ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/3838/15-ц
Провадження № 2/636/1849/15
26 жовтня 2015 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Оболєнської С.А.,
за участю секретаря Гамоліної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів,
В судовому засіданні позивач пояснила про обставини справи так, як викладено в позові.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності не надавав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що 27 серпня 2013 року ОСОБА_1 довіреністю уповноважила ОСОБА_2 укладати всі дозволені чинним законодавством Німеччини договори з придбання та користування майном позивача, яке знаходиться на території Німеччини: придбавати на її імя за ціну та на умовах на розсуд відповідача рухоме та нерухоме майно, земельні ділянки, тощо….(а.с.10).
Матеріали справи також містять копію розписки, виданої на імя ОСОБА_3, про отримання останньою коштів в загальній сумі 19 000,00 доларів США від позивача, однак ОСОБА_3 не є стороною по справі та позивачем не предявлено до неї жодної вимоги про повернення коштів (а.с.12).
Судом не встановлено факту отримання відповідачем коштів, бо позивачем не надано доказів в підтвердження даної обставини, а видача довіреності на імя відповідача для придбання нерухомості не підтверджує отримання ним будь яких коштів. Навпаки, позивач зазначає, що передала кошти третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, однак вимог про повернення нею коштів не заявляє.
Документ, який міститься на а.с. 13 та який позивач вважає доказом того, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти, суд вважає неналежним та недопустимим доказом, оскільки не містить інформацію щодо предмету доказування.
Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, так як вони не підтверджені жодним допустимим та належним доказом, у звязку з тим, що не встановлено факту отримання відповідачем коштів.
Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що відповідач отримав кошти від позивача.
Зазначених обставин позивач не довів, чим не виконав вимог ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, відсутні і підстави для стягнення з відповідача на його користь судових витрат у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 169, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: С.А. Оболєнська