Справа № 466/4191/13 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/2223/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року по заяві Товариства з обмеженою відповідальністю „АВТО ПРОСТО" про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю „АВТО ПРОСТО" про визнання правочину недійсним та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2013 року було задоволено позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) „АВТО ПРОСТО" та визнано недійсною з моменту укладення Угоду № 378325 від 25 квітня 2012 року з усіма додатками, укладену між ОСОБА_3 і ТзОВ „АВТО ПРОСТО", та стягнуто з ТзОВ „АВТО ПРОСТО" на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 21 151 грн. 54 коп. (т.1, а.с. 153).

Вище згадане рішення суду було звернуто до примусового виконання та виконано шляхом стягнення 21.01.2014 року з ТзОВ „АВТО ПРОСТО" на користь ОСОБА_3 21 151 грн. 54 коп. (т.1, а.с. 231).

В подальшому рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року вище згадане рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2013 року було скасоване з ухваленням нового рішення - про відмову ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог до ТзОВ „АВТО ПРОСТО" (т.1, а.с. 206-210).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2014 року задоволено заяву представника ТзОВ „АВТО ПРОСТО" та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 466/4191/13-ц виданий Шевченківським районним судом міста Львова на виконання рішення згаданого суду від 30 вересня 2013 року (т.1, а.с. 221-222).

У липні 2014 року Нагорний Андрій Євгенович, представник ТзОВ „АВТО ПРОСТО", звернувся до суду з заявою про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2013 року, у якій просив суд постановити ухвалу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТзОВ „АВТО ПРОСТО" в порядку повороту виконання згаданого рішення суду 21 151 грн. 54 коп., які були сплаченими згаданим ТзОВ ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа, який ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 червня 2014 року визнано таким, що не підлягає виконанню (т.1, а.с. 224-226).

Оскаржуваною ухвалою вище згадану заяву представника ТзОВ „АВТО ПРОСТО" про поворот виконання рішення суду задоволено та в порядку повороту виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2013 року стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ТзОВ „АВТО ПРОСТО" кошти в розмірі 21 151 грн. 54 коп. (т.2, а.с. 256).

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_3

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та „ухвалити нове рішення, яким визнати недійсними з моменту укладення Угоду № 378325 від 25 квітня 2012 року з усіма додатками, укладені між ОСОБА_3 і ТзОВ „АВТО ПРОСТО" і „стягнути з ТзОВ „АВТО ПРОСТО" на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 21 151, 54 грн.", покликаючись на ті самі доводи, які були наведені ним у його позовній заяві від 13.05.2013 року (т.2, а.с. 1-10).

Апелянт і його представник, будучи своєчасно (19.03.2015 року) належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду справи (т.2, а.с. 23), в судове засідання не з'явилися. При цьому апелянт подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи його „терміновим відрядженням за кордон" (т.2, а.с. 25) - без долучення до цього клопотання будь-яких доказів про таке відрядження.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що підстави для визнання поважними причин неявки до суду апелянта і його представника відсутні та вважає можливим апеляційний розгляд справи за їх відсутності - на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 року у справі № 1-25/2011, поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Судом встановлено та безспірно стверджується матеріалами справи, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2013 року, на підставі якого з ТзОВ „АВТО ПРОСТО" на користь ОСОБА_3 було стягнуто 21 151 грн. 54 коп., рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року було скасоване (т.1, а.с. 206-210), а відтак суд оскаржуваною ухвалою правомірно задовольнив заяву представника ТзОВ „АВТО ПРОСТО" про поворот виконання скасованого рішення суду та стягнув зі ОСОБА_3 на користь ТзОВ „АВТО ПРОСТО" кошти в розмірі 21 151 грн. 54 коп.

Частиною 2 ст. 295 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необгрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

В той же час, апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, у чому саме полягає незаконність і (або) необгрунтованість оскаржуваної ухвали, а також заперечень проти вище згаданих доказів, використаних судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для її скасування відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваної ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та залишити ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: