Справа № 740/2973/15 Провадження № 22-ц/795/1789/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Гордієць Л. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ЛИТВИНЕНКО І.В., ХАРЕЧКО Л.К.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,
за участю:представника апелянта Леєнко А.В., позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства»на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 10 серпня 2015 року у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про визнання наказу незаконним та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 10 серпня 2015 року визнано незаконним наказ № 144 від 22.06.2015 року про звільнення провідного інспектора з внутрішнього контролю КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» ОСОБА_5 за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_5 на посаді провідного інспектора з внутрішнього контролю КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» з 23 червня 2015 року. Стягнуто з КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2015 року по 10 серпня 2015 року із розрахунку 190,03 гривень за один робочий день з урахуванням отриманої вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Стягнуто з КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позові в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд першої інстанції не повно дослідив та не з'ясував всі обставини справи від яких залежить вирішення спору та належним чином не перевірив чисельності профспілкової організації, членом якої є позивач, чи був повноважний склад профкому, який приймав рішення про відмову у надання згоди на розірвання трудового договору з позивачем та чи є обґрунтованим прийняте рішення, правова оцінка обставин справи з таким тлумаченням ст. 43 КЗПП України.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не надав належної оцінки тому факту, що на день звільнення позивача 22.06.2015 року вакантної посади заступника директора по підприємству не було, дана посада згідно наказу № 41-к від 16.06.2015 року була виведена зі штатного розпису з 17.06.2015 року в зв'язку з тим, що дана посада для підприємства була непотрібна, оскільки на підприємстві є директор згідно штатного розпису.

Зазначає, що звернення позивача 17.06.2015 року про переведення його на дану посаду було зареєстровано по підприємству 17.06.2015 року, проте на той час посада вже була виведена зі штату, а позивач в цей час з 15.06.2015 по 19.06.2015 року знаходився на лікарняному. Зазначає, що на день звільнення з посади 22.06.2015 року позивачу була запропонована посада слюсаря аварійно-відновлювальних робіт 3 розряду, проте від зазначеної посади позивач відмовився про що зробив відмітку на повідомленні № 481 від 22.06.2015 року.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача з роботи було здійснено в порушення ст.43, ст. 252 КЗпП України. Відмова профспілкового органу у згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

З таким висновком суду погоджується апеляційний суд з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.04.2015 року ОСОБА_5 отримав під розпис письмове повідомлення від відповідача про наступне звільнення з посади провідного інспектора з внутрішнього контролю на підставі пункту 1 ст.40 КЗпП України з 15 червня 2015 року у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників КП "Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства". Одночасно відповідач повідомив про неможливість переведення на даний час на іншу роботу у зв'язку з відсутністю вакантних посад.

За вихідним № 414 від 18.05.2015 року відповідач направив на ім'я голови Професійної спілки працівників комунального господарства м. Ніжина ОСОБА_6 подання про розірвання трудового договору з провідним інспектором з внутрішнього контролю ОСОБА_5, яке отримано останнім 19.05.2015 року для передачі.

За вихідним № 3 від 02.06.2015 року профспілка направила відповідачу листа з повідомленням про відмову у наданні такої згоди та в обґрунтуванні відмови додала витяг з протоколу № 25 засідання профспілкового комітету, яке одержано відповідачем в цей же день.

Відповідно до наказу №144-К від 22.06.2015 року позивач був звільнений з посади провідного інспектора з внутрішнього контролю згідно п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу» звільнення допускається лише за попередньою згодою профспілкової організації, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1). Відповідно до ч.7 ст. 43 КЗпП України та ч. 39 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" відмова у наданні згоди повинна бути обґрунтованою і мотивованою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_5 є членом профспілкового комітету профспілки працівників комунального господарства м. Ніжина, яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Профспілковим комітетом у передбачений 15 денний строк було розглянуто подання адміністрації і мотивовано відмовлено у наданні згоди на звільнення ОСОБА_5 з роботи за скороченням штату. 02.06. 2015 року відповідач отримав письмову відмову у ненаданні згоди. Також адміністрацією не було отримано згоди вищого виборного органу професійної спілки(об'єднання профспілок).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав незаконним наказ про звільнення позивача з роботи і дійшов до правильного висновку про поновлення позивача на роботі.

Доводи апеляційної скарги про те, що на день звільнення позивача 22.06.2015 року вакантної посади заступника директора по підприємству не було, так як дана посада згідно наказу № 41-к від 16.06.2015 року була виведена зі штатного розпису з 17.06.2015 року та що позивачу була запропонована посада слюсаря аварійно-відновлювальних робіт 3 розряду, від якої позивач відмовився про що зробив відмітку на повідомленні № 481 від 22.06.2015 року, не є такими, що тягнуть скасування рішення суду за наявних вище порушень при звільненні позивача з роботи.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що суд не перевірив чисельності профспілкової організації, членом якої є позивач, чи був повноважний склад профкому, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, оскільки як вбачається з матеріалів справи, профспілковий комітет складається з 4 осіб і таким складом вирішувалась питання про надання згоди на звільнення позивача. Позивач, як член профспілкового комітету утримався від голосування, рішення було прийнято більшістю складу- 3 особами.

Враховуючи вищенаведене, у апеляційного суду відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 серпня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: