Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючої судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва заяви представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_1 про відвід судді,

встановив:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі повторного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди.

Через канцелярію суду (вх. № 43469, №№ 43470, № 43471, вх. № 43472 ) від представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_1 надійшли заяви про відвід головуючої судді Ластовки Н.Д. по вказаній цивільній справі.

Заява (вх. № 43469) представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Ластовки Н.Д. мотивовано тим, що ч. 2 ст. 11-1 ЦПК України передбачено обов'язковий розподіл позовних заяв через автоматизовану систему документообігу суду, однак, в порушення п. 29 Наказу Державної судової адміністрації України (далі ДСАУ) №155 від 10.11.2014 року і Наказу ДСАУ № 45 від 02.04.2015 року керівництво Дніпровського районного суду м. Києва, в особі, заступника, а наразі вже голови суду Ластовки Н.Д. розподіляло позовну заяву ОСОБА_1 від 08.12.2014 року на розгляд обмеженому колу суддів (Савлук Т.В. і Чех Н.А.), що підтверджується відсутність в матеріалах судового провадження довідки і протоколу про автоматичний розподіл судових справ між суддями. Призначеними, за усним розпорядженням Ластовки Н.Д., суддями було двічі закрито провадження по справі, таким чином, на замовлення голови суду Ластовки Н.Д. судді всіляко позбавляли ОСОБА_1 судового захисту, чим порушували ст. 157 ЦПК України. Крім того, суддя Ластовка Н.Д., позбавила ОСОБА_1 судового захисту відмовивши їй у прийнятті позову до УДУФМТ від 01.07.2014 року в тій редакції, яку позивач вважала для себе прийнятною. Вимагала, в ухвалі про усунення недоліків, сплати судовий збір за позов по трудових відносинах, що є порушенням ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Суддя Ластовка Н.Д. відслідковує позовні заяви ОСОБА_1 подані до інших відповідачів. Так у січні 2015р. відмовила їй у прийнятті адміністративного позову до Київської міської травматологічної МСЕК. Хоча ст. 18 ч. 1 п. 4 КАСУ визначено підсудність справи місцевому загальному суду. Маючи незаперечні докази (рішення суду від 25.09.2014 року розпорядження по розподілу справи суддям Савлук Т.В. і Чех Н.А., ухвалу про відмову у відкритті провадження адміністративної справи, що за вказівкою судді Ластовки Н.Д. затягується розгляд позовної заяви ОСОБА_1, тому такому складу суду вона не довіряє та керуючись п.2 ч. 1 ст. 20 ЦПК України просить відвести суддю Ластовку Н.Д. від розгляду справи та повторно розподілити її через автоматизовану систему розподілу для визначення колегії суддів або участі народних засідателів.

Заява (вх. № 43470) представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Ластовки Н.Д. мотивовано тим, що ч. 2 ст. 11-1 ЦПК України передбачено обов'язковий розподіл позовних заяв через автоматизовану систему документообігу суду, однак, в порушення п. 29 Наказу Державної судової адміністрації України (далі ДСАУ) №155 від 10.11.2014 року «Про погодження змін до Положення про автоматизовану систему документообігу суду», позовну заяву ОСОБА_1 від 08.12.14 року не розподілено через програмний комплекс, що підтверджує відсутність в матеріалах судового провадження довідки і протоколу про автоматичний розподіл судових справ між суддями Савлук Т.В. і Чех Н.А. За усними і письмовими розпорядженнями голови суду Ластовки Н.Д., справу ОСОБА_1, поза автоматизованою системою, передавали на розгляд обмеженому колу суддів. Таким чином, на замовлення голови суду Ластовки Н. Д., судді всіляко позбавляли ОСОБА_1 судового захисту, закривали провадження по справі, чим порушували ст. 5 ЦПК України. Крім того, суддя Ластовка Н.Д., позбавила ОСОБА_1 судового, захисту відмовивши їй у прийнятті позову до УДУФМТ від 01.07.14 року в тій редакції, яку позивач вважала для себе прийнятною, вимагала, в ухвалі про усунення недоліків, сплати судовий збір за позов по трудових відносинах, що є порушенням ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Суддя Ластовка Н.Д. відслідковує позовні заяви ОСОБА_1 подані до інших відповідачів. Так у січні 2015 року відмовила їй у прийнятті адміністративного позову до Київської міської травматологічної МСЕК. Хоча ст. 18 ч. 1 п. 4 КАСУ визначено підсудність справи місцевому загальному суду. А тому маючи незаперечні докази (рішення суду від 25.09.2014 року, розпорядження по розподілу справи суддям Савлук Т.В. і Чех Н.А., ухвалу про відмову у відкриття провадження адміністративної справи) щодо заінтересованості судді Ластовки Н.Д. в результатах розгляду справи ОСОБА_1 та керуючись ч. 1 п. 2 ст. 20 ЦПК України просить відвести суддю Ластовку Н.Д. від розгляду справи.

Заява (вх. № 43471) представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Ластовки Н.Д. мотивовано тим, що ч. 2 ст. 11-1 ЦПК України передбачено обов'язковий розподіл позовних заяв через автоматизовану систему документообігу суду. На офіційному сайті Дніпровського районного суду відсутня інформація щодо рішення зборів Дніпровського районного суду м. Києва про спеціалізацію суддів. Наказом ДСАУ № 45 від 02.04.15р. в п. 2.3.10. передбачено "Збори суддів відповідного суду мають право запроваджувати спеціалізацію суддів з розгляду конкретних категорій судових справ." В новинах центральних українських каналів телебачення суддя Ластовка Н.Д. фігурувала в розгляді кримінальної справи депутата Лозинського, що доводить спеціалізацію судді Ластовки Н. Д., як судді за розглядом кримінальних справ. В п. 2.3.4. Наказу ДСАУ № 45 передбачено "Автоматизований розподіл судових справ здійснюється в автоматизованій системі за такими правилами: із загального списку суддів визначаються судді, які мають повноваження щодо розгляду судової справи на момент автоматизованого розподілу". Визначення, шляхом автоматизованого розподілу справ, судді Ластовки Н. Д. по справі ОСОБА_1 є сумнівним, тому що вона спеціалізується на розгляді кримінальних справ і має інші обмеження при визначенні коефіцієнту завантаженості судді. Тому вважає, що прізвище Ластовки Н.Д. було внесено до автоматизованої системи розподілу в ручному режимі. Таким чином, суддю Ластовку Н.Д., для розгляду справи ОСОБА_1, було визначено особисто головою суду, тобто нею самою. А тому керуючись п. 5 ч. 1 ст. 20 ЦПК України просить відвести суддю Ластовку Н.Д. від розгляду справи.

Заява (вх. № 43472) представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Ластовки Н.Д. мотивовано тим, що що ст. 11-1 ЦПК України передбачено обов'язковий розