ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5437/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"20" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

за участю секретаря - Живицької Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних долях. В спірній квартирі зареєстровані позивачі, відповідачка та її дочка, ОСОБА_5. Останні в зазначеній квартирі не проживають та не з'являються, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не мають, у зв'язку з чим позивачі звернулися до суду з вимогою про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В судове засідання представник позивачів не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Відповідач, ОСОБА_4в судове засідання не з'явилася, хоча повідомлялася судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надала, причини неявки не повідомила.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивачів суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є позивачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3у рівних долях, що підтверджується Договорм купівлі-продажувід 3012.1996 року (а.с.3).

Відповідно до довідки Ф-3, виданої 09.10.2015 року за № 23 ОСОБА_2 та ОСОБА_3зареєстровані та проживають в приватизованй квартирі АДРЕСА_1 і займають три кімнати, житловою площею 53,0 кв.м.. Власником особового рахунку цієї житлової площі є ОСОБА_3. Крім них, на цій житловій площі проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Як вбачається із довідки Лівобережного поштамту ВПЗ Київ-99 від 28.04.2015 року рекомендована та цінна кореспонденція за адресою:АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 протягом грудня 2014 року, січня-квітня 2015 року не надходила (а.с.5).

Судом встановлено, що відповідач, ОСОБА_4 та її донька, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на день звернення до суду в зазначеній квартирі не проживають, особистих речей у квартирі не зберігають, квартирою не цікавляться, що підтверджується актами, виданими ЖЕД № 210 від 15.05.2015 року; від 27.05.2015 року; від 07.10.2015 року.

Таким чином, відповідачка та її донька, будучи зареєстрованими у квартирі, що на даний час належить позивачам на праві власності, порушують права та законні інтереси власників на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначає ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК).

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_4 та її донька, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 не є власниками спірної квартири, у спірній квартирі не проживають, особистих речей у квартирі не зберігають, квартирою не цікавляться, їх необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Керуючись ст.10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.317, 319, 361, 391, 405 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_4та її доньку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 в м. Києві

За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА