Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковалевича С.П., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду від 18 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Корецька районна державна адміністрація, про збільшення розміру аліментів та встановлення їх у твердій грошовій сумі та позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 20 березня 2014 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Корецька районна державна адміністрація, про збільшення розміру аліментів та встановлення їх у твердій грошовій сумі та позбавлення батьківських прав.

Рішенням Корецького районного суду від 18 листопада 2014 року позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав щодо його дочки -ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Вважаючи дане рішення незаконним через неповне з"ясування обставин, які мають значення для справи, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу. Вказує, що він не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а розглянувши справу без його участі його було позбавлено передбачених законом процесуальних прав.

Невірним вважає висновок суду про несплату ним аліментів, однак його відсутність у судовому засіданні позбавила його можливості надати належні докази на спростування таких тверджень.

Стверджує, що саме позивач створює йому перешкоди для спілкування з дітьми, у зв"язку з чим він звертався до Корецької районної державної адміністрації

....................................................................................................................................

Провадження № 22-ц /787/672/2015 Головуюча у суді І інстанції - Загородько Н.А.

Доповідач - Шеремет А.М.

для надання висновку про встановлення часу для спілкування з дитиною та звертався до Корецького районного суду з відповідним позовом.

Вважає незаконним та необґрунтованим висновок органу опіки та піклування про позбавлення його батьківських прав, оскільки він винесений з порушенням норм чинного законодавства.

Вказує, що він не повідомлявся органом опіки та піклування про час та місце розгляду питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав, не проведено обстежень його будинку, не подано запитів стосовно характеристик з місця роботи, проживання, лікарень та дільничому по місцю проживання.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про залишення йому батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Постановою Пленуму Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", роз"яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками.

Згідно п. 15 вищевказаної постанови, позбавлення батьківських прав (тобто позбавлення прав на виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 27 лютого 1991 року визначено неможливість розлучення дитини з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Пунктами 4,5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з матеріалів справи, орган опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації у висновку від 05 серпня 2014 року зазначає про доцільність позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Даний висновок є не достатньо обґрунтованим, не вказані передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та є таким, що суперечить інтересам дитини.

Крім того, як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року "Про внесення змін до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою.

Висновок органу опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації від 05 серпня 2014 року всупереч вищезазначеному не скріплений печаткою.

Належними і допустимими доказами в передбаченому законом порядку, які б давали беззаперечні підстави для застосування крайнього заходу до батька, як позбавлення батьківських прав, ОСОБА_2 не довела.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, колегія суддів приходить до висновку, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав є передчасним.

Крім того, ОСОБА_1 бажає приймати участь у вихованні доньки.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством, поклавши контроль за виконанням ним батьківських обов'язків на органи опіки та піклування.

З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо його дочки ОСОБА_1 з ухваленням в цій частині нового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164, 192 СК України, ст. ст. 11, 303, 304, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корецького районного суду від 18 листопада 2014 року в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо його дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дочки, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини.

Покласти контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов'язків щодо його дочки ОСОБА_4 на органи опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді: С.П. Ковалевич

С.В. Хилевич