УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Слободянюк С.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що 14.03.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 130 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,2 % річних та кінцевим терміном повернення до 14.03.2029.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором 14.03.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 укладено договір поруки № 187948.

12.12.2011 між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 1, згідно умов якого останнє зобов'язалося передати у власність фактору права вимоги у тому числі за кредитним договором № 0 від 14.03.2008.

Позивач вказував, що в результаті неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за даним договором утворилася заборгованість, яка станом на 01.12.2013 складала 156 347, 76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку становило 2 465 760, 52 грн.

На підставі викладеного та з урахуванням подальших уточнень позовних вимог, ТОВ «Кей-Колект» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 124 366, 03 доларів США.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.07.2015 позовні вимоги ТОВ «Кей Колект» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кей -Колект» 124 366, 03 доларів США заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 753/22497/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11567/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Апелянт вказувала, що надані позивачем документи не підтверджують перехід права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» за кредитним договором № 0 від 14.03.2008.

Також зазначила, що судом першої інстанції порушено норми ст. 524 ЦК України, оскільки у вступній та резолютивній частині оскаржуваного рішення грошова сума, яка підлягає стягненню, вказана у доларах США.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача - Сметана О.І. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 14.03.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 130 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 11,2 % річних та кінцевим терміном повернення до 14.03.2029.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором 14.03.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 укладено договір поруки № 187948.

12.12.2011 між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 1, згідно умов якого останнє зобов'язалося передати у власність фактору права вимоги у тому числі за кредитним договором № 0 від 14.03.2008.

Зобов'язання щодо повернення коштів боржник належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідачів.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що надані позивачем документи не підтверджують перехід права вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект» за кредитним договором № 0 від 14.03.2008, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема, як вбачається з пунктів 1.1, 1.2 договору факторингу № 1, укладеного 12.12.2011 між ТОВ «Кей-Колект» та ПАТ «УкрСиббанк», останнє зобов'язалося передати у власність фактору права вимоги в обсязі, визначеному у Додатку 1 до цього Договору (а.с. 40-44).

Згідно виписки з Додатку 1 до вказаного вище договору до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги, у тому числі, за кредитним договором № 0 від 14.03.2008, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 45).

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції порушено норми ст. 524 ЦК України, оскільки у вступній та резолютивній частині оскаржуваного рішення грошова сума, яка підлягає стягненню, вказана у доларах США, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Зокрема, положення ст. 524 ЦК України встановлюють вимоги до вираження зобов'язання в грошовій одиниці України, разом з тим, надають можливість визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Крім того, як вбачається з роз'яснень, які містяться у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Враховуючи викладене, при встановленні обставин справи та ухваленні рішення судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути підставою для його скасування, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

С.В. Слободянюк