АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/184/15 Головуючий в суді 1 інстанції: Майдан С.І. Категорія: 27 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 06 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 14 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку за умови сплати ним 36 % річних за користування грошовими коштами на суму залишку заборгованості за кредитом. Враховуючи те, що відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, у зв'язку з чим станом на 31.12.2013 року за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 32889,92 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 7663,39 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 23184,15 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 1542,38 грн.., просив стягнути з ОСОБА_3 вищезазначену заборгованість.

Рішенням Комсомольського районного суду міста Херсона від 14 травня 2014 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не звертався до банку з пропозицією розірвати кредитний договір, а тому його дія була подовжена, у зв'язку з чим позивачем не було пропущено строк позовної давності, а також виходив з підстав законності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

З матеріалів справи вбачається, що 28.08.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з базовою відсотковою ставкою 3% на місяць із розрахунку 350 днів, термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної карти (а.с.9-13).

Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язання за кредитним договором, банком станом на 31.12.2013 року нарахована заборгованість у розмірі 32889,92 грн., з яких заборгованість за кредитом - 7663,39 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 23184,15 грн., штраф (фіксована частини) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 1542,38 грн.(а.с.5-8).

Заява позичальника містить посилання про те, що позичальник ознайомлений та погодився із умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку і погодився із тим, що його заява разом із умовами надання послуг, правилами та тарифами банку складають договір про надання банківських послуг (а.с.9)

Пунктами 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Разом з тим, з урахуванням Тарифів банку, які є невід'ємною частиною договору, погашення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості ( а.с.153).

В п.п.6.5, 6.6. Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах даного договору. В випадку невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів позичальник сплачує банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п.8.6).

Згідно з п. 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін.

Разом з тим, банком не було доведено про здійснення пролонгації договору, оскільки пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, в той час як боржник своїх зобов'язань за договором від 28.08.2006 року не виконав, видача боржнику нової платіжної картки банком не доведена.

За умовами заяви позичальника кредитний ліміт визначений у сумі 4500 грн., термін дії картки не зазначений та визначено, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки (а.с.9 о.с.).

Виписка по особовому рахунку містить інформацію, що 08.09.2006 року на картку зарахований кредитний ліміт в сумі 4 500 грн. (а.с.36), 28.07.2007 року здійснено збільшення кредитного ліміту: 7000 грн. (а.с. 41), 03.07.2008 року здійснено збільшення кредитного ліміту: 10000грн. (а.с.46), 07.01.2009 року (ст. 73 КЗпП) здійснено збільшення кредитного ліміту: 10000грн. (а.с.47).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 здійснив зняття кредитних коштів з кредитної картки 30.07.2008 року (а.с.46), останнє погашення кредиту шляхом перерахування коштів банком з іншої картки відповідача здійснено 26 січня 2009 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою з особового рахунку ОСОБА_3 (а.с.47), у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся 13.02.2014 року.

Банком також була надана інформація про карту (а.с.96). Зазначена інформація містить строк дії картки: 08/12, фінансовий кредит: 7670.00 UAH, торговий кредит: 0.00 UAH. Відомості про первісність кредитної картки чи її перевипуск банком суду не надані, представник вважає, що строк дії картки до 08/12.

Позичальник пояснив, що кредитну картку отримував в серпні 2006 року один раз, термін її дії був три роки та надати її за строком давності не має можливості.

Колегія суддів вважає, що інформація про карту в якій зазначений строк дії картки до 08/12 (а.с.96) значення не має, оскільки умовами договору передбачено щомісячне погашення заборгованості.

Згідно зі ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого прав або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-14 цс14.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Враховуючи, що умовами договору не передбачений строк повного погашення кредиту, пов'язаного з останнім днем місяця дії картки, а передбачені щомісячні кредитні платежі, останнє збільшення кредиту здійснено 03.07.2008 року, останній платіж шляхом перерахування банком коштів з іншої картки відповідача здійснений 26 січня 2009 року, та кредитування здійснюється в межах року, на що і розраховане щомісячне погашення кредитної заборгованості в розмірі 7% від заборгованості, позивач звернувся до суду з позовом 13.02.2014 року, колегія суддів, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, приходить до висновку, що банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду .

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, позовна давність за домовленістю сторін збільшена не була, а тому до даних правовідносин має застосовуватися загальна позовна давність передбачена ст. 257 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки за приписами ст. 266 ЦК України зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки), вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку щодо стягнення штрафів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, не врахував того, що відповідачем було подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності (а.с.67) і не з'ясував строк з якого у банка виникає право на звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором й відповідно дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, при розгляді даної справи судом першої інстанції судом була надана невірна правова оцінка спірним правовідносинам, неправильно застосовані норми матеріального та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором, а тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

На підставі викладеного, ст.ст. 256, 257, 266 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду міста Херсона від 14 травня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: