Справа № 2036 / 2-61 / 2011
2 / 636 / 1004 / 2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області в

складі: головуючого судді Ковригіна О.С.

при секретарі Фатєєвій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення на його користь грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання по відшкодуванню шкоди заподіяної злочином, а саме: 3 % річних та інфляційних витрат з урахуванням уточнених позовних вимог в загальній сумі 6 254,00 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04 квітня 1997 року близько 21.00 години ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 побили його, внаслідок чого йому були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості. По даному факту була порушена кримінальна справа за ст. 122 ч. 1 КК України.

Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 23.06.2003 року провадження у кримінальній справі було припинено за сплином строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, з чим звинувачені погодилися, визнавши свою провину у скоєнні злочину.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 лютого 2007 року по справі № 2-36/2007 з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь позивача було стягнуто солідарно, в рахунок відшкодування спричиненої йому шкоди заподіяної злочином 5982,65 грн.

Виконавчий документ за вище вказаним рішенням знаходився на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області з 2007 року до червня 2015 року, на теперішній час виконавче провадження закрито про що свідчить постанова державного виконавця від 23.06.2015 року.

У звязку з простроченням відповідачами виконання грошового зобовязання за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 лютого 2007 року яке становить вісім років чотири місяці, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь суму інфляції та 3 % річних за весь час прострочення зобовязання, що становить 6254,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 51, 52).

Суд, заслухавши позивача, відповідача ОСОБА_3, дослідивши надані суду письмові докази, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом встановлено, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 19 лютого 2007 року по справі № 2-36/2007 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, та з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на його користь стягнуто в солідарному порядку в рахунок відшкодування шкоди заподіяної злочином 5982,65 грн.

Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, а відтак, є грошовим зобовязанням.

ОСОБА_5 до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобовязання, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Необхідність застосування положень ст. 625 ЦК України до правовідносин, які виникли між сторонами внаслідок спричинення матеріальної і моральної шкоди, і підтверджена і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 01.10.2014 року по справі № 6-113цс14.

ОСОБА_5 до положень ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений в його постанові, щодо застосування норми права, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Тобто є обовязковим для застосування в судовій практиці при вирішенні подібних спорів.

Усе вищезазначене спростовує заперечення відповідача ОСОБА_6.

Таким чином, суд встановив, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

ОСОБА_5 до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Оскільки позивачем на виконання вимог ст. 60 ЦПК України суду надані доказі тих обставин, на які він посилається в обґрунтування свого позову, суд вважає позовні вимоги доведеними.

Склад та розмір судових витрат, повязаних з розглядом справи, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду позивачем ОСОБА_7 надана квитанція про сплату судового збору в сумі 243,60 грн. та позивачем ОСОБА_8 надана квитанція про сплату судового збору в сумі 243,60 грн., які відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід позивачів.

Керуючись: ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України, постановою Верховного Суду України від 01.10.2014 року по справі № 6-113цс14, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 6254 (шість тисяч двісті пятдесят чотири) грн. 00 коп. в рахунок 3 % річних та інфляційних витрат.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких було проголошено рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя