АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/5586/15 Головуючий 1-ої інстанції - Чайка І.В.
Справа: № 641/3781/15-ц Доповідач - Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі - Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Комінтернівський ВДВС ХМУЮ про поновлення попереднього юридичного стану,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та просила поновити її право на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2012 року її було виселено з квартири АДРЕСА_1.

В порядку виконання заочного рішення суду її було виселено зі спірної квартири 13 травня 2013 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.02.2014 року за її заявою заочне рішення було скасовано

25 лютого 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 про поновлення попереднього юридичного стану - задоволено, поновлено право ОСОБА_2 на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1, яке існувало до постановления Комінтернівським районним судом м. Харкова заочного рішення від 19.12.2012 року по справі 2020/12526/2012.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, забезпечив явку свого представника.

Позивач ОСОБА_2 та її представник в ході розгляду справи залишили залу судового засідання.

Неявка осіб, які беруть участь у розгляді справи, є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередю участь у судовому розгляді справи та своїх процесуальних прав.

Виходячі з вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та ст. 67 ЦПК України щодо строків процесуальних дій, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 16, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, судова колегія визнала факт залишення позивачем та її представником судового засідання таким, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

-чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

-чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

-які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

-яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядом справи достеменно встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, виселено ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1.

На виконання вказаного рішення 13 травня 2013 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням в повному обсязі рішення суду згідно виконавчого листа,виданого 18.01.2013 року Комінтернівським районним судом ми. Харкова про усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження своїм майном та виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив із того, що заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2012 року, яким виселено останню з квартири, було скасовано, право ОСОБА_2 на проживання та користування квартирою АДРЕСА_1, яке існувало до ухвалення Комінтернівським районним судом м. Харкова заочного рішення, повинно бути поновлено.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується у повному обсязі, находить його таким, що відповідає дійсним обставинам справи.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2012 року, на підставі якого позивача ОСОБА_2 було виселено зі спірної квартири (а.с.31) на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2014 року було скасоване в порядку вимог ст. ст. 231, 232 ЦПК України, справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.32).

25 лютого 2014 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у відповідності до положень п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку передбаченому законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 215 ЦПК України привів мотиви, з яких вважав встановлено наявність фактів, якими позивач обґрунтовувала позовні вимоги. Заперечення відповідача ОСОБА_1 проти позову, які є аналогічними доводам апеляційної скарги останнього, суд правильно не прийняв до уваги та відхилив.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -