Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

23 лютого 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого суддіГребенюка В. В. , за участю секретарів Миколаєць Я.П., Шабатин Н.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2014 р. до Подільського районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу.

Зазначила, що 15.09.2000 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від даного шлюбу сторони дітей не мають.

Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб.

Позивач до початку судового засідання надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, крім того вказала, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 40-41).

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 Цивільно процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи (а.с. 17), згідно отриманої відповіді відповідач зареєстрованим по м. Києву та Київській обл. не значиться (а. с. 18).

Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові повістки - про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином.

Відповідач в судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликався судовими повістками зі зворотнім повідомленням на 25.12.2014 р., 30.01.2015 р. (а.с. 27, 34), в судове засідання на 23.02.2014 р. відповідач викликався через засоби масової інформації (а.с. 39), зокрема через газету «Урядовий кур'єр» № 24 (5398) від 10.02.2015 р. (а.с. 42).

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України).

Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, 15.09.2000 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження від 15.09.2000 р., серія НОМЕР_1, актовий запис № 580, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві (а.с. 4).

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного. Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 209, 212-215, 218, 224-233, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу - задовольнити;

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зазначеною у свідоцтві про одруження, як ОСОБА_3, зареєстрований 15.09.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 580 - розірвати;

Після розірвання шлюбу позивачу повернути дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та про ставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десяти днів з дня його проголошення.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Суддя В. В. Гребенюк