Справа № 577/1015/15-ц
Провадження № 4-с/577/9/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2015 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого-судді Разумової І.Є.,

при секретарі Цукановій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопі справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: відділ державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області, державний виконавець відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій державного виконавця, визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

8 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій після уточнення вимог просить визнати протиправними дії державного виконавця відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, які виразилися у винесенні 14 лютого 2014 року постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/577/5/2013, визнати незаконною та скасувати дану постанову, обгрунтовуючи скаргу тим, що рішенням Конотопського міськрайонного суду від 7 лютого 2013 року ОСОБА_3 було зобовязано усунути перешкоди в користуванні квартирою №40 по вул. Будівельників,44 в м. Конотопі. 15 травня 2013 року вона отримала виконавчий лист № 2/577/5/2013 щодо виконання даного судового рішення та предявила його до відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції. Постановою державного виконавця цього відділу ОСОБА_2 від 14 лютого 2014 року було закінчено виконавче провадження у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі зазначеного вище рішення суду, на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження. При цьому дану постанову, яка є незаконною, вона отримала лише 1 грудня 2014 року. Фактично рішення суду від 7 лютого 2013 року не було виконане, постанова винесена передчасно без дотримання вимог ч.1,2 ст.5 Закону України Про виконавче провадження, оскільки в спірній квартирі в теперішній час безпідставно проживає родич ОСОБА_3 ОСОБА_4 зі своєю родиною. Під час її вселення до житла державним виконавцем не було здійснено ніяких дійових заходів, рішення суду в частині демонтажу вхідних дверей в квартиру не було виконано. Коли вона виявила бажання замінити вхідні двері на нові, державний виконавець Ларіонов А.С. сказав, що виконавче провадження в цій частині ним виконане в повному обсязі і закінчене. Постанова про закінчення виконавчого провадження порушує її права на користування належною їй квартирою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою скаргу підтримала, просить її задовольнити, пояснила, що під час виконання рішення Конотопського міськрайонного суду від 7 лютого 2013 року, яким ОСОБА_3 було зобовязано усунути перешкоди в користуванні квартирою №40 по вул. Будівельників,44 в м. Конотопі, дозволивши їй демонтувати металеві двері даної квартири, державним виконавцем так нічого і не було зроблено, ніяких заходів не було вжито, рішення суду залишилось не виконаним. Їй не було розяснене право бути присутньою при проведенні виконавчих дій щодо ОСОБА_3, про такі дії не повідомлялось, при цьому вона не була присутня. Сімя Содатових, у т.ч. ОСОБА_3, дотепер займає належну їй квартиру АДРЕСА_1. Тому вона не може користуватися своїм житлом, не може там жити, не має доступу до нього, не може демонтувати вхідні двері, поставити свій замок на вхідних дверях до квартири, ОСОБА_3 не допускають до належного їй житла.

Старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_2, який на підставі довіреності також діє від імені відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції, проти задоволення скарги заперечує та пояснив, що згідно ч.4 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає акт. Після чого виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження, що і було зроблено щодо боржника ОСОБА_3 Іншого способу та порядку виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій Законом не передбачено. Тому державним виконавцем були проведені всі виконавчі дії, передбачені чинним законодавством, і постанова про закінчення виконавчого провадження від 14 лютого 2014 року винесена ним відповідно до вимог діючого законодавства.

Заінтересована особа ОСОБА_3 повторно не з»явився в судове засідання, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.59), заяви про відкладення розгляду справи не надав.

Суд, вислухавши пояснення заявниці та заінтересованої особи, дослідивши матеріали даної справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження №38137515, вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З виконавчого листа №2/577/5/2013, виданого 15 травня 2013 року Конотопським міськрайонним судом, вбачається, що суд ухвалив рішення про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою №40 по вул. Будівельників,44 в м. Конотопі, дозволивши ОСОБА_1 демонтувати металеві двері даної квартири (а.с.3).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління ОСОБА_5 від 29 травня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38137515 з виконання виконавчого листа № 2/577/5/2013 щодо зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою №40 по вул. Будівельників,44 в м. Конотопі, дозволивши ОСОБА_1 демонтувати металеві двері даної квартири. ОСОБА_3 наданий строк до 5 червня 2013 року добровільно виконати рішення суду щодо його виселення (а.с.73).

В подальшому виконавче провадження № 38137515 було передане державному виконавцю Ларіонову А.С., про що він сам пояснив у судовому засіданні.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління ОСОБА_2 від 14 лютого 2014 року на підставі п.8 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України Про виконавче провадження у звязку з виконанням виконавчого документа в повному обсязі закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа /577/5/2013, виданого 15 травня 2013 року Конотопським міськрайонним судом, про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою №40 по вул. Будівельників,44 в м. Конотопі, дозволивши ОСОБА_1 демонтувати металеві двері даної квартири (а.с.8).

При цьому в судовому засіданні було вставлено, що копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 лютого 2014 року ОСОБА_1 отримала лише 1 грудня 2014 року після того, як звернулася до відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління з приводу виконання судового рішення про виселення ОСОБА_3 (а.с.7). Будь-яких доказів, що заявниця отримала копію постанови раніше державний виконавець не надав, сам пояснив, що таких доказів в нього немає. Зі скаргою ОСОБА_1 звернулася до суду 8 грудня 2014 року (а.с.1), тобто в межах десятиденного строку, встановленого ч.1 ст.385 ЦПК України. Тому вона не пропустила строк звернення до суду із скаргою.

В п.1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах зазначено, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом, роз»яснює сторонам їхні права і обов»язки.

При цьому в ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначені права сторін, серед яких є право брати участь у провадженні виконавчих дій.

В матеріалах справи є акт державного виконавця Ларіонова А.С. від 5 лютого 2014 року про те, що резолютивну частину рішення Конотопського міськрайонного суду про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою №40 по вул. Будівельників,44 в м. Конотопі, дозволивши ОСОБА_1 демонтувати металеві двері даної квартири, було доведено до відома ОСОБА_3 (а.с.74).

Однак в судовому засіданні було встановлено, про що пояснив старший державний виконавець Ларіонов А.С., що ОСОБА_1 не була повідомлена про день і час вищевказаної виконавчої дії, не була присутня при цьому, оскільки не заявляла таке клопотання. При цьому доказів, що ОСОБА_1 роз»яснялись такі права, державним виконавцем не було надано, він сам пояснив, що йому невідомо про роз»яснення заявниці прав, бо виконавче провадження йому було передано пізніше. В матеріалах виконавчого провадження таких даних теж немає.

У висновку про результати розгляду повідомлення від 16 грудня 2014 року, затвердженого начальником Конотопського МВ УМВС України в Сумській області, зазначено, що ОСОБА_3 пояснив, що по вул. Будівельників,44/40 мається квартира, на яку він претендує. На його думку, квартира належить йому і у звязку з цим він не пустив ОСОБА_6 та його матір ОСОБА_1 до квартири (а.с.27).

В матеріалах справи є довідка ОВК Дім від 13 березня 2015 року, підписана головою правління ОСОБА_7, про те, що на даний час квартирою № 40 по вул. Будівельників, 44 в м.Конотопі користується і проживає родина ОСОБА_3 (батьки ОСОБА_3, ОСОБА_8, їх дочка ОСОБА_9М.) (а.с.66).

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що дотепер не виконане рішення Конотопського міськрайонного суду від 7 лютого 2013 року в частині зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою №40 по вул. Будівельників,44 в м. Конотопі, дозволивши ОСОБА_1 демонтувати металеві двері даної квартири, ці двері так не демонтовані, бо заявниця не має такої можливості, що вона підтвердила в судовому засіданні.

В ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» дається визначення виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб). Це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Тобто головним завданням державного виконавця є вжиття заходів примусового виконання рішень. Судом достовірно встановлено, що дії виконавця при виконанні рішення суду від 7 лютого 2013 року не узгоджуються з зазначеними вимогами даного закону.

Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, що підтвердив в судовому засіданні і державний виконавець.

Але відповідно до ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, яка була ратіфікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Під розумним строком також розуміється і строк фактичного виконання рішення суду.

Невжиття державним виконавцем заходів щодо виконання рішення Конотопського міськрайонного суду від 7 лютого 2013 року, яке ухвалене з метою захисту прав заявниці, порушує її права, гарантовані Європейською Конвенцією про захист прав та основних свобод людини, оскільки при наявності постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 лютого 2014 року, ОСОБА_1 позбавлена можливості пред»явити повторно виконавчий лист до виконання.

Частиною 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження може бути відновлене лише у разі, якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, з метою захисту прав заявниці слід визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_2, які виразилися у винесенні 14 лютого 2014 року постанови про закінчення виконавчого провадження, а також визнати незаконною та скасувати вказану постанову як таку, що винесена передчасно, без фактичного виконання рішення суду про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою №40 по вул. Будівельників,44 в м. Конотопі, дозволивши ОСОБА_1 демонтувати металеві двері даної квартири.

Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 124,129 Конституції України, ст. ст. 1, 6, 11, 12, 49-51, 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-388 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Задовольнити скаргу ОСОБА_1.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2, які виразилися у винесенні 14 лютого 2014 року постанови про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №2/577/5/2013, виданим 15 травня 2013 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області, про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою № 40 по вул. Будівельників, 44 в м. Конотопі Сумської області, дозволивши ОСОБА_1 демонтувати металеві двері даної квартири.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 14 лютого 2014 року, винесену за виконавчим листом №2/577/5/2013, виданим 15 травня 2013 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області, про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні квартирою № 40 по вул. Будівельників, 44 в м. Конотопі Сумської області, дозволивши ОСОБА_1 демонтувати металеві двері даної квартири.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, - протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_10