АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/642/15 Головуючий 1 інстанції - Погасій О.Ф.
Справа № 643/6341/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

13 травня 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 17.09.2008 року Акціонерний комерційний банк "УкрСиббанк" та ОСОБА_3, уклали кредитний договір № 0, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 100 000,00дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 17.09.2018 року.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_2, 17.09.2008 року, було укладено договір іпотеки, за яким відповідач ОСОБА_2, передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення першого поверху,розташовані за адресою АДРЕСА_1; загальна площа 66,10 кв.м.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УКРСИББАНК" змінило назву на Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК".

08 грудня 2011 року між ПАТ "УКРСИББАНК" та Публічним акціонерним товариством "Дельта банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 22.11.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 1 374 944,27 грн.

Позивач просить суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1 374 944,27 грн. за Договором про надання споживчого кредиту з правилами № 0 від 17.09.2008, укладеним між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_3, звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення першого поверху, розташовані за адресою АДРЕСА_1; загальна площа: 66,10 кв.м (на підставі Договору іпотеки № б/н від 17.09.2008) шляхом передачі Іпотекодержателю ПАТ "Дельта банк" права власності на вказане майно.

Визнати за ПАТ"Дельта банк" право власності на ці нежитлові приміщення

Припинити право власності Іпотекодавця ОСОБА_2 на вказані нежитлові приміщення, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаними нежитловими приміщеннями.

Витребувати від ОСОБА_2 та передати ПАТ "Дельта банк" правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на ці нежитлові приміщення. Стягнути на користь ПАТ "Дельта банк" витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654.00 грн. з відповідача ОСОБА_2

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений без згоди відповідача, а тому, порушує публічний порядок і є нікчемним. Також, позивач не надав документи, що підтверджують факт надання коштів відповідачеві в зв'язку з чим просив відмовити в задоволені позову.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року позов ПАТ"Дельта Банк" задоволено в повному обсязі. В рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1374944,27 грн. за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17.09.2008 р., укладеним між АКІБ "Укрсиббанк" та ОСОБА_3, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на нежитлові приміщення першого поверху буд. 63 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, загальною площею 66,10 кв.м. ( на підставі договору іпотеки від 17.09.2008 р.) шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ" Дельта Банк" право власності на вказане майно. Визнано за ПАТ" Дельта Банк" право власності на вказаний предмет іпотеки. Припинено право власності іпотекодавця ОСОБА_2 на ці нежитлові приміщення, в тому числі право володіння, користування та розпорядження вказаним нежитловим приміщенням. Витребувано від ОСОБА_2 та передано ПАТ " Дельта Банк" правовстановлюючі документи на ці нежитлові приміщення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ " Дельта Банк" витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 гривні.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції.

Справа призначалася до розгляду в апеляційному суді неодноразово. Позивач ПАТ "Дельта Банк" неодноразово у судове засідання апеляційного суду не з"являвся, повістки та листи суду отримував, але ніяких клопотань суду не надав.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, судова колегія знаходить можливим розглянути справу у відсутності представника ПАТ "Дельта Банк" так як він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та повторно без поважних причин не з"явився у судове засідання.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вірно обрано спосіб судового захисту, оскільки договором іпотеки передбачено можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Судова колегія не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції .

Матеріали справи свідчать, що 17.09.2008 року між АКІБ "УкрСибБанк" та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 100000,00 дол. США, який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 17.09.2018 року або достроково зі сплатою 16,00 відсотків річних за користування кредитом ( а. с. 9-10).

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УкрСибБанк" змінило назву на ПАТ "УкрСибБанк". 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСибБанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами( а. с. 39-58).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 22.11.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 1374944,27 грн. Вказана заборгованість не погашена ( а. с. 27-36).

З метою забезпечення виконання грошових зобов"язань за вказаним кредитним договором з ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки від 17.09.2008 року, який посвідчений нотаріусом ХМНО Олійник Л.М. Відповідно вказаному договору іпотеки ОСОБА_2 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху №362-1-:362-9, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1; загальна площа нежитлових приміщень- 66,10 кв.м. Вказані нежитлові приміщення належать іпотекодавцю на підставі рішення Господарського суду Харківської області, зареєстрованого КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації . Ринкова вартість предмету іпотеки становить 707000 грн.( а. с. 19-21).

Відповідно п. п. 5.1, 5.2, 5.3 зазначеного Договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Положенням договору іпотеки передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов"язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку", отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь- якій особі на підставі договору купівлі- продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку встановленому Законом України "Про іпотеку". Позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь- який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь- якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки( а. с. 20)

Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п. 38 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року № 5 (надалі Постанова) у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Пунктом 39 зазначеної Постанови судам роз'яснено, що з урахуванням положень ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Так, договором іпотеки від 17 вересня 2008 року, укладеного з ОСОБА_2, передбачено можливість передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог лише в позасудовому порядку врегулювання спору.

Оскільки іпотекодержатель своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення зазначеного договору в позасудовому порядку не реалізував, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушених прав.

Судова колегія розглянула всі доводи апеляційної скарги, їм дана належна оцінка.

В зв"язку з зазначеним судова колегія знаходить, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ПАТ Дельта банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення районного суду винесено при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи; не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи; судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2014 року скасувати, постановити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: