№ провадження 2/646/2032/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.10.2015 року м. Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого: судді Васильєвої О.О.
за участю секретаря Міщенко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що 13.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_1 банк, та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №BL_ЖГ00034049, згідно якого відповідачу було надано кредит на поточні потреби в розмірі 8000 грн. із терміном повернення 13.05.2014 року, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних та щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 01,75 % від суми кредиту.
Позивачем виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі.
У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся судом належним чином за останнім відомим місцем місцем проживання.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.ст. 1, 2, 3 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 1 Розділу 3 ЦПК України.
Статтею 109 ЦПК України, якою визначається так звана, загальна територіальна підсудність цивільних справ, передбачено, що позови до фізичних осіб пред'являються в суд за місцем їх проживання.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суді, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу.
Разом з цим, відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття.
Судом було здійснено запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС ( УДМС ) України у Харківській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача ОСОБА_2
Відповідно до отриманої інформації за вказаним запитом, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, знято та зазначено, що остання вибула за адресою: АДРЕСА_1, однак реєстрація місця проживання за вказаною адресою відсутня.
Виходячи з викладеного та того, що відповідь адресно-довідкового підрозділу ГУДМС (УДМС) України у Харківській області не містить точних відомостей щодо тепершіньего місця реєстрації відповідача, його місце проживання або перебування невідоме, суд, керуючись ч. 9 ст. 110 ЦПК України, розглядає справу за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування відповідача, тобто за адресою: АДРЕСА_2.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 13.05.2011 року між Публічним акціонерним товариством Всеукраїнський ОСОБА_1 банк та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №BL_ЖГ00034049, згідно до якого ОСОБА_2 було надано кредит на поточні потреби в розмірі 8000 грн. із терміном повернення до 13.05.2014 року, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % річних та щомісячної плати у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 01,75 % від суми кредиту.
Підстав не довіряти розрахунку позивача у суду не має.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ч. 1 ст. 526 зазначеного Кодексу, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1048 ЦК України проценти за договором кредиту є платою за користування грошовими коштами та є частиною поняття кредиту.
Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема спала неустойки.
Приписами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.
У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки позивач від сплати судових витрат звільнений, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 197 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, ст. ст. 509,526,530,546,549,610, 611,625, 1048, 1054 ЦК України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_1 в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Всеукраїнський ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судові витрати в сумі 1218,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О.Васильєва