УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Маляренка А.В., Юровської Г.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до прокуратури Одеської області, Головного управління Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої у результаті неправомірної бездіяльності, за касаційними скаргами заступника прокурора Одеської області та Головного управління Державної казначейської служби України, яке діє через представника Маслова Павла Володимировича, на рішення апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року та касаційною скаргою заступника прокурора Одеської області на додаткове рішення апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в результаті неправомірної бездіяльності посадових осіб прокуратури Одеської області, які в порушення ст. 214 КК України не розглянули її заяву від 25 січня 2013 року про скоєння злочину, не зареєстрували її в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, позивачу завдано моральних і психічних страждань та переживань. Вона вимушена була звертатися до суду із заявами за захистом своїх прав, витрачати час та кошти, щоб прокуратура Одеської області виконала свої обов'язки, прийняла і розглянула її заяву, зареєструвавши останню в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Матеріальна шкода, яка завдана позивачу, складається з грошових витрат у розмірі 48,40 грн, які вона понесла у зв'язку з явкою до суду для розгляду заяви на неправомірну бездіяльність прокуратури Одеської області. Моральну шкоду позивач оцінює в 50 000 грн. Крім того, ОСОБА_6 просила стягнути з відповідачів на її користь судові витрати, понесені під час розгляду цієї справи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог частково. Стягнуто за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 500 грн, завдану неправомірною бездіяльністю прокуратури Одеської області, шляхом списання коштів з рахунків цього органу, а в разі відсутності у зазначеного органу відповідних призначень, за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

Додатковим рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року стягнуто з прокуратури Одеської області України на користь ОСОБА_6 судові витрати у розмірі 280,71 грн та судові витрати, пов'язані із явкою до суду, в розмірі 115,16 грн.

У касаційній скарзі представник Головного управління Державної казначейської служби України, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати.

У касаційній скарзі заступник прокурора Одеської області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції та скасувати додаткове рішення апеляційного суду і відмовити у стягненні судових витрат.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарги на рішення апеляційного суду підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 48,20 грн, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що вказані вимоги не доведені належними та допустимими доказами.

Задовольняючи позов частково, апеляційний суд виходив із того, що неправомірною бездіяльністю прокуратури Одеської області ОСОБА_6 була завдана моральна шкода, оскільки вона морально страждала з приводу такої бездіяльності, не могла реалізувати своє право на розгляд її заяви, поданої до прокуратури Одеської області, вимушена була докладати додаткових зусиль для поновлення свого права на розгляд заяви у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним судочинством, зверталася до суду з заявою за захистом своїх прав.

Проте повністю погодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Установлено, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2013 року скарга ОСОБА_6 про визнання незаконною бездіяльності прокуратури Одеської області задоволена.

Суд визнав незаконною бездіяльність прокуратури Одеської області, яка у порушення вимог ст. 214 КПК України не розглянула заяву позивача від 25 січня 2013 року, в якій містилися повідомлення про вчинення злочину, та не вирішила питання про внесення відомостей цієї заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суд зобов'язав прокуратуру Одеської області виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які викладені у заяві ОСОБА_6, направленої до прокуратури Одеської області 25 січня 2013 року.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідальність органів прокуратури, з урахуванням суті позовних вимог регулюється ч. 6 ст. 1176 ЦК України, а, враховуючи, що вказана норма права відсилає до загальних підстав відповідальності, то слід застосовувати ст. ст. 1166, 1167 ЦК України.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

Таким чином, правильно встановивши особу, яка повинна нести відповідальність, суд безпідставно поклав відповідальність щодо відшкодування завданої ним шкоди на державу.

У порушення вимог статей 214-215, 315 ЦПК України суди на вказані вимоги закону уваги не звернули та не врахували, що у силу ст. ст. 1166, 1167 ЦК України прокуратура Одеської області за заподіяну шкоду відповідає самостійно як юридична особа.

За таких обставин, оскаржуване рішення апеляційного суду Одеської області не відповідає вимогам ст. ст. 212 - 214 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Враховуючи наведене додаткове рішення апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року також підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області та Головного управління Державної казначейської служби України, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року та додаткове рішення апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
Т.О. Писана
Г.В. Юровська