233 № 233/4904/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Янюка Ю. Б. при секретарі Франчук А.О.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Він обґрунтовував свої вимоги тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №464 по вул.Леніна в м.Костянтинівка Донецької області. Будучи власником вказаного будинку, він обмежений у своєму праві, тому що в домі зареєстрована відповідач ОСОБА_2, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 9 лютого 2005 року по 28 вересня 2010 року. Відповідач ОСОБА_2 у домі не проживає з вересня 2010 року, її особистих речей у будинку немає і по теперішній час вона не знялась з реєстрації. Вона права власності на вказане житло чи права користування ним не має, і у зв'язку з наведеними обставинами він змушений нести додаткові витрати по утриманню будинку. В добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не бажає, у зв'язку з чим він просить визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 на повторний виклик в судове засідання не явилась, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи судом і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки. В зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача ОСОБА_1, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок №464 по вул.Леніна в м.Костянтинівка Донецької області (а.с.6-16), в якому зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка є колишньою дружиною позивача (а.с.5,21).

Суд вважає встановленим, що відповідач ОСОБА_2 в цьому домі не мешкає без поважних причин з вересня 2010 року, про що свідчать покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, акт перевірки паспортного режиму від 12 серпня 2015 року (а.с.4), та не бере участі у сплаті платежів по утриманню будинку, де вона зареєстрована, що порушує право власності позивача на вказаний будинок. У свою чергу, відповідач ОСОБА_2 права власності на вказаний будинок чи права користування ним не має.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_2 відсутня у вказаному житлі без поважних причин понад один рік, перешкод у користуванні житлом для неї не мається, і вона не скористувалась своїм правом у встановлених законом межах повернутись до спірного житлового приміщення, порушене право власності позивача підлягає захисту, і необхідно усунути перешкоди в здійсненні цього права, визнавши відповідача ОСОБА_2 такою особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст.212-215,224,226 ЦПК України, ст.ст.383,386,391,405 ЦК України, ст.ст.150,156 ЖК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням у житловому будинку №464 по вул.Леніна в м.Костянтинівка Донецької області.

Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути ним подано протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя