Номер провадження: 22-ц/785/1003/15
Головуючий у першій інстанції Рідник І.Ю.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Драгомерецького М.М.

при секретарі: Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2014 року за позовом представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и л а:

18 лютого 2013 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 25 липня 2011 року о 10.30 год. водій, відповідач ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Одеса-Мелітополь на 33 км, виконуючи розворот з крайньої правої смуги, не надав перевазі в русі автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, та скоїв з ним зіткнення. Постановою Крюковського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2011 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП належний позивачці автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно звіту № 25 від 30 серпня 2011 року сума майнової шкоди, заподіяної їй як власнику автомобіля, становить 97276 грн., за проведення автотоварознавчого дослідження вона витратила 900 грн. Згідно з страховим полісом № АА 2460092 від 17 лютого 2011 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого автомобіля була застрахована у ВАТ НАСК "Оранта", ліміт відповідальності страховика становить 50000 грн. Вона звернулась до ВАТ НАСК "Оранта" за отриманням належного страхового відшкодування, яке їй було виплачено в сумі 39538,91 грн. Розмір не відшкодованої їй шкоди становить 10461,09 грн. (50000 грн. - 39538,91 грн.), яку зобов'язаний їй відшкодувати страховик. Відповідач ОСОБА_3 зобов'язаний їй відшкодувати різницю між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди в сумі 47276 грн. (97276 грн. - 50000 грн.).

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 22, 1166, 1194 ЦК України, представник позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просив суд стягнути на користь позивачки з відповідача ВАТ НАСК "Оранта" 10461,09 грн., з відповідача ОСОБА_3 47276 грн., з відповідачів витрати на правову допомогу в сумі 2400 грн. та судовий збір в сумі 577,47 грн. пропорційно до задоволених вимог (а.с. 2-3).

Представник відповідача, ВАТ НАСК "Оранта", в судове засідання не з'явився.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував і своїх письмових поясненнях зазначав, що на момент звернення з позовом до суду - 18 лютого 2013 року, позивачка ОСОБА_4 не була власником пошкодженого автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2, 23 травня 2012 року автомобіль був знятий з обліку для реалізації. Належна оцінена страховиком шкода пошкодженого автомобіля 14 жовтня 2011 року в розмірі 39538,91 грн. з врахуванням зносу деталей, що змінюються, була відшкодована позивачці ОСОБА_4 Без узгодження з ним та у супереч вимогам Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за ініціативою ОСОБА_6 було проведено експертне дослідження, на підставі якого ґрунтуються позовні вимоги і яким розмір майнової шкоди значно завищений. Розмір ринкової вартості автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2006 року випуску, визначений в сумі 121937 грн., який впливає на кінцеві висновки зроблені у Звіті. Судова автотоварознавча експертиза по визначенню вартості майнової шкоди, завданої володільцю пошкодженого автомобіля була проведена 11 квітня 2014 року на підставі матеріалів справи, а не в результаті огляду автомобіля, тому розмір майнової шкоди не доведений належним чином (а.с. 70, 134, 197-200).

Рішенням суду першої інстанції позов представника ОСОБА_7 - ОСОБА_5, задоволено частково. Суд стягнув на користь позивачки з відповідача, ВАТ НАСК "Оранта", не відшкодовану за договором обов'язкового страхування наземного транспорту суму в розмірі 10461,09 грн., з відповідача ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 44322,65 грн., з ВАТ НАСК "Оранта" та ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3113,74 грн. В іншій частині вимог відмовлено (а.с. 217-218).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову до нього, мотивуючи тим, що суд першої інстанції в цій частині порушив норми процесуального і матеріального права (а.с. 227-230).

Сторони у справі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи сповіщені належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у даному випадку їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи і не порушує право на доступ до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню за таких підстав.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України, рішення суду першої інстанції переглядається в апеляційному порядку в частині задоволення вимог до відповідача ОСОБА_3

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 липня 2011 року о 10.30 год. водій, відповідач ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Одеса-Мелітополь на 33 км, виконуючи розворот з крайньої правої смуги, не надав перевазі в русі автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, та скоїв з ним зіткнення, що підтверджується постановою Крюковського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2011 року, якою відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 50).

Внаслідок ДТП автомобільToyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Згідно з страховим полісом № АА 2460092 від 17 лютого 2011 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого автомобіля, відповідача ОСОБА_3 була застрахована у ВАТ НАСК "Оранта", ліміт відповідальності страховика становить 50000 грн.

Згідно із чч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшко довуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Разом із тим вартість усунення інших негативних наслідків має розумно відповідати межам порушеного права, за захистом якого спрямоване звер нення позивача до суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди само собою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

У відповідності до вимог ст. 22 вказаного Закону та ст. 1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановлено, що 25 липня 2011 року позивачка ОСОБА_4 звернулась до страховика ВАТ НАСК "Оранта" за отриманням належного страхового відшкодування й 29 листопада 2011 року їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 39538,91 грн. (а.с. 41).

Задовольняючи вимоги про відшкодування майнової шкоди та судових витрат до відповідача ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із висновком № 349 судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості майнової шкоди, завданої володільцю автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, розмір майнової шкоди становить 94322,65 грн., тому розмір не відшкодованої шкоди винним у ДТП, відповідачем ОСОБА_3, становить 44322, 65 грн. (94322,65 грн. - 50000 грн.).

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Згідно п.п. 33.1. - 33.1.3 ст. 33 вказаного Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України; вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально; проінформувати один одного про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси.

Відповідно до ст. 35 вказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Позивачка ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_3 повідомили страхову компанію - ВАТ НАСК "Оранта", про страховий випадок та пошкодження автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2 під час ДТП.

