Справа № 523/7509/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третьої особи без самостійних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» про визнання кредитного договору укладеного під впливом обману, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 18.05.2007р. між нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (далі за текстом Банк) було укладено кредитний договір №CNL-502/013/2007 за умовами якого Банк надав їй кредитні грошові кошти у розмірі 50 547 доларів США, які вона зобовязалася повернути, а також сплатити проценти за їх користування. На думку позивача такий договір був вичинений під впливом обману з боку відповідача. Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 зазначила:

1. Банком згідно Графіку платежів 18.07.2008р. була видана сума 47 846,04 доларів США на 107 місяців, а згідно кредитного договору 18.05.2007р. була видана сума в розмірі 50 547,00 доларів США. В звязку з чим позивач вважає, що в рахунок оплати кредиту надходили платежі, проте 13 платежів пропали, а це сума у розмірі 10 293,79 доларів США, яка була занижена Банком та обманним шляхом Банк заволодів цими коштами;

2. Банк у додатку №1 до Кредитного договору свідомо занизив цифри погашення, а саме в иходячи з розрахунку за формулою розмір щомісячного платежу повинен був складати 751,18 доларів США, а в Графіку було зазначено 791,83 доларів США, що склало різницю в розмірі 40,65 доларів США помноженою на термін кредиту 120 місяців, а як наслідок до заволодіння Банком обманним шляхом 4878 доларів США (40,65 доларів х 120 місяців);

3. Банком у Додатку №1 до Кредитного договору «Графік Платежів» від 18.05.2007р. в колонці №11 було зазначено абсолютне значення подорожчання кредиту в розмірі 36879,31 гривень, проте Банк неправильно розподіляв платежі на тіло і на проценти по кредиту, а саме сума в розмірі 307,32 гривень (36879,31 грн. : 120 місяців), що в грошовому еквіваленті складало 60,85 доларів США повинна була зараховуватися в рахунок погашення процентів, а 730,37 доларів США в рахунок погашення боргу по тілу кредиту. Тобто, на думку позивача, Банк неправильне розподіляв щомісячні платежі між тілом та відсотками кожного місяця, що є обманом.

Посилаючись на зазначені обставини та вважаючи, що Банк свідомо вказував невірні цифри і розрахунки, позивач просить визнати, що кредитний договір №CNL-502/013/2007від 18.05.2007р. було укладено під впливом обману.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_1 предявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі та посилаючись на безпідставність предявлених позовних вимог просить відмовити в їх задоволені.

Розглянувши і дослідивши матеріали справи і надані документи в сукупності, заслухавши доводи викладені позивачем та представником відповідача та третьої особи, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Цивільним кодексом України термін «обман» визначений у ст. 230, яка регламентує, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як розяснено у п. 20 Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009р., правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Матеріалами справи встановлено, що 18 травня 2007 року ОСОБА_2 уклала з Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» кредитний договір № CNL-502/013/2007 за умовами якого Банк надав кредитні грошові кошти в сумі 50547,00 доларів США. Пунктом 2 кредитного договору цільове використання кредиту було визначено, як оплата комісії Банку в розмірі 747,00 доларів США та споживчі цілі в розмірі 49800,00 доларів США, які ОСОБА_2 отримала двома сумами в розмірі 20000 та 29800 доларів США. Отримавши кредитні грошові кошти, ОСОБА_2 прийняла на себе зобовязання повернути грошові кошти та сплатити за їх користування фіксовану процентну ставку в розмірі 13,99 % річних, при цьому, договором було визначено, що розмір щомісячного платежу на погашення кредиту та процентів повинен складати 791,22 доларів США.

Укладанню кредитного договору передувало анкета-заява від 27.04.2007р., заповнена особисто ОСОБА_2 в якій вона просила видати їй кредит на 10 років, під 13,99 % річних, у сумі 50495,00 доларів США. Згідно кредитної заявки від 18.05.2007р. ОСОБА_2 просила Банк зарахувати кредитні грошові кошти в розмірі 49800 доларів США на відкритий на її імя поточний рахунок, а суму в розмірі 747,00 доларів США утримати як комісію.

Порядок виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором встановлений пунктом 1.5. (з підпунктами) Частини № 2 Кредитного договору. Зокрема, відповідно до підпункту 1.5.1. Частини № 2 Кредитного договору, погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів (Додаток № 1 до Кредитного договору), шляхом безготівкового перерахуванням на Поточний рахунок. Нараховані в порядку, передбаченому Кредитним договором, проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення Кредиту та сплати процентів.

Відповідно до п.3 частини № 1 Кредитного договору, для розрахунку процентів за користування Кредитом використовується Фіксована процентна ставка, де Фіксований відсоток дорівнює 13,99% річних, підпунктом 1,4.1.1 пункту 1.4 частини №2 Кредитного договору передбачено, що у разі використання Фіксованої процентної ставки, яка є незмінною на весь строк Договору, з розрахунку Річної бази нарахування процентів (дванадцять місяців в році). Порядок нарахування процентів врегульовано підпунктом 1.4.1.2 пункту 1.4 частини №2 Кредитного договору відповідно до якого проценти нараховуються у день сплати процентів, але не пізніше дати, визначеної у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів (Додаток №1 до Кредитного договору), кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються Позичальником відповідно до п. 1.5. Кредитного договору.

20 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та Банком було укладено Додатковий договір до Кредитного договору, яким внесено зміни до частини №1 Кредитного договору, а саме на період з 20.12.2010р. до 17.03.2011р. для розрахунку процентів за користування кредитом була визначена фіксована процентна ставка в розмірі 6,50 % річних, на період з 18.03.2011р. до 17.07.2011р. в розмірі 15,67%, з 18.07.2011р. і до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом була встановлена плаваюча процентна ставка фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток склав 9,17%. Було викладено графік платежів у новій редакції. Позичальнику наданий транш у розмірі 682,71 доларів США з метою погашення прострочених платежів.

З оглянутого у судовому засіданні додатку №1 до Кредитного договору № CNL-502/013/2007 від 18.05.2007р. «Графік повернення кредиту» підписаного сторонами договору убачається, що ОСОБА_2 повинна була проводити оплату боргу по кредиту та процентамна протязі 120 місяців, із визначення сум кредиту та відсотків, сукупний розмір яких щомісячно дорівнював 791,22 доларів США. Саме такий графік був підписаний сторонами договору та прийнятий ОСОБА_2 як порядок для виконання кредитних зобовязань. Представлений з боку ОСОБА_2 графік №1 до кредитного договору був складений в односторонньому порядку працівниками Банку та датований 01.07.2008р. Отже, такий графік не мав місце на час укладання кредитного договору між сторонами, він не носить обовязкового характеру для сторін, так як складений в односторонньому порядку, а відтак не може бути прийнятий судом, як доказ підтверджуючий обман ОСОБА_2 під час укладання кредитного договору. Наявність такого графіку не може замінювати собою досягнутих умов сторонами кредитного договору щодо повернення грошових коштів, викладених у додатку №1 до кредитного договору від 18.05.2007р. З тих же самих підстав суд не приймає до уваги посилання позивачки на укладання нею кредитного договору під впливом обману з боку Банку в частині зазначення в графіку від 01.07.2008р. абсолютного значення подорожчання кредиту та не зазначення в графіку щомісячних платежів в розмірі 751,18 доларів США.

На підставі договору кредитного портфелю б/н від 27.06.2012р. ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги по кредитному договору CNL-502/013/2007 від 18.05.2007р.

В звязку з неналежним виконанням прийнятих на себе кредитних зобовязань рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2014р. з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (поручителя) в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була стягнута заборгованість за кредитним договором в розмірі 383 440,36 гривень, з яких заборгованість по кредитному договору в розмірі 337 440,36 гривень, проценти за користування кредитом за період з 21.06.2012р. по 16.05.2013р. в розмірі 46 067,74 гривень. Рішення суду набуло законної сили та є чинним на час розгляду даної справи.

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обовязок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу предявлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності слід дійти висновку, що ОСОБА_2 не довела, не підтвердила належними та допустимими доказами істотність значення обставин, щодо яких її було введено в оману, а так саме і факт обману при укладанні кредитного договору. Такі посилання на обман ОСОБА_2 ґрунтуються на фактичних обставинах, які виникли після укладання між сторонами, як кредитного договору від 18.07.2007р., так і додаткової угоди від 20.12.2010р. та стосуються спору щодо розміру заборгованості по кредитним зобовязанням в частині сплати тіла кредиту та сплати за його користування процентів, який був вирішений рішення суду від 13.05.2014р.

На підставі викладеного суд вважає, що предявлені позовні вимоги є безпідставні та не підлягають задоволенню в повному обсязі в звязку з недоведеністю предявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10,11,57,64,88,209,212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третьої особи без самостійних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» про визнання кредитного договору укладеного під впливом обману залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя