Справа № 457/19/11 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/3893/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні горищем будинку, належного двом співвласникам,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні горищем будинку, належного двом співвласникам.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просить ухвалити рішення про поділ між ним та відповідачем горища будинку АДРЕСА_1 з врахуванням належних їм часток будинку.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що йому та відповідачу ОСОБА_4 належить по 1/2 ідеальній частці житлового будинку АДРЕСА_1. Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 26.02.2004 року будинок розділений між сторонами відповідно до ідеальних долей. Однак в останні роки між сторонами виникають непорозуміння з приводу користування горищем будинку, що не було предметом судового розгляду у 2004 році. Позивач зазначає, що не може дійти з відповідачем порозуміння, щодо користування горищем, тому змушений звернутись до суду з даним позовом.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 задоволено.

Виділено ОСОБА_2, співвласнику 1/2 ідеальної частки будинку, частину горища № 1 площею 19 кв. м. та частину горища № 2 площею 22,5 кв.м. Всього площа горища, яка пропонується цьому співвласнику складає 41,5 кв.м., що відповідає його ідеальній частці.

Виділено ОСОБА_4, співвласнику 1/2 ідеальної частки будинку, частину горища № 1 площею 19 кв.м. та частину горища № 2 площею 22,5 кв.м. Всього площа горища, яка пропонується цьому співвласнику складає 41,5 кв.м., що відповідає його ідеальній частці.

При такому розподілі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 необхідно виконати наступні роботи: влаштувати перегородку в приміщенні горища № 1; влаштувати перегородку в приміщенні горища № 2; влаштувати доступ до частини горища № 2, виділеного ОСОБА_2 по приставній драбині через люк у покрівлі; влаштувати по контору даху огородження; для доступу співвласника ОСОБА_4 до виділеного приміщення у горищі № 2 необхідно влаштувати драбину та люк в перекритті з приміщення 2-9 мезоніну.

Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що суд розподілив приміщення між сторонами без врахування того, які житлові та нежитлові приміщення вони займають в одноповерховому будинку, виділивши при цьому позивачу частину горища, яке знаходиться над кімнатами відповідача, а частину горища відповідачу над житловими та нежитловими підсобними приміщеннями позивача. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким поділити горище між сторонами у відповідності до п. 3 висновку № 4284 від 28.01.2015 року експерта Львівського НДІСЕ ОСОБА_5 та висновку 3 330/12 судової будівельно-технічної експертизи від 10.12.2012 року судового експерта ОСОБА_6, виділивши ОСОБА_2, співвласнику 1/2 ідеальної частки будинку АДРЕСА_1 горище № 1, площею 38 кв.м., а ОСОБА_4, співвласнику 1/2 ідеальної частки вказаного будинку виділити горище № 2, площею 45 кв.м. При даному варіанті розподілу влаштувати люк та вихід на горище № 2 для співвласника ОСОБА_4 з приміщенням під літ. 2-9 мезоніну.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз'яснено, що, перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. При перегляді судових рішень необхідно виходити з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 307 ЦПК, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 308-311 ЦПК. При цьому апеляційний суд керується статтею 307 ЦПК (відповідним пунктом) та нормою ЦПК, що визначає підстави перегляду судового рішення в такому разі, і відповідно до неї та наданих суду апеляційної інстанції повноважень формулює резолютивну частину своєї ухвали чи рішення.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 26.02.2004 року по справі № 2-52/2004 року, яке набрало законної сили, встановлено, що сторонам належав на праві спільної приватної власності по 1/2 ідеальній частці жилого будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1. ОСОБА_4 1/2 частина спірного будинку належить на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.02.2001 року, договору дарування №2328 від 10.12.2001 року, свідоцтва про право на спадщину від 03.06.1967 року. ОСОБА_2 1/2 частина спірного будинку належить на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2001 року, договору дарування №2328 від 10.12.2001 року, свідоцтва про право на спадщину від 03.06.1967 року.

Також, даним рішенням Трускавецького міського суду розділено житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_4 виділено: квартиру № 1, яка складається з житлових кімнат літ.1-5, літ.1-10, літ.1-11, частини коридорів літ. 4, літ. 1-1, вхід в підвал літ.1-8, коридор літ.1-9, кухні літ.1-8, санвузла літ.1-13, балкону, кладочки літ.5 Площа виділеної квартири 103,4 кв.м. ОСОБА_2 виділено квартиру № 2, яка складається з житлових кімнат літ.1-2, літ.1-6, літ.1-7, коридору літ.1-1, кладової літ.1-3, санвузла літ. 1-4, кухні літ.1, санвузла літ.2, котельні літ.3, частину коридору літ.4. Площа виділеної квартири 103,4 кв.м. Сторонам повідомлено про необхідність проведення необхідних ремонтно-будівельних робіт.

