Справа № 297/1778/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника за договором адвоката ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 міської ради за дорученням ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Берегово, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору управління Держземагентства у ОСОБА_4 районі, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договорів купівлі-продажу земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Берегівського районного суду з позовом до ерегівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа на стороні відповідачів без самостійних вимог на предмет спору управління Держземагентства у ОСОБА_4 районі, про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договорів купівлі-продажу земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що 27 грудня 2004 року комісія по приватизації житлавиконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради Закарпатської області своїм розпорядженням № 1187-ГЖ передала у спільну часткову власність ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 квартиру № 1 в багатоквартирному будинку № 21, що знаходитьсяна вулиці Стефаника в місті Берегові Закарпатської області.

На підставі вказаного вище розпорядження 31 грудня 2004 року виконавчий комітет ОСОБА_4 міської ради Закарпатської області видало свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА № 383997, згідно якоговищезазначена квартира належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 у рівних частках 1/3 кожному.

11 липня 2009 року померла ОСОБА_9. ОСОБА_10 її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частку у вищезазначеній квартирі, яку успадкувала за законом її онука позивачкаЛазар А. В., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 липня 2015 року.

У 2008 році тодішня власниця квартири № 3 у вищевказаному багатоквартирному будинку ОСОБА_8 звернулася до ОСОБА_4 міської ради Закарпатської області для отримання у власність у межах норм безоплатної приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням двадцять шостої сесії ОСОБА_4 міської ради Закарпатської області V скликання від 15 жовтня2008 року № 885 (далі оспорюване рішення) ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку площею 0,0325 га за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Стефаника, 21/кв № 3 (далі спірна земельна ділянка), яка фактично є прибудинковою територією вищевказаного багатоквартирного будинку.

10 грудня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_11 і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4557 (далі оспорюваний договір купівлі-продажу № 1), ОСОБА_8продаласпірну земельну ділянку ОСОБА_7, який на підставі зазначеного договору отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 434282 від 16 червня 2010 року (далі оспорюваний державний акт).

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_12 і зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3085 (далі оспорюваний договір купівлі-продажу № 2), ОСОБА_7 продав вищевказану земельну ділянку ОСОБА_13.

10 липня 2014 року помер ОСОБА_13-ОСОБА_10 його смерті спірну земельну ділянку та квартиру № 3 в багатоквартирному будинку № 21, що знаходиться на вул. Стефаника в м. Берегові,успадкувала його дружина ОСОБА_14.

З кінця травня 2015 року відповідачка ОСОБА_14 почала чинити перешкоди позивачам у користуванні прибудинковою територією їхнього спільногобагатоквартирногобудинку, обгородивши її парканом та закривши доступ до спільної вбиральні.

У звязку з цим позивачі звернулися до ОСОБА_4 міської ради Закарпатської області, з листа якої від 03 червня 2015 року № Б-382 вони довідалися про те, що на сьогоднішній день практично вся прибудинкова територія їхнього спільного багатоквартирного будинку належить ОСОБА_14 на праві приватної власності.

А так як таке суперечить вимогам чинного законодавства, то позивачі згідно змінених позовних вимог просили визнати незакнном та скасувати рішення ОСОБА_4 міської ради, яким надано у приватну власність вказану територію, а також визнати недійсним державні акти та договори купівлі-продажу земельних ділянок.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник за договором ОСОБА_3 у судовому засіданні змінений позов підтримали з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5 у судовому засіданні позов визнав у частині скасування рішення ОСОБА_4 міської ради, погодившись з тезою про те, що воно було винесено з порушенням вимог закону, однак заперечив проти задоволення інших вимог, пояснюючи це тим, що позивачі погоджували акт погодження меж, і порушення тут відсутні.

Інші учасники судового розгляду до судового засідання не зявилися, при цьому від управління Держгеокадастру в ОСОБА_4 районі поступило клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що змінений позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Виходячи з аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, та норм статей 42 ЗК України, слід дійти висновку, що в разі приватизації громадянами квартир у такому будинку земельна ділянка як така, що входить у житловий комплекс, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об'єднанню співвласників такого будинку, створеному відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521 «Про реалізацію Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку».

У такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і неподільною часткою житлового комплексу (допоміжні приміщення, конструктивні елементи будинку, його технічне обладнання) є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Нормами земельного законодавства не передбачена можливість передачі у власність окремих співвласників багатоквартирних будинків земельної ділянки (на якій розташований багатоквартирний жилий будинок) або її частини.

Відповідно до пункту «г» частини другої статті 89 ЗК України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників багатоквартирного будинку.

Згідно з частиною четвертою статті 120 ЗК України в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Виходячи з вищенаведеного, позивачі разом з набуттям права власності на квартиру№ 1 в багатоквартирному будинку № 21, що знаходиться на вул. Стефаника в м. Берегові, отримали право користування частиною земельної ділянки прибудинкової території, яка відповідає частці приватизованої квартири у будинку.

Все вищенаведене вказує на те, що ОСОБА_4 міська рада Закарпатської області не мала права передавати у власність власника квартири № 3 в багатоквартирному будинку № 21, що знаходиться на вул. Стефаника в м. Берегові, спірну земельну ділянку прибудинкову територію, та приймати рішення з даного питання, оскільки вказана земельна ділянка не могла бути надана відповідачу ОСОБА_8 у власність у силу приписів частини пятої статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», частин першої, другої статті 42 ЗК України.

Що стосується оспорюваних договорів купівлі-продажу спірної земельної ділянки, то враховуючи, що такі були укладені з порушенням вищенаведених законодавчих актів, що регулюють земельні відносини, і є похідними від оспорюваного рішення ОСОБА_4 міської ради Закарпатської області від 15 жовтня 2008 року № 885, то їх слід також визнати недійсними, оскільки такі порушують право користування позивачів спірною земельною ділянкою (прибудинковою територією).

Керуючись ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 42, 89, 120 ЗК України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Змінений позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення двадцять шостої сесії ОСОБА_4 міської ради Закарпатської області V скликання від 15 жовтня 2008 року № 885.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 462562 від 04 грудня 2008 року, виданого ОСОБА_4 міською радою Закарпатської області і зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 5.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 10 грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_11 і зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4557.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 434282 від 16 червня 2010 року, виданий ОСОБА_4 міською радою Закарпатської області і зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 99.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_15, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_12 і зареєстрований у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3085.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Драб В. І.