Справа № 357/8062/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Протасова О. М. ,

при секретарі Хрішкова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_3 В»ячеслава Миколайовича про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі співвласники квартири АДРЕСА_1 звернулись до суду з зазначеним позовом та просили визнати відповідача колишнього чоловіка позивача ОСОБА_3, таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. Зазначили, що відповідач був зареєстрований у цій квартирі з жовтня 2010 року як чоловік ОСОБА_3, однак з квітня 2014 року забрав свої особисті речі і залишив зазначену квартиру. Рішенням суду від 11.06.2014 року шлюб між відповідачем та ОСОБА_3 було розірвано. Після залишення квартири відповідач не зявлявся, і його місцезнаходження позивачам невідомо. Добровільно місце своєї реєстрації він не змінив, що позбавляє позивачів права оформити субсидію на житлово-комунальні послуги

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, вона ж представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю, підтримали позов, посилаючись на наведені у ньому обставини.

Відповідач у судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений, ставлення до позову не висловив, причину неявки не повідомив.

Вислухавши позивачів, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого.

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України).

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст.156 ЖК України, ч.2 ст.405 ЦК України, члени сімї власника житлового будинку користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Зі свідоцтва про право власності судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою №2821 від 22.05.2015 р., виданою ЖЕК №1, та поясненнями позивачів, 20.10.2010 р. відповідач зареєстрував місце свого проживання у зазначеній квартирі як чоловік власниці.

З рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2014 р. судом встановлено, що з 09.12.2005 р. по день винесення судового рішення відповідач та позивач ОСОБА_3 перебували у шлюбі, однак спільне проживання припинили, у звязку з чим шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається з пояснень позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідач з квітня 2014 р. з власної ініціативи перестав проживати в їх квартирі, забравши свої особисті речі та дещо з речей побутового вжитку. Однак добровільно не зняв місце своєї реєстрації, що покладає на них додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та не дає можливості оформити субсидію.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сусіди позивачів, кожна окремо, показали суду, що з початку другої половини 2014 року не бачили, щоб відповідач появлявся в квартирі.

Згідно з актом від 22.05.2015 р., складеним працівниками ЖЕК №1 та затвердженим начальником зазначеного підприємства, при обстеженні житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 встановлено, що з квітня 2014 р. ОСОБА_6 там не проживає.

Доказів того, що він з поважних причин не користується належною позивачам квартирою протягом строків, встановлених домовленістю або законом, відповідач суду не надав.

На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що вимоги позивачів доведені та ґрунтуються на законі, а тому задовольняє позов у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.8,10,11,60,88, 209,215,223, 293 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_7 Миколайовмча таким, що втратив право користування жилим приміщенням №16 по вул. Червонофлотській, 37-а у м.Біла Церква Київської області.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_8