АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/6322/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Шум Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М.., Болотов Є.В.

при секретарі Задорожному А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Інтербанк", поданою представником за довіреністю ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Інтербанк" до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ПАТ «КБ «Інтербанк» звернулося до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення з ОСОБА_3 317454,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 січня 2008 року між ВАТ КБ «Інтербанк» та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №5/08-2, з наступними змінами до нього на підставі додаткових угод, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 14150 доларів США, які він зобов»язався повернути не пізніше 29 січня 2015 року та сплатити проценти за користування коштами у розмірі 12% річних. З 25 жовтня 2008 року процентну ставку встановлено на рівні 17% річних.

У зв»язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов»язань, у нього станом на 19 лютого 2015 року утворилась заборгованість у сумі 317454,54 грн.

З метою забезпечення виконання обов»язків позичальника між кредитором та ОСОБА_3 30 січня 2008 року укладено Договір поруки №7-2-08.

Посилаючись на неналежне виконання зобов»язань боржника за кредитним договором, просив ухвалити рішення про стягнення заборгованості із поручителя.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Інтербанк" подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на помилковість висновків суду щодо припинення договору поруки з підстав закінчення 6 місяців від дня ухвалення третейським судом рішення про стягнення суми боргу з позичальника, оскільки строк виконання основного зобов»язання встановлений 29 січня 2015 року.

В судове засідання сторони не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили.

На підставі ст.305 ЦПК України колегія ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 30 січня 2008 року між ПАТ КБ «Інтербанк» та ОСОБА_4 укладено Кредитний договір №5/08-2 зі змінами та доповненнями, відповідно до умов позичальнику надано кредит на купівлю автомобіля в сумі 14150 доларів США, зі строком повернення кредитних коштів та інших обов'язкових платежів до 29 січня 2015 року та сплатою процентів в розмірі 12 % річних.

В забезпечення умов кредитного договору, 30 січня 2008 року між ПАТ КБ «Інтербанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки №7-2-08, відповідно до умов якого ОСОБА_3 прийняла на себе відповідальність перед банком за зобов'язаннями позичальника в повному обсязі.

Банк свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів виконав в повному обсязі.

Заборгованість за кредитним договором станом на 19 лютого 2015 року становить 317454,54 грн. 54.

10 березня 2011 року Постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків у справі за позовом ПАТ КБ «Інтербанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ухвалено рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «Інтербанк» задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за Кредитним договором №5/08-2 в сумі 96917,44 грн. шляхом звернення на все майно ОСОБА_4, в тому числі переважно перед іншими кредиторами - на предмет застави автомобіль марки CHEVROLET, модель LACETTI, 2007 року випуску, бежевого кольору, тип - легкий хетчбек, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований УДАІ ГУМВС України в м.Києві 19 січня 2008 року.

За зазначеним рішенням 03 серпня 2012 року Дніпровським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №6/2604/2630/2012, який пред»явлено до виконання та 17 червня 2013 року відбувся аукціон по реалізації предмету застави, який реалізовано за 43300 грн.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання, та його дія припиняється в момент повного виконання позичальником ОСОБА_4 чи поручителем ОСОБА_3 боргових зобов'язань позичальника перед Банком за Кредитним договором.

Повідомленнями №882 від 12 липня 2010 року та №1245 від 30 вересня 2010 року направлених на адресу ОСОБА_3, банк повідомив останню про необхідність погашення заборгованості, яка виникла у позичальника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, банк протягом 6 місяців від дня встановлення нового строку виконання зобов»язання, яким є момент звернення до третейського суду, не звернувся до поручителя із позовом.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.553, ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Частиною 4 цією статті визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Доводи апеляційної скарги в частині установлення строку виконання основного зобов»язання за умовами договору 29 січня 2015 року висновків суду не спростовують, оскільки кредитором змінено строк виконання основного зобов»язання шляхом звернення до суду із вимогою про дострокове стягнення з позичальника суми за кредитним договором, правом пред»явлення позову до поручителя ОСОБА_3 протягом шести місяців банк не скористався, що дає підстави уважати про припинення поруки.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду першої інстанції, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення сулу з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Інтербанк", подану представником за довіреністю ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов