Справа № 367/2977/14 Головуючий у І інстанції Чернов Д.Є.
Провадження № 22-ц/780/4267/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 18 26.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Гуля В.В.,
при секретарі:Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвайс» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ТОВ «Лігал Едвайс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 10 квітня 2008 року між АКБ «Європейський» та відповідачкою ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав відповідачці грошові кошти у розмірі 100 000 дол. США на строк з 10 квітня 2008 року по 09 квітня 2018 року та договір іпотеки, за яким відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1048 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та житловий будинок площею 258, 80 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1

У подальшому, 10 квітня 2008 року між АКБ «Європейський» та ПАТ «КБ «Володимирський» було укладено договір про заміну іпотекодержателя, за яким всі права вимоги за вищевказаним іпотечним договором перейшли до ПАТ «КБ «Володимирський».

30 серпня 2011 року між ПАТ «КБ «Володимирський» та позивачем ТОВ «Лігал Едвайс» було укладено договір про заміну нового іпотекодержателя на наступного, згідно умов якого до позивача перейшли усі права вимоги по вищезазначеним кредитному та іпотечному договорам.

01 жовтня 2013 року між сторонами було укладено договір про врегулювання погашення заборгованості, відповідно до якого за погодженням сторін відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_5 перед позивачем за кредитним договором зменшена до 172 200 грн., які вона зобов'язалася сплатити у строк до 01 квітня 2014 року.

Вважає, що відповідачі порушили умови цього договору, оскільки належних коштів у встановлений строк своєчасно сплачено не було.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно просило у рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості ОСОБА_5 у розмірі 890 819 грн. за кредитним договором від 10 квітня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а саме на: земельну ділянку площею 0,1048 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та житловий будинок площею 258, 80 кв. м., що розташовані по АДРЕСА_1 шляхом їх продажу на прилюдних торгах.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості відповідачки ОСОБА_5 перед ТОВ «ЮК «Лігал Едвайс» за кредитним договором від 10 квітня 2008 року у розмірі 757 899 грн. звернуто стягнення на вищевказаний предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмету іпотеки згідно із п. 4 іпотечного договору від 10 квітня 2008 року у розмірі 1 709 111 грн., та стягнуто судові витрати у розмірі 3 654 грн., а у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просили його скасувати у частині задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначали, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім обставинам справи та безпідставно стягнув з відповідачів заборгованість не за останнім договором про врегулювання погашення заборгованості від 01 жовтня 2013 року, а за зобов'язаннями, які існували до укладення нового договору, а також не взяв до уваги ту обставину, що ними було сплачено у рахунок погашення боргу за останнім договором всю належну суму коштів і заборгованість взагалі відсутня.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов в частині звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом їх продажу на прилюдних торгах, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачами не було виплачено кошти за договором про врегулювання погашення заборгованості у належний строк, визначений цим договором, то позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, виходячи з суми боргу за первісним кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За правилами статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 604 ЦК України передбачено, що зобов'язання може бути припинено за домовленістю сторін.

Також, зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (стаття 605 ЦК України).

Підставою припинення іпотеки, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку" є, зокрема, припинення основного зобов'язання.

01 жовтня 2013 року між ТОВ "ЮК "Лігал Едвайс" і відповідачами укладено договір про врегулювання погашення заборгованості.

Пунктом 3 цього договору передбачено, що за погодженням сторін заборгованість за кредитним договором та додатковими угодами до нього становить 172 200 грн. При цьому сторони домовились про припинення первісного зобов'язання шляхом прощення решти боргу.

Вирішуючи спір судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що умовами договору про врегулювання погашення заборгованості сторони погодили, що кредитний договір від 10 квітня 2008 року та додаткові угоди до нього припинено, у зв'язку з чим на правовідносини між сторонами вподальщому розповсюджуються умови не первісного зобов'язання, а договору від 01 жовтня 2013 року.

Згідно з частиною 1 статті 638 та частиною 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином.

Порушенням зобов'язання - є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 ЦК України).

У частині першій статті 530 ЦК України зазначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Установлено, що ТОВ "ЮК "Лігал Едвайс" і відповідачі домовились, що до 01 квітня 2014 ними буде сплачена сума боргу у розмірі 172 200 грн (пункт 3 договору про врегулювання погашення заборгованості від 01 жовтня 2013 року).

Пунктом 8 цього договору передбачено, що у разі прострочення виконання зобов'язання боржником більше ніж на 5 календарних днів, кредитор має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свої вимоги в повному обсязі у відповідності до несплаченої суми згідно з умовами цього договору.

Також встановлено, що відповідачі порушили виконання даного зобов» язання і сплатили частину боргу лише 19 травня 2014 року, а повне погашення здійснили - 06 жовтня 2014 року, тобто після закінчення строку дії договору, і таким чином взяті на себе зобов'язання за договором про врегулювання погашення заборгованості виконали з порушенням строків обумовлених пунктом 8 цього договору, а відтак основне зобов'язання за кредитним договором від 01 жовтня 2013 року не припинилося, та як наслідок не припинилося і зобов'язання за договором іпотеки.

Однак, під час розгляду справи апеляційним судом, відповідачем було надано повідомлення ТОВ "ЮК "Лігал Едвайс" про врегулювання спору мирним шляхом, припинення зобов»язання за кредитним договором, і у зв»язку з повним погашенням боргу припиненням іпотеки, та витяги з Держреєстру речових прав від 22 вересня 2015 року про припинення іпотеки.

З огляду на наведене, оскільки сторони між собою врегулювали даний спір і підстави та предмет позову на даний час відсутні колегія суддів вважає за можливе апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвай» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

В.В.Гуль