Справа № 357/8397/15-ц
У Х В А Л А

"26" серпня 2015 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Жарікова О. В. , розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту,-

В С ТА Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту, яка після реєстрації передана судді 17.06.2015 року.

Подана скарга підлягала залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.121 ЦПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Зазначена скарга підлягала залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 121 ЦПК України, а саме: суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Всупереч наведеним нормам закону, скаржник не додає до скарги копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, для заінтересованої особи.

Крім того, скаржник в прохальній частині скарги просить витребувати з районного відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ постанову №46660039 від 27.02.2015 року.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог. Вивчивши зміст заявлених вимог суддя встановив, що в них, крім основних вимог, скаржник просить суд вирішити питання про витребування дпної постанови.

Виходячи із змісту норми ст. 130 ЦПК України, яка передбачає, що питання про витребування доказів та виклик свідків, про проведення експертизи, про забезпечення позову вирішуються за клопотанням осіб, що беруть участь у справі, суддя встановив, що ці зазначені в скарзі вимоги по своїй юридичній суті є клопотаннями.

Норми ст. 119 ЦПК України не передбачають можливості включення клопотань до змісту позовної заяви, в тому числі, і змісту позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.385 ЦПК України, скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Скаржник стверджує, що дізнався про оскаржувану постанову 30 травня 2015 року отримавши від своїх батьків витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №АМВ 044897 від 27 лютого 2015 року. На підтвердження вказаної обставини скаржник жодного доказу не надає, і тому суд позбавлений можливості встановити, коли саме скаржник дізнався про порушення своїх прав.

Крім того, скарга складена як в формі позову, де зазначено позивача та відповідача, так і в формі скарги.

Враховуючи викладені обставини та наведені вимоги закону, скаргу ОСОБА_1 ухвалою суду від 17.06.2015 року було залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

У встановлений в ухвалі строк позивач недоліки не усунув, що є підставою для повернення скарги.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене та керуючись ст.121 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту повернути.

Розяснити скаржнику, що повернення скарги не позбавляє права на повторне звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2