Справа № 278/6245/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року

Житомирський районний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді - Баренко С. Г.,

за участю секретаря судового засідання - Лабенської Л.І., представників сторін, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_10, Комунального підприємства «Житомирводоканал» (далі - Підприємство) про визнання водопровідної мережі спільною сумісною власністю позивачів, визнання незаконною та скасування технічної документації, зобов'язання відключити водопостачання будинку відповідача, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та інші просять визнати мережу водопостачання, прокладену по вулицям Нагірній, Прибережній, Медиків у с. Станишівка, Житомирського району, вартістю 120464 грн. 65 коп. їх спільною сумісною власністю, а також визнати незаконною та скасувати технічну документацію (проект водопостачання та каналізування), щодо підключення житлового будинку відповідача до цієї мережі і відключити останнього від водопостачання. Вимоги мотивують тим, що вся мережа побудована за кошти лише позивачів, у тому числі і та частина яка, проходить по земельній ділянці відповідача до будинку ОСОБА_4 за погодженням з попереднім власником. Проте відповідач, як новий власник ділянки, без згоди ОСОБА_4 підключився до мережі, чим порушив право власності позивачів.

Представник ОСОБА_4 у суді позов підтримала. З посиланням на «Правила користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селах України», наполягала, що ОСОБА_10, для підключення до спірної мережі підробив підпис ОСОБА_4, про те, що начебто останній дає згоду на підключення до мережі, що проходить по земельній ділянці ОСОБА_10 Стверджувала, що водопровідна мережа є саме спільною сумісною власністю позивачів, оскільки побудована за їх гроші та частки кожного з них не визначені. Право власності є непорушним. Захистити своє право власники можуть лише в суді.

Решта позивачів у письмових заявах до суду позов підтримали, просили справу розглядати без їх участі. Ухвалу суду про їх обов»язкову явку до суду проігнорували.

Відповідач ОСОБА_10 позов не визнав. Пояснив, що за договором купівлі - продажу, він є власником земельної ділянці по АДРЕСА_1. Саме ОСОБА_4 порушує його право власності, оскільки всупереч розробленому проекту, провів водопровідну мережу до свого будинку, через його земельну ділянку, про що у договорі не було зазначено. Вважає твердження ОСОБА_4, що без його згоди відповідач не може користуватися водопровідною мережею безпідставним. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представники Підприємства позов визнали частково. Вказували, що КП «Житомирводоканал» не є власником спірної водопровідної мережі. Однак наполягали, що технічна документація на підключення ОСОБА_10 до водопровідної мережі відповідає технологічним та санітарним нормам. Дефектів в ній не має, а тому не має жодних законних підстав для відключення відповідачі від водопостачання. Підтвердили, що ОСОБА_4 побудував водопровідну мережу до свого будинку без дотримання проектної документації, через земельну ділянку відповідача.

Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини Суд розглядає позов у межах позову на засадах змагальності та диспозитивності. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст.12 ЦК передбачає, що особа вільно та на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права».Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як убачається зі справи, за договором купівлі-продажу від 30.05.2001 відповідач ОСОБА_10 є власником земельної ділянки площею 0,12 га., призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель. 26.12.2012 ОСОБА_10 зареєстрував своє право власності на житловий будинок(а.с.96-97). До житлового будинку на підставі розробленої та узгодженої технічної було відведено водопровід (а.с.123-124).

ОСОБА_11, колишній власник цієї земельної ділянки пояснив, що спірна мережа водопостачання була побудована, і за його участю. Проте земельною ділянкою займався його тесть, який дозволив ОСОБА_4 провести трубу по своїй ділянці, яку у подальшому продали ОСОБА_10.

Вимога позивачів про визнання за ними права сумісної власності на водопровідну мережу не відповідає визначеному способу захисту цивільних прав. Так відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст. 60 - 74 СК України); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі; квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду"); майно, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, відповідно до закону (стаття 6 ЗУ"Про особисте селянське господарство"). Наведене кореспондується і з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму ВССУ №5 від 27.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст. 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності.

Доказів на підтвердження створення спільної сумісної власності позивачі суду не надали.. Окрім цього жодний з позивачів не надав суду і доказів про фінансування спірної мережі власними коштами. До того ж, зі схеми водопроводу (а.с. 72) вбачається. що до нього підключено не лише будинки позивачів, а й інші ділянки.

В розумінні ст. 14 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» зміна форми власності або перехід права власності на системи питного водопостачання (крім об'єктів централізованого питного водопостачання) здійснюється в порядку, передбаченому законом, за умови, що це не призведе до порушення режиму функціонування відповідних систем питного водопостачання або їх частин,

погіршення якості питної води та умов надання послуг споживачам, у тому числі збільшення тарифів на послуги водопостачання і водовідведення. Таких доказів суду також не представлено.

Згідно з ч.3 ст. 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Твердження представника ОСОБА_4, що була надана згода попереднього власника на використання його земельної ділянки для будівництво водопроводу, належними та допустимими доказами не доведена. Зокрема усупереч ст.ст. 98, 99 ЗК України, ст.401 ЦК договір про земельний сервітут не укладався. До того ж відповідно до затвердженого проекту, водопостачання будинку ОСОБА_4 повинно було забезпечуватися поза земельною ділянкою ОСОБА_10(а.с. 99-108).

Виходячи зі змісту вказаних статей, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а особа, яка бажає користуватися чужою земельною ділянкою, має право вимагати встановлення земельного сервітуту. Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі ВССУ від 24.10.2012 (справа №6-35858св12). Таким чином, суд вважає слушними доводи відповідача ОСОБА_10, про те, що саме право користування ОСОБА_4 його земельною ділянкою для прокладення водопровідної мережі до його будинку належним чином не посвідчене.

У матеріалах справи міститься також заява ОСОБА_4 на ім'я керівника ВУ водопровідно-каналізаційного господарства про те, що він не заперечує проти підключення до водопостачання будинку АДРЕСА_1 (будинок ОСОБА_10) Позивачі оспорювали справжність підпису на даній заяві, з цього приводу призначалась почеркознавча експертиза, що не була проведена.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.1 ЦПК України). На думку суду, вимоги позивачів, окрім того, що необґрунтовані, є несправедливими по відношенню до відповідача. Позивачі посилаються на дозвіл попереднього власника земельної ділянки на прокладання водопровідної мережі через неї, однак, в той же час, заперечують право нового власника на користування водопроводом.

Керуючись: ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селах України, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими 27.06.2008, ст.ст. 98, 99 ЗК України, ст.ст. 3, 13, 16, 321, 355, 356, 358, 368 ЦК України, ст. ст. 3, 31, 57, 60, 61, 88, 130, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_10, Комунального підприємства «Житомирводоканал» про визнання водопровідної мережі спільною сумісною власністю позивачів, визнання незаконною та скасування технічної документації, зобов'язання відключити водопостачання будинку відповідача відмовити за безпідставністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області протягом 10 днів після проголошення рішення через Житомирський районний суд.

Суддя: С.Г. Баренко