Провадження № 2/522/7261/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.10.2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В. І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просила, на підставі ст. ст. 110, 112 СК України розірвати шлюб з відповідачем зареєстрований 03 листопада 2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморським районним управлінням юстиції Одеської області, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1000 гривень на утримання їх спільної дитини,починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася малолітня дитина, а саме: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі сумісного проживання зясувалось, що останні роки сторони не можуть проживати однією сімєю, виконувати сімейні обовязки, вони постійно сперечаються та принижують один одного. Ці сварки та скандали неодноразово відбувалися у присутності їх спільної дитини. Позивачка має опасіння, що в подальшому це може суттєво вплинути на психіку дитини, її погляди на життя, в тому числі і на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо щодо відносин у родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь-якій сімї. У звязку з чим позивачка та відповідач вже кілька місяців не підтримають шлюбних відносин та мешкають окремо. ОСОБА_2 бере певну участь в утриманні доньки, однак позивач не має повної впевненості щодо його ставлення до цього питання в майбутньому. Крім того на утриманні позивачки знаходяться ще двоє дітей.
У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, надала суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві, а також пояснила, що строк на примирення надавати немає необхідності, оскільки сім'я розпалася та зберегти її неможливо. Спір щодо спільного нажитого майна на теперішній час, як вказує позивач, вона та відповідач намагаються вирішити у позасудовому порядку.
В судове засідання зявився відповідач ОСОБА_2, який позовні вимоги визнав частково про розірвання шлюбу та зазначив, що на даний час не працює та згоден щомісячно платити аліменти у розмірі 400-500 гривень на утримання дитини, інших дітей у відповідача немає.
Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД № 066576, виданого Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1032 (а.с.11). Прізвище сторони при укладенні шлюбу не змінювали.
Від шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією
свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 171077, виданого першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 19.02.2009 року, актовий запис № 86, яка проживає разом з позивачкою (а.с.6).
На час розгляду справи майнові вимоги, будь кого з Сторін, суду не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між Сторонами не має, примирення між ними неможливе.Відповідач згоден на розірвання шлюбу.
Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
З урахуванням вищевикладеного та оцінивши шлюбні взаємовідносини Сторін суд вважає, що між Сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між Сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню.
Сторони впродовж останнього часу припинили спільне проживання та ведення господарства, що в судовому засіданні визнано сторонами.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою, тобто її матірю та відповідно перебуває на її утриманні.
Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей.
У відповідності до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання них окремо від дитини не впливає на об'єм їх прав та не звільняє від обов'язків відносно дитини. У відповідності до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття.
Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідач є працездатною людиною за станом здоровя та спроможний платити аліменти на утримання дитини, про що не заперечував у судовому засіданні.
Таким чином, суд, встановивши, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини визначити аліменти у твердій грошовій сумі.
Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.
Відповідачем не надано суду доказів, відомостей щодо знаходження на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних утриманців, сплати стягнень по виконавчим документам, та про інші обовязкові додаткові витрати.
Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.
Судом встановлено, що відповідач в судовому засіданні позов визнав частково.
Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 17.06.2015 року по 06.02.2027 року у розмірі 500 гривень.
Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Крім того, з урахуванням положень ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ч. 2 ст. 51 Коституції України, ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57, 60, 61, 64, 174 ч.4, 209, 212-215, 218, 367 п.1 ч.1 ЦПК України; ч. 8 ст. 7, ст.ст. 79-81, 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 113, 141, 150, 180-183, 184, 191, ч. 1 ст. 192 СК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.
Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 03.11.2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморським районним управлінням юстиції в Одеській області, актовий запис № 1032, - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 (25.01.1976 р.н.) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ід. код НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (06 лютого 2009 р.н), у розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 17.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.02.2027 року.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 500 (пятсот) гривень підлягає негайному виконанню.
В іншій частині позовних вимог- відмовити.
Копію рішення суду з набранням ним законної сили направити до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в порядку ст.294 ЦПК України.
Суддя: Домусчі Л. В.