Однак з матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами до кінця не вирішений, оскільки вони не можуть дійти згоди щодо користуванням горищем.

Згідно ч. 3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у користування тієї частини спільного майна в натурі яка відповідає його частці усправі спільної часткової власності.

З врахуванням ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Згідно первинного висновку експерта №330/12 від 10.12.2012 року, поділити горище в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до розміру частки кожного із співвласників з технічної точки зору є неможливо, через повну відокремленість частин горища.

Порядок користування простором двома співвласниками можливо встановити тільки за одним варіантом з урахуванням конструктивних особливостей даху будинку з відхиленням від величини ідеальних часток.

Запропоновано виділити:

в користування позивача - ОСОБА_2 частину горищного простору площею S1=38 кв.м., який розташований над приміщеннями котрі є у власності позивача і позначені літ. 1-1, 1-2, 1-3 та частково над приміщенням позначеним літ. 1-7 (дивитися план на додатку № 4, арк. 2);

в користування відповідача - ОСОБА_4 горищний простір, який розміщений над надбудованою частиною 2-го поверху площею S2=45 кв.м. і розташований над приміщеннями літ 1-10, 1-11.

Експертом зазначено, що за встановленим порядком користування співвласниками горищним простором відхилення по площі горищного простору на 3,5 кв.м. від величини ідеальної частки не буде впливати на перерозподіл часток у власності на житловий будинок в цілому. Також експертом звернуто увагу, що кожному співвласнику горище слід використовувати за призначенням у відповідності до вимог пожежних норм та правил експлуатації житлових будинків та чинного законодавства.

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №4284 від 28.01.2015 року, з технічної точки зору поділити горище будинку за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до розміру частки кожного із співвласників можливо. Та запропоновано два варіанта поділу горища.

Варіант поділу горища відповідно до ідеальних часток співвласників наступний:

позивачу, співвласнику 1/2 ідеальної частки будинку, ОСОБА_2 пропонується виділити частину горища № 1, площею 19 кв.м. та частину горища № 2 площею 22,5 кв.м. (дивитись синю штриховку таблиці № 1 додатку № 2, (а.с.124). Всього площа горища яка пропонується цьому співвласнику складає 41,5 кв.м., що відповідає його ідеальній частці;

відповідачу, співвласнику 1/2 ідеальної частки будинку, ОСОБА_4 пропонується виділити частину горища № 1, площею 19 кв.м., та частину горища № 2 площею 22,5 кв.м. (дивитись зелену штриховку таблиці № 1 додатку № 2, (а.с.124). Всього площа горища яка пропонується цьому співвласнику складає 41,5 кв.м., що відповідає його ідеальній частці.

Варіант поділу горища з незначним відступом від ідеальних часток наступний:

позивачу, співвласнику 1/2 ідеальної частки будинку, ОСОБА_2 пропонується виділити горище № 1, площею 38 кв.м. (дивитись синю штриховку таблиці № 2 додатку № 2, (а.с.125). Частка в горищі цього співвласника менша від ідеальної на 3,5 кв.м. В таблиці позначено існуючий люк входу на горище № 1 з приміщень ОСОБА_2;

відповідачу, співвласнику 1/2 ідеальної частки будинку, ОСОБА_4 пропонується виділити горище № 2, площею 45 кв.м. (дивитися зелену штриховку таблиці № 2 додатку № 2,(а.с.125). Частка в горищі цього співвласника більша від ідеальної на 3,5 кв.м. Окрім цього, на таблиці позначено люк входу на горище № 2, який ОСОБА_4 необхідно влаштувати.

Постановляючи оскаржуване рішення з вибором варіанту поділу горища відповідно до ідеальних часток співвласників судової інженерно-технічної експертизи № 4284 від 28.01.2015 року, суд виходив з тих підстав, що між сторонами не досягнуто згоди відносно поділу горища будинку у відповідності до розміру частки кожного із співвласників, а обраний судом варіант висновку експерта, суд вважав найбільш оптимальним, прийнятним, доцільним і максимально наближеним до частин, якими фактично користуються сторони, таким, що відповідає їх інтересам та не порушує їх прав і законних інтересів.

Проте, з таким висновком колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст.ст.364, 367 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

У відповідності до п. п. 2, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», суди вирішують спори, пов'язані з правом приватної власності на жилі будинки, залежно від заявлених вимог: про виділ частки з будинку (поділ будинку); або про визначення порядку користування жилим будинком. В спорах про поділ (виділ) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх частки у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Обраний судом варіант поділу горища в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 у відповідності до розміру частки кожного із співвласників передбачає виконання наступних робіт:

влаштування перегородки в приміщенні горища № 1;

влаштування перегородки в приміщенні горища № 2;

влаштування доступу до частини горища № 2, виділеного ОСОБА_2 по присадибній драбині через люк у покрівлі;

влаштування по контуру даху огородження;

для доступу співвласника ОСОБА_4 до виділеного приміщення у горищі № 2 необхідно влаштувати драбину та люк в перекритті з приміщенням 2-9 мезоніну.

Однак, при такому варіанті судом не враховано наступне:

позивач погодився при поділі горища на відступлення від ідеальних часток в користь відповідача;

позивачу і відповідачу необхідно буде провести ряд будівельних робіт з влаштуванням перегородок в приміщеннях горищ № 1 і № 2;

позивачу необхідно буде влаштувати доступ до частини горища № 2 по присадибній ділянці, яка належить відповідачу, з влаштування драбини по стіні відповідача;

відповідачу для доступу до виділеного приміщення у горищі № 2 необхідно буде влаштувати драбину та люк в перекритті з приміщення 2-9 мезоніну.

Окрім цього, судом не враховано, що при такому розподілі часток горища, в позивача одна частина горища знаходиться над приміщеннями його житлового приміщення, а інша частина на приміщеннями, що належать відповідачу - ОСОБА_4, і навпаки, одна частина горища ОСОБА_4 знаходиться над приміщеннями, що належать ОСОБА_2, а інша над її приміщеннями. Таким чином, кожна з сторін буде позбавлена технічної можливості обслуговувати горище над жилими та належними їм приміщеннями.

Також, судом не враховано, що відповідач, як підставу для відхилення варіанту поділу горища з незначним відступом від ідеальних часток співвласників, згідно судової інженерно-технічної експертизи №4284 від 28.01.2015 року стверджує наступне:

влаштування проходу з його квартири через перекриття квартири до приміщення горища площею 45 м. кв. призведе до погіршення благоустрою кімнати і є непосильною затратою для неї, а проведення таких робіт може призвести до руйнування конструкції будинку;

буде відсутній доступ до електричних мереж квартири відповідача;

такий порядок користування горищем суперечить Правилам пожежної безпеки України, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19.10.2004 року №126, оскільки у відповідача не буде доступу до вводу в будинок електричних мереж, що має місце в дерев'яній конструкції будинку.

Колегія суддів вважає, що поділ горища з незначним відступом від ідеальних часток згідно судової інженерно-технічної експертизи №4284 від 28.01.2015 року вищезгаданим вимогам буде відповідати оскільки:

ОСОБА_2 погодився при поділі горища на відступлення від ідеальних часткок в користь відповідача - ОСОБА_7;

частина горища виділена як позивачу так і відповідачу будуть знаходиться виключно над приміщеннями, які належать їм, що дасть технічну можливість обслуговувати горище над жилими та належними їм приміщеннями;

в обох варіантах запропонованих судовою інженерно-технічною експертизою №4284 від 28.01.2015 року відповідачу для доступу до приміщення у горищі № 2 необхідно буде влаштувати драбину та люк в перекритті з приміщення 2-9 мезоніну;

сторони уникнуть додаткових витрат для проведення будівельних робіт з влаштуванням перегородок в приміщеннях горища № 1 і № 2.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що варіант поділу горища з незначним відступом від ідеальних часток співвласників, згідно судової інженерно-технічної експертизи № 4284 від 28.01.2015 року для сторін є більш прийнятним, оскільки з врахування конфлікту між сторонами, передбачає ізоляцію приміщень сторін, є простішим для виконання переобладнань сторонами, та таким, що відповідає їх законним інтересам і не порушує їх прав.

Щодо тверджень відповідача, що при такому варіанті розподілу горищ, у неї не буде доступу до вводу електричних мереж в її квартиру, є надуманими та жодними доказами не підтвердженими, так само як і не є підтвердженим її покликання, що такий порядок користування горищем суперечить Правилам пожежної безпеки України.

З огляду на вищевикладене, при ухваленні даного рішення судом допущено невідповідність висновків суду обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обов'язковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни рішення, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню..

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з врахуванням варіанту поділу горища з незначним відступом від ідеальних часток співвласників, згідно судової інженерно-технічної експертизи №4284 від 28.01.2015 року.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 02 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні горищем житлового будинку АДРЕСА_1, належного двом співвласникам, - задоволити.

Виділити ОСОБА_2, співвласнику 1/2 ідеальної частки будинку - горище №1 площею 38 м.кв., (що відображено синьою штриховкою на таблиці №2 додатку №2 судово-інженерної технічної експертизи №4284 від 28.01.2015 року).

Частка в горищі цього співвласника менша від ідеальної на 3,5 м.кв.

Виділити ОСОБА_4, співвласнику 1/2 ідеальної частки будинку - горище №2 площею 45 м.кв.,(що відображено зеленою штриховкою на таблиці №2 додатку №2 судово-інженерної технічної експертизи №4284 від 28.01.2015 року).

Частка в горищі цього співвласника більша від ідеальної на 3,5 м.кв.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.