Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Нагорянка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про витребування майна із чужого незаконного володіння та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7 звернулись до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони на підставі свідоцтва про право власності від 31 жовтня 1998 року стали власниками частини квартири АДРЕСА_1.

У подальшому власник 1/3 частини спірної квартири ОСОБА_9 у грудні 2002 року звернувся із позовом про поділ квартири в натурі і на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2003 року за ОСОБА_9 було визнано право власності на 2/3 частини спірної квартири зі сплатою позивачам грошової компенсації. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2005 року вказане рішення районного було скасовано з передачею справи на новий розгляд.

Під <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843362/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> час нового розгляду справ <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843364/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>и рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2011 року ОСОБА_9 було відмовлено у задоволенні позову.

У процесі судового розгляду вищевказаної судової справи, спірна квартира була неодноразово відчужена, і останнім власником квартири є відповідач.

Вказуючи на те, що 2/3 частини квартири вибули з володіння не з їхньої волі, позивачі просили витребувати з незаконного володіння відповідача частину квартири і вселити їх у належну їм частину квартири.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року, позов задоволено. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

У ч. 2 ст. 324 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 жовтня 1998 року стали власниками у рівних частках (по 1/3 частини) квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_9 став власником 1/3 частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом за результатами прилюдних торгів, які відбулися 21 листопада 2002 року.

У 2003 році ОСОБА_9 звернувся із позовом до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про поділ квартири й на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2003 року, яке у подальшому було скасовано ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2005 року, з направленням справи на новий розгляд, за ОСОБА_9 визнано право власності на 2/3 частини спірної квартири, які належали позивачам у даній справі, з виплатою їм грошової компенсації.

19 грудня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_9 продав спірну квартиру ОСОБА_10, який, у свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 23 січня 2004 року продав квартиру ОСОБА_11

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2012 року, ОСОБА_9 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру.

ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2012 року придбала спірну квартиру у ОСОБА_11

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого права у випадку його порушення або оспорювання.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребува <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843438/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>не у нього. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843439/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>

У п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгл <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843439/ed_2014_02_11/pravo1/T030435.html?pravo=1>яду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розʼяснено, що, застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

У п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст. 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

З урахуванням того, що майно у вигляді 2/3 частини спірної квартири вибуло з володіння позивачів поза їх волею, зокрема, на підставі рішення суду, яке у подальшому в установленому законом порядку було скасовано, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про витребування частини нерухомого майна в останнього набувача майна - відповідача ОСОБА_8, а також про вселення позивачів у належну їм частину квартири.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення про задоволення позову.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана