Справа № 185/5156/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Врони А.О., за участю секретаря - Полуциган О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

22.05.2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 17229грн. 55коп. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № б/н від 08 лютого 2006 року відповідачу було надано кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 28 лютого 2014 року заборгованість за кредитним договором склала - 17229 грн. 55 коп., з якої 2999грн. 41коп. - заборгованість за кредитом, 12933 грн. 49 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 796 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, згідно письмової заяви просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала, згідно заперечень на позов заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, пластикову картку в ПАТ КБ "ПриватБанк" отримувала, проте її вже не має, іншу не отримувала.

З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 лютого 2006 року між сторонами був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік, кредитна кратка - «Універсальна». Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки.

З матеріалів справи вбачається, що сторони укладали правочин у формі підписання заяви про надання відповідачу банківських послуг у вигляді платіжної картки, яка використовується для ініціалізації перерахунку коштів з рахунку платника з метою оплати товарів та послуг, перерахунку коштів на рахунки інших осіб. Невід'ємною частиною укладеного договору є Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною картою і Тарифи, з якими відповідач був ознайомлений, про що свідчать його підписи під відповідним текстом вищевказаної заяви (а.с.8).

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконала, станом 28 лютого 2014 року заборгованість за кредитним договором склала - 17229 грн. 55 коп., з якої 2999грн. 41коп. - заборгованість за кредитом, 12933 грн. 49 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користуванням кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 796 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримавши кредитні грошові кошти належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором щодо повернення коштів, сплати відсотків та комісії за користування грошовими коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданого до позову, а тому право позивача на отримання цих коштів було порушено.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки (штрафу, пені).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Порядок погашення боргового зобов'язання передбачено п. 5 розділу ІІ Умов та правил користування платіжною карткою, у якому зазначено, що строк і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками із встановленим мінімальним обов'язковим платежем наведений у Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Вказано, що платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за кредитом (п.5.3).

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», розмір щомісячних платежів (які включають плату за користування кредитними коштами в звітному періоді) складає 7% від заборгованості, але не менше 50грн. та не більше залишку заборгованості (Тарифи Банку).

Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.3 Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня указаного місяця. За закінченням строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 видана платіжна картка НОМЕР_1, строк дії якої сплив.

Згідно виписки з особового рахунку за карткою НОМЕР_1 остання транзакція (видача готівки) за цією карткою здійснена 27.06.2007 року, після чого виникла прострочена заборгованість, щомісячний платіж не зарахований, грошові кошти на картковому рахунку відсутні з часу здійснення останньої транзакції 27.06.2007 року.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із даним позовом 22.05.2014 року, тобто з пропуском строку для пред'явлення позову згідно ст.ст.257,258 ЦК України, а відповідач, відповідно до ч.3 ст.257 ЦК України подав заяву про застосування строків позовної давності, позивач не ставив перед судом питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, інших строків позовної давності ані кредитним договором, ані умовами надання банківських послуг, не передбачено. В той час як стаття 259 ЦК України передбачає необхідність укладення договору про збільшення строку позовної давності у письмовій формі.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя А. О. Врона