Справа № 154/3306/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Пікула Н.В.
Провадження № 22-ц/773/1507/15 Категорія: 47 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л.І.,

суддів - Русинчука М.М., Матвійчук Л.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Володимир-Волинської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності на частину земельної ділянки і виділ її в натурі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, Володимир-Волинської міської ради Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та визнання права власності на частину земельної ділянки і виділ її в натурі.

Позов мотивовано тим, що відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.12.2011 року за нею визнано право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.11.2013 року проведено поділ будинку в натурі. Власником земельної ділянки, на якій знаходяться будинок з господарськими будівлями та спорудами є відповідач ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Володимир-Волинською міською радою Волинської області 05.05.2010 року. Вважає, що має право на земельну ділянку, необхідну для обслуговування її частини будинку у зв'язку з чим, уточнивши позовні вимоги, просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 18.12.1997 року № 350, рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 14.04.2010 року № 41/18 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0615 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що надана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 та визнати за нею право власності на частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування виділеної їй в натурі частини житлового будинку та господарських споруд.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Постановлено визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради № 350 від 18.12.1997 року "Про передачу у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян" та рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 41/18 від 14.04.2010 року "Про уточнення рішень виконавчого комітету міської ради про передачу у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян міста, згідно Постанов Кабінету міністрів України № 844 від 05.08.2009 року, № 1112 від 21.10.2009 року" в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0615 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1, надану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий Володимир-Волинською міською радою Волинської області 05 травня 2010 року ОСОБА_3 У визнанні за ОСОБА_1 права власності на частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування виділеної їй в натурі частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 та виділення її в натурі в розмірі 307,5 м. кв. - відмовити. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідача ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу відповідача не визнали та просили її відхилити.

Інші особи в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 проживали батьки сторін, і мати ОСОБА_5 була власником будинковолодіння.

Після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 нотаріальною конторою видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на весь будинок. Остання 10.12.1997 року отримала реєстраційне посвідчення про право власності на будинковолодіння.

Рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 350 від 18.12.1997 року в приватну власність ОСОБА_3 було передано земельну ділянку площею 600 кв.м. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с. 33-34).

Відповідно до рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 14.04.2010 року № 41/18 площа земельної ділянки уточнена до 615 кв. м. (а.с. 35-37).

На підставі вказаних рішень, ОСОБА_3 Володимир-Волинською міською радою Волинської області 05.05.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 (а.с. 16).

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 02.12.2011 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом та реєстраційне посвідчення про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, що видане ОСОБА_3 та припинено останній право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1 право власності на ? частину даного будинковолодіння (а.с. 7-10).

Відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15.11.2013 року ОСОБА_1 виділено в натурі ? частини зазначеного будинковолодіння (а.с. 14-15).

За правилами ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Отже правовстановлюючі документи, на підставі яких відповідач набула права власності на спадкове майно визнано частково недійсними і власниками будинковолодіння стали обидві сторони (а.с. 6, 11-13).

Встановлено, що спірна земельна ділянка до спадкового майна не входила, оскільки спадкодавцю на момент смерті не належала.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель, споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою яка необхідна для їх обслуговування.

Положеннями ст. 30 ЗК України (в редакції 1991 року), яка діяла на момент відкриття спадщини та набуття відповідачем ОСОБА_3 права власності на будинок, передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об'єктами переходить у розмірах передбачених ст. 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі і споруди.

При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі і споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання, земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Положеннями ч. 4 ст. 120 ЗК України (в редакції 2001 року) також визначено, що при переході права власності на будинок чи споруду до кількох осіб, право на земельну ділянку визначається пропорційно частки осіб у вартості будівлі і споруди.

Позивач набула права власності на частину будинку у передбаченому законом порядку.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з переходом прав на нерухомість, позивач набула права і на земельну ділянку, необхідну для обслуговування її частини будинку, оскільки земля і розміщені на ній об'єкти нерухомості нерозривно пов'язані між собою.

У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині та погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 350 від 18.12.1997 року "Про передачу у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян" та рішення Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 41/18 від 14.04.2010 року "Про уточнення рішень виконавчого комітету міської ради про передачу у приватну власність земельних ділянок які знаходяться в користуванні громадян міста, згідно Постанов Кабінету міністрів України № 844 від 05.08.2009 року № 1112 від 21.10.2009 року" в частині передачі у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0615 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

У зв'язку з скасуванням зазначених рішень підлягає скасуванню і державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий Володимир-Волинською міською радою Волинської області 05 травня 2010 року ОСОБА_3 І, оскільки він виданий на підставі рішень органу місцевого самоврядування, які скасовуються судом в процесі розгляду даної справи.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦКУ).

Відповідно до ст. 17 ЗК України (в редакції чинній на момент надання земельної ділянки у власність), передача земельної ділянки у приватну власність проводиться на підставі рішень органу виконавчої влади.

Статтею 40 ЗК України (в редакції 2001 року) передбачено набуття права власності на земельну ділянку за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 34 статті 26, пункту 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин (у тому числі надання земельної ділянки в користування, власність) вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Позивач не надала доказів свого звернення до відповідного органу місцевого самоврядування щодо надання їй земельної ділянки.

При розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ").

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень законодавства, а доводи апелянта у апеляційній скарзі на те, що рішення суду незаконне нічим не підтверджено та не наведено підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, які б давали зробити висновок про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: