Справа № 591/4672/15-ц
Провадження № 2/591/1752/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Суми

Зарічний райсуд м. Суми

в складі головуючого судді Мальованої-Когер В.В.

при секретарі Чмуневич М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Сумихімпром» про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що перебував у трудових правовідносинах з відповідачем з 09..09.1996 р. по 09.10.1997 р. та з 11.05.1999 р. по 08.06.2015р.. та був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Позивач перебував неодноразово на обстеженні та лікуванні в НДІ ГП та ПЗ ХНМУ та 02.12.2013 року йому вперше на МСЕК встановлено 50% стійкої втрати професійної працездатності, яка була підтверджена МСЕК 01.12.2014 р. у тому ж відсотку та встановлено третю групу інвалідності, внаслідок професійного захворювання. У звязку із зазначеними обставинами позивач вважає, що відповідачем йому завдана моральна шкода, яку оцінює в 15000 грн. Просив стягнути вказану суму з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ПАТ „Сумихімпром" проти позову заперечував частково. Зазначив, що дійсно позивач пропрацював на підприємстві тривалий час та отримав професійне захворювання. Але вимоги щодо відшкодування моральної шкоди саме у такому розмірі не є спів мірним, тому просить задовольнити ці вимоги у розмірі 5 000 грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов обґрунтований, та підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач перебував у трудових правовідносинах з ПАТ „Сумихімпром" з з 09.09.1996 р. до 09.10.1997 р., та з 11.05.1999 р. по 08.06.2015 р., що підтверджується даними трудової книжки ( а.с.6-7).

Згідно з випискою з історії хвороби № 08-06/901 Харківського науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань, ОСОБА_1 знаходився на обстеженні з 10.09.2013 р. по 03.10.2013 р., а також з 08.09.2014 року по 29.09.2014 року та у нього виявлено професійне захворювання і рекомендовано направити його на МСЕК. (а.с.8,11).

Відповідно до довідки та акту огляду МСЕК від 01.12.2014 р. № 250428 позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності. (а.с.12).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17.10.2013 року, ОСОБА_1 встановлений основний діагноз внаслідок професійного захворювання, пов'язаного з роботою в шкідливих умовах праці. Професійне захворювання виникло через недосконалість технологій неефективне використання індивідуального захисту, тривала робота в шкідливих умовах праці (а.с.11).

Таким чином, судом встановлений факт отримання ОСОБА_1 професійного захворювання в 2013 році та 2014 році, що виникло внаслідок професійної діяльності та зумовлено недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на кожному робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог

законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою за наявності її вини.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Дійшовши висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд виходить з наступного. Факт отримання професійного захворювання позивачем внаслідок професійного захворювання, у зв'язку з його роботою в шкідливих умовах праці визнається сторонами та не підлягає доказуванню. Актом розслідування, наведеним вище, підтверджується, що відповідач не виконав вимоги щодо охорони праці, що і призвело до професійного захворювання позивача та втрати ним, внаслідок цього 50% професійної працездатності. Третя група інвалідності встановлена позивачу, що означає неможливість повного одужання. На думку суду, втрата працездатності та отримання інвалідності призвела до моральних страждань позивача, оскількиці фактори негативно вплинули на його звичний спосіб життя, фізичний біль та інші фізичні страждання, які майже постійно відчуває позивач у зв'язку з наявністю у нього професійного захворювання, також негативно впливають на життєвий уклад, оскільки позивач не має можливості вести звичний спосіб життя, постійно знаходиться під наглядом лікарів, не має можливості працювати та забезпечувати коштами для існування себе та свою родину. Ці страждання носять тривалий характер, і не можуть припинитися в подальшому житті, оскільки втрата здоров'я має безповоротний характер. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди на користь позивача 5 000 грн., в іншійчастині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у сумі судового збору, що підлягає сплаті при зверненні з цим позовом до суду, - 243,6 гр..

Керуючись ст. 13 Закону України „Про охорону праці", ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 213- 215, п.3 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства „Сумихімпром" на користь ОСОБА_1 (і/нНОМЕР_1) на відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Стягнути з приватного акціонерного товариства „Сумихімпром" на користь держави судові витрати в сумі 243 гривні 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особою яка була присутня при оголошенні рішення суду протягом 10 днів з дня його оголошення а особою яка не брала участі в розгляді справи протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

Суддя В.В.Мальована-Когер

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.10.2015 року