Згідно ст. ст. 3, 6 вказаного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктами 9.1., 9.2 ст. 9 вказаного Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2011 року пошкоджений автомобіль Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2, був оглянутий ВАТ НАСК "Оранта" за участю водія ОСОБА_6, що підтверджується протоколом (актом) огляду транспортного засобу (а.с. 77-79).

Згідно із розрахунком страхового відшкодування від 14 жовтня 2011 року, складеним ВАТ НАСК "Оранта", дійсна вартість автомобіля становить 92016,43 грн., вартість відновленого ремонту без врахування зносу деталей, що замінюються, - 55773,17 грн., вартість відновленого ремонту з врахуванням зносу деталей, що замінюються, 39538, 49 грн. (а.с. 80-84).

Відповідно до пп. 36.2, 36.7 ст. 36 вказаного Закону у випадку незгоди потерпілої особи з запропонованим розміром відшкодуванням - розмір відшкодування визначається експертним шляхом. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_4 погодилась з розміром страхового відшкодування - 39538,91 грн. та отримала його в досудовому порядку 29 листопада 2011 року (а.с. 41), а 18 лютого 2013 року звернулась до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України.

В порушення положень ст. ст. 212, 214, 215 ЦПК України суд першої інстанції не врахував зазначених вимог закону та не надав належної оцінки доказам наданим сторонами у справі у підтвердження розміру страхового відшкодування, та помилково дійшов висновку про те, що розмір майнової шкоди завданої позивачу внаслідок пошкодження автомобіля становить 94322,65 грн.

На підтвердження зазначеного розміру майнової шкоди позивачка ОСОБА_4 надала суду першої інстанції висновок №25 експертного товарознавчого дослідження по визначенню вартості майнової шкоди, завданої володільцю автомобіля "Toyota Corolla", реєстраційний номер НОМЕР_2, від 30 серпня 2011 року, проведеної судовим експертом ОСОБА_9, згідно якого риночка вартість автомобіля становить 1212937 грн., вартість відновленого ремонту - 92452 грн., майнова шкода з врахуванням зносу деталей, які підлягають заміні та втрати товарного стану (4824 грн.) - 97276 грн. (а.с. 173-186), та

висновок № 349 судової автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості майнової шкоди, завданої володільцю автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, від 11 квітня 2014 року, згідно якого риночка вартість автомобіля становить 104237 грн., вартість відновленого ремонту - 89953,37 грн., майнова шкода з врахуванням втрати товарного стану (4369 грн.) - 94322,65 грн. (а.с. 160-171).

Колегія суддів звертає увагу на те, що висновок № 25 від 30 серпня 2011 року був зроблений до визначення страховиком у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду - 14 жовтня 2011 року, й ні власник пошкодженого автомобіля, ні водій - ОСОБА_6 не заявили страховику про те, що не погоджуються з розміром страхового відшкодування - 39538,91 грн.

З матеріалів справи вбачається, що пошкоджений автомобіль Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2, не був відновлений.

23 травня 2012 року власник автомобіля, позивачка ОСОБА_4, зняла його з обліку для реалізації, що підтверджується відомостями з бази даних АІС "Автомобіль" УДАІ ГУ УМВС України в Одеській області (а.с. 235) та письмовими заявами представника позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_5, від 26 грудня 2013 року та від 28 березня 2014 року про те, що автомобіль вибув із власності позивачки (а.с. 147-148, 157).

Належних та допустимих доказів у підтвердженні вартості продажу автомобіля позивачка ОСОБА_4 ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надала.

Судова автотоварознавча експертиза по визначенню вартості майнової шкоди, завданої володільцю автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, № 349 від 11 квітня 2014 року, була проведена без огляду автомобіля на підставі наявних справі матеріалів.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У частині 1 ст. 64 ЦПК України зазначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Аналізуючи зазначені положення закону, з'ясовуючи обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, та оцінюючи вказані докази з урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та у їх сукупності, колегія суддів відхиляє їх, так як вважає, що вказані експертні дослідження проведено без повідомлення відповідача ОСОБА_3 та з порушенням положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №14524 листопада 2003 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1074/8395 від 24 листопада 2003 року), а саме, п.п. 2.1., 4.4, 8.1., 8.5., а тому не можливо вважати, що вказані докази є належними та переконливими й визначений ними розмір майнової шкоди не відповідає розумно межам порушеного права, за захистом якого спрямоване звер нення позивача до суду.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачкою ОСОБА_4 в судовому засіданні не доведено, що внаслідок ДТП їй завдана відповідачем ОСОБА_3 шкода в розмірі 94322,65 грн., належно оціненою шкодою, завданою позиваці, є шкода визначена страховиком в розмірі 39538,91 грн., яка відшкодована потерпілій в повному обсязі, тому підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 1194 ЦК України немає. Відповідачем ОСОБА_3 не порушені права позивачки й у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України це право не підлягає судовому захисту.

Отже, вимоги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, про відшкодування майнової шкоди з відповідача ОСОБА_3 є незаконними, необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 судових витрат немає.

При подачі апеляційної скарги відповідач ОСОБА_3 поніс і документально підтвердив витрати по сплаті судового збору в сумі 237,23 грн. (а.с. 225), тому з позивачки ОСОБА_4 на його користь підлягають стягненню вказані витрати.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, ст. ст. 1192, 1194 ЦК України, і процесуального права, а саме, ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч.1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2014 року змінити й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в розмірі 44322,65 грн. та судових витрат відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання: 15300, АДРЕСА_2, судові витрати в сумі 237,23 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький