ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8146/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2015 р. м. Київ

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Домарєва О.В.

при секретарі Ткачі А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 "Про розірвання шлюбу", -

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся із позовною заявою до Дарницького районного суду м. Києва, якою просив: розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_3

Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, просили обопільно розірвати шлюб.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва (актовий запис № 1098).

Від шлюбу подружжя має двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зі змісту позовної заяви, вбачається, що шлюбні відносини сторін фактично припинені з березня 2015 року.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам дітей, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 105, 110-112, 113 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 "Про розірвання шлюбу" - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 04 вересня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва (актовий запис № 1098), між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Домарєв