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 виконавчого провадження по вказаному вище виконавчому листі. Однак до теперішнього часу ОСОБА_2 не здійснив ні одну дію , направлену на виконання цього виконавчого провадження. Практично за рік та три місяці державний виконавець Бондаренко П.В. не виконав рішення суду від 10.11.2012 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала скаргу , просила її задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦПК України якщо суд встановить, що особа, рішення, дії чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді, він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Судом було встановлено, що з грудня 2014 року старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 звільнено. А тому ухвалою суду від 1 липня 2015 року до участі у справі було залучено начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3.

У судовому засіданні представник посадової особи, дії якої оскаржуються, ОСОБА_6 просив у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити як не обґрунтованої. Проте пояснив, що дійсно в провадженні старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 знаходилось вищевказане виконавче провадження . Після звільнення ОСОБА_2 виконання виконавчих проваджень немайнового характеру , було доручено йому. Однак виконавче провадження про виселення ОСОБА_4 на виконання йому не передавалось. Після отримання скарги ОСОБА_4 на бездіяльність ВДВС було встановлено, що виконавче провадження втрачено та 2 .о7.2015 року до суду подано подання на видачу дубліката виконавчого листа №2-3482/11, виданий 04.04.2013 року.

Суд, вислухав пояснення скаржника ОСОБА_1, представника посадової особи, дії якої оскаржуються, дослідивши матеріали справи, вважає, що така обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного .

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до приписів ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішення суду.

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Згідно зі ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі виконати виконавчі дії. На підставі ст.30 Закону України «Про виконавче провадження», якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення суду, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України "Про державну виконавчу службу", частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (абзац 2 частини першої статті 385 Цивільного процесуального кодексу України).

Зазначена норма відсилає до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено коло учасників виконавчого провадження, які мають право звернутися до суду із скаргою, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Згідно з ч. 1 ст. 19 та статті 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого листа, що видається судом (п. 1 ч. 2 ст. 17 Цього Закону) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.11.2012 року на час проведення капітального ремонту в квартирі АДРЕСА_1 виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8 а також малолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 з цієї квартири.

Зазначене рішення набрало сили 04.03.2013 року.

На підставі вказаного вище рішення був виданий виконавчий лист від 04.03.2013 про виселення ОСОБА_4 з даної квартири.

20.02.2014 року ОСОБА_1 надала до суду заяву про примусове виконання рішення суду про виселення, а також виконавчий лист про виселення з вищевказаної квартири ОСОБА_4.

26.02.2014 року на підставі заяви стягувача ОСОБА_1М від 20.02.2014 року , поданої 20.02.2014 року , старшим державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення від 19.11.2012 року про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 . /а.с.5/.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як вбачається з наказу №751/4 від 29.12.2014 року відповідно до статей 38 та 83 КЗпП України ОСОБА_2 було звільнено з посади старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ 29 грудня 2014 року за власним бажанням.

Таким чином старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 в період знаходження у його провадженні вищевказаного виконавчого листа , а саме з 26.02.2014 року по день звільнення 29.12.2014 року не виконав жодної дії , передбаченої Законом щодо виконання рішення від 19.11.2012 року про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2.

Доводи ОСОБА_1 щодо не проведення старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 жодної дії, спрямованої на виконання вищевказаного рішення, не спростовані начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3, інтереси якого у суді представляв ОСОБА_6. Доказів зворотного , особою дії , якої оскаржуються суду не надані. Як пояснив у судовому засіданні представник ВДВС ОСОБА_6 виконавче провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого листа втрачено.

Відповідно до вимог ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за законністю своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу , якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Начальник відділу , якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець при здійсненні контролю за рішеннями , діями державного виконавця під час виконання рішень маж право у разі , якщо вони суперечать вимогам закону , своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ, винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку , встановленому законом.

Відповідно до п.1.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 2 квітня 2012 року за №489/20802 безпосередній контроль за діями державного виконавця покладається на начальників відділів примусового виконання рішень та начальників відділів державної виконавчої служби районних, районних у містах, міських, міськрайоних та міжрайонних управлінь юстиції.

Всупереч вимогам вищевказаного Закону та Інструкції, начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_3, не було здійснено належного контролю щодо виконання старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 вищевказаного виконавчого провадження, що і призвело до не виконання з лютого по грудень 2914 року рішення Жовтневого суду м. Харкова від 19 листопада 2012 року в частині виселення ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до розділу VІ п. п. 6.1 ,6.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 2 квітня 2012 року за №489/20802 виконавче провадження може бути передано від одного органу ДВС до іншого , від одного державного виконавця до іншого у випадках визначених Законом та цією Інструкцією; передача виконавчого провадження в межах одного органу ДВС або виконавчої групи здійснюється за письмовим дорученням начальника відділу , якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС: г) із звільненням державного виконавця.

Відповідно до розділу VІ п. п. 6.2, 6.3,6.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції 2 квітня 2012 року за №489/20802 Передача виконавчого провадження в межах одного органу ДВС або виконавчої групи здійснюється за письмовим дорученням начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівника виконавчої групи, передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися: д) від одного державного виконавця до іншого в межах органу ДВС та виконавчої групи - за рішенням відповідних керівників цих органів та керівника виконавчої групи у разі покладення на нього прав та повноважень, встановлених Законом, у виконавчому провадженні для начальників відділів територіальних органів ДВС.

Як встановлено судом , після звільнення ОСОБА_2 , усі виконавчі провадження щодо виконання рішень немайнового характеру передані на виконання державному виконавцю Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_6

Зазначене було підтверджено у судовому засіданні ОСОБА_6 , останній також пояснив, що багато виконавчих проваджень , у тому числі і вищевказане виконавче провадження йому не передавались, оскільки втрачені. Виявлення втрачених проваджень , у тому числі по виконавчому листу про виселення ОСОБА_4 , проводиться лише тоді, коли на прийом прийде учасник виконавчого провадження та поінтересується виконанням , у інших випадках , як і у випадку з виконавчим провадженням про виселення ОСОБА_1 ніяких дій щодо виявлення втрачених проваджень не проводиться.

Такі дії зі сторони Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ не допустимі.

Як встановлено судом , та не заперечував державний виконавець Семенов Д.С. , подання про видачу виконавчого листа про примусове виселення ОСОБА_13 було подано до суду 2 липня 2015 року , лише тоді, коли ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на бездіяльність виконавчої служби.

В силу наданих Законом повноважень, начальник Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 не проконтролював наявність при передачі іншому державному виконавцю виконавчих проваджень, які знаходилися в провадженні старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 та не прийняв ніяких заходів у випадку їх відсутності , щодо відновлення таких.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення заявника, заперечення державного виконавця Семенова Д.С.., керуючись вищенаведеними положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав у задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо бездіяльності зі сторони старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ ОСОБА_2 та начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо виконання виконавчого провадження від 26.02.2014 року , відкритого на підставі виконавчого листа №2-3482/11, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 04.04.2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 про виселення .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-388 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо виконання виконавчого провадження від 26.02.2014 року , відкритого на підставі виконавчого листа №2-3482/11, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 04.04.2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 про виселення - неправомірною.

Зобовязати начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 прийняти заходи щодо отримання дублікату виконавчого листа №2-3482/11, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 04.04.2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 про виселення та виконання рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 листопада 2012 року щодо виселення ОСОБА_4 в строки передбачені законом.

Стягнути з Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на користь держави 121 грн. 80 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня проголошення , особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова