УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Бабенко С.С., при секретарі Пілюгіній Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця з примусового виконання судового рішення та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області (надалі - ВДВС) з примусового виконання рішення суду про відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні державного виконавця ВДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/2131/12, виданого 10.12.2012 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з Державного підприємства «Дзержинськвугілля» на його користь в відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Станом на 04.02.2015 року грошові кошти за виконавчим документом на його користь не сплачені та протягом всього цього часу він не отримував жодних копій документів про хід виконавчого провадження.

15.01.2015 року він у відповідності до умов Закону України «Про виконавче провадження» ознайомився з матеріалами вказаного виконавчого провадження та виявив наступне, що в матеріалах цієї справи є постанова про відкриття виконавчого провадження № 7131024 від 12.12.2012 року. Інших документів та дій державного виконавця, направлених на примусове виконання виконавчого листа, в матеріалах виконавчого провадження не знайдено.

З цих підстав, він звернувся до суду зі скаргою для захисту своїх порушених прав і просить визнати бездіяльність державного виконавця та зобовязати його накласти арешт на всі рахунки в банківських установах ДП «Дзержинськвугілля» у межах суми боргу.

Заявник у судовому засіданні на задоволенні скарги наполягає.

Начальник відділу ДВС Дзержинського МУЮ в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу без участі їх представника, проти задоволення заявлених вимог заперечує, оскільки вважає, що вона є необґрунтованою та не доведеною. Надав письмові заперечення, в яких зазначив, що дійсно на примусовому виконанні відділу ДВС перебуває зведене виконавче провадження ВП № 7131024, де боржником виступає ДП «Дзержинськвугілля», до складу якого входить зокрема виконавчий лист про стягнення з боржника на користь ОСОБА_1 боргу у відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн. З метою виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем був накладений арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках в банківських установах, проте боржником відкрито нові рахунки, тому накладені арешти на кошти боржника не дали бажаного результату. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем виявлено транспортний засіб боржника, на який державним виконавцем була винесена постанова про арешт цього автотранспорту та внесена заборона на його відчуження. Але розпочати процес примусової реалізації виявленого майна не вдається, оскільки Законом України «Про примусову реалізацію майна» встановлені обмеження щодо реалізації майна підприємств у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25%. Боржник ДП «Дзержинськвугілля» є державним підприємством і частка його статутного фонду держави становить 100%. Також зазначив, що зведене виконавче провадження № 7131024 виконується в межах загальної суми боргу та у відповідності ст. 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження». Строк виконання рішення суду за вказаним виконавчим провадженням не порушено. Отже вищезазначений виконавчий документ перебуває в провадженні відділу ДВС Дзержинського міського управління юстиції та підлягає примусовому виконанню.

Представник третьої особи ДП «Дзержинськвугілля» в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, додав до заяви письмові пояснення, в яких він зазначив, що вважає дії державного виконавця щодо виконання виконавчого листа про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_2 в відшкодування моральної шкоди 50000 грн., правомірними і такими, що відповідають Закону України «Про виконавче провадження». Зазначив, що в теперішній час є обставини, які ускладнюють та навіть унеможливлюють погашення цієї заборгованості, відсутність видобутку вугілля та його реалізації, призвели до погіршення фінансового стану підприємства, відсутності коштів на його рахунках, заборгованості з виплати обовязкових платежів та зборів, не дають змоги виконувати свої зобовязання по погашенню вказаної заборгованості. З цих підстав просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлена скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що виконавчий лист № 2-2131/12, виданий Дзержинським міським судом Донецької області 10.12.2012 року про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 боргу у відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. знаходиться на виконанні в відділі Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області. На підставі даного виконавчого документа 12.12.2012 року державним виконавцем відділу ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Як йдеться у скарзі, і що не спростовано в судовому засіданні, встановлено, що на теперішній час грошові кошти за цим виконавчим листом на користь ОСОБА_1 не сплачені. Отже, вищезазначений виконавчий документ у порушення строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», продовжує перебувати в провадженні відділу ДВС і залишається невиконаним.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Так, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (ст. 2 цього Закону).

Відповідно до п. 2 ст. 1, ст.11 Закону України "Про державну виконавчу службу" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом і цим законом.

Як передбачено ч.2 ст.30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

До кола цих заходів відповідно до статті 52 вказаного Закону віднесено звернення стягнення на грошові кошти та майно боржника. Частинами 2, 3, 4 цієї статті передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно ст.59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

У разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4.1.9. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Так, згідно із ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

За положеннями у п. 3.8.4. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802: наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними Єдиного реєстру при відкритті виконавчого провадження.

За правилами ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Отже, в силу наведених норм, державний виконавець для забезпечення реального виконання рішення може накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження; процесуальні дії з виконання судового рішення мають бути проведені протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а у разі зведеного виконавчого провадження з моменту приєднання останнього виконавчого документа.

Представлені начальником відділу ДВС Дзержинського МУЮ копії документів до заперечень на скаргу, а саме подання про тимчасове обмеження керівника у праві виїзду за межі України від 24.02.2012 року, від 18.03.2015 року, подання про притягнення керівника підприємства до кримінальної відповідальності від 18.03.2015 року, від 24.02.2012 року, постанови про арешт коштів боржника від 20.08.2007 року, від 12.09.2007 року, від 14.04.2008 року, від 22.06.2009 року, не стосується реального виконання зведеного провадження № 7131024, а виконавчі дії, які визначені у постанові про арешт майна боржника від 08.04.2015 року, у постанові про розшук майна боржника від 22.04.2015 року, вчинені державним виконавцем лише після подання скарги до суду.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що державний виконавець не скористався правами, наданими йому Законом України «Про виконавче провадження», направленими на своєчасне та неупереджене виконання судового рішення та своєю бездіяльністю допустив порушення прав та законних інтересів ОСОБА_2 на своєчасне отримання грошових коштів за судовим рішенням.

За таких обставин, суд вважає за необхідне бездіяльність державного виконавця з примусового виконання виконавчого документа на користь ОСОБА_2 по відшкодуванню моральної шкоди визнати незаконною, оскільки вона дозволяє боржнику державному підприємству безперешкодно ухилятися від виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи те, що суд не вправі зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом від 21.04.1999 року можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, тому суд вважає за можливе зобовязати начальника відділу Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області в провадженні якого на даний час перебуває зведене виконавче провадження вжити всіх необхідних заходів, передбачених ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повного виконання виконавчого листа 2-2131/12 від 12.12.2012 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_2 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 386-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області з примусового виконання виконавчого листа № 2-2131/12, виданого 10.12.2012 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області вжити всіх необхідних заходів, передбачених ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повного виконання виконавчого листа № 2-2131/12, виданого 10.12.2012 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя