Справа № 707/5014/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Боднар О.В., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Мукачівського району який діє в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, та Закарпатської обласної державної адміністрації на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 грудня 2012 року по справі за позовом прокурора Мукачівського району який діє в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, та Закарпатської обласної державної адміністрації до Мукачівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, де третьою особою є: Мукачівське управління Держкомзему в місті Мукачево та Мукачівському районі про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Мукачівської райдержадміністрації та визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2012 року прокурор Мукачівського району в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області та Закарпатської ОДА звернувся в суд із вищезазначеним позовом, та як на підставу своїх вимог посилався на те, що голова Мукачівської райдержадміністрації приймаючи розпорядження № 1132 від 22.12.2009 року про передачу ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 0,1439 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку в урочищі "Червона гора" на території Лавківської сільської ради, Мукачівського району, яка знаходиться за межами населеного пункту вийшов за межі наданих повноважень. Оскільки розпорядження голови райдержадміністрації суперечить вимогам статей 38, 122 ЗК України, а звідси й державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на підставі незаконного розпорядження. Виходячи з наведеного й просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 06 грудня 2012 року відмовлено прокурору в задоволенні позовних вимог.

Прокурор Мукачівського району в інтересах держави в особі Державної інспекції СГ в Закарпатській області та Закарпатської ОДА, подав апеляційну скаргу в якій просить апеляційну інстанцію скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому посилається на те, що рішення суду є неправосудним, оскільки суд дійшов до таких висновків помилково та в супереч матеріалів справи. Такі дії суду призвели до неправильного застосування вимог норм матеріального права та порушення норм процесуального законодавства.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16.05.2013 року, було відхилено апеляційну скаргу прокурора Мукачівського району на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 грудня 2012 року.

Та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року, скасовано ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16.05.2013 року, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник Прокуратури в особі Стойко П.М., який діє на підставі посвідчення, підтримав, вимоги скарги й просив задовольнити таку, виходячи з наведених у скарзі доводів.

Інші сторони в судове засідання не з'явились, та про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник Закарпатської ОДА, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а інші особи не подавали суду заяв про відкладення розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу за їх відсутності.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, пояснення сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із правилом ст. 213 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Проте з рішенням суду першої інстанції не можна погодитись, а тому таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відхиляючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що Глава 6 ЗК України "Землі житлової та громадської забудови", а ні інша норма ЗК України не забороняють зведення житлового будинку та господарських будівель за межами населених пунктів. Та до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом, п. "а" ч. 1 ст. 17 ЗК України.

Проте такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах норм чинного законодавства й встановлених обставинах справи.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України, ст. 4 ЦПК України.

Звертаючись у суд із позовом в інтересах держави, прокурор Мукачівського району зазначав, що голова Мукачівської районної державної адміністрації при розпорядженні земельною ділянкою за межами населеного пункту вийшов за межі наданих йому повноважень.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації" - виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади, і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 21 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації" - місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

А п. "а" ч. 1 ст. 17 ЗК України передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Указана норма відсилає до іншої спеціальної норми ЗК України, яка розмежовує повноваження місцевих державних адміністрацій у сфері розпорядження землями державної власності. Такою нормою являється ст. 122 ЗК України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 122 ЗК України, районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або в користування в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Дана норма не надає права районній державній адміністрації на її території передавати земельні ділянки із земель державної власності у власність або в користування за межами населених пунктів для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Таким правом наділена обласна державна адміністрація щодо передавання земельної ділянки на її території із земель державної власності у власність або в користування в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті, ч. 4 ст. 122 ЗК України.

Та як передбачено ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Виносячи розпорядження № 1132 від 22.12.2009 року голова Мукачівської РДА надав у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку в урочищі "Червона гора" за межами населеного пункту Лавківської сільської ради не маючи на це правових підстав, і діючи при цьому за межами наданих повноважень Мукачівській РДА по розпорядженню земельною ділянкою із земель державної власності.

Розпорядження спірною земельною ділянкою за межами населеного пункту на цілі передбачені для будівництва та обслуговування житлового будинку входить до компетенції Закарпатської ОДА.

Оскільки, розпорядження голови Мукачівської РДА не відповідає вимогам норм Земельного законодавства яке в даному спорі має спеціальний статус, а звідси Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 травня 2010 року виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1439 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, також не можна вважати законним, так-як виданий на підставі незаконного розпорядження голови Мукачівської РДА.

Так-як, ОСОБА_1 отримала у власність земельну ділянку площею 0,1439 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку в урочищі "Червона гора" на території Лавківської сільської ради, Мукачівського району, яка знаходиться за межами населеного пункту в порушення вимог чинного законодавства. А тому, дана земельна ділянка підлягає, повернення до складу земель комунальної власності.

На час звернення прокурора з позовом у суд, саме Держсільгоспінспекція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності на підставі Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.12.2011 № 770).

Також, статтями 15 і 188 ЗК України та ст. 6 ЗУ "Про державний контроль за використанням та охороною земель" на Держсільгоспінспекцію як на спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів покладено повноваження щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Таким чином, прокурором Мукачівського району правильно визначено одним із позивачів Державну інспекцію сільського господарства в Закарпатській області як органу, що здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства.

А звідси, відхиляючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував вищенаведеного та помилково вважав, що голова Мукачівської РДА вправі видавати розпорядження по передачі у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку за межами населеного пункту.

Інші висновки суду першої інстанції, які покладені в обґрунтування рішення, суперечать вищенаведеному та не мають правового значення в спірних правовідносинах, і в зв'язку із цим не можуть бути взятими до уваги апеляційною інстанцією.

Приймаючи до уваги наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. А це у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог як обґрунтованих.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 121,80 гривні.

Зважуючи на вищезазначене та керуючись вимогами статей 10, 11, 60, 212, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу прокурора Мукачівського району який діє в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області, та Закарпатської обласної державної адміністрації - задоволити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06 грудня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації Закарпатської області від 22 грудня 2009 року за № 1132 про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1439 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку на території Лавківської сільської ради, в урочищі "Червона гора" за межами населеного пункту та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 травня 2010 року виданий ОСОБА_1 на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1439 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Лавківської сільської ради, в урочищі "Червона гора" за межами населеного пункту та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 68 - визнати недійсними.

Земельну ділянку площею 0,1439 га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в урочищі "Червона гора" на території Лавківської сільської ради Мукачівського району, що за межами населеного пункту, повернути до земель запасу сільської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 121,80 гривню у відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : ____________________

____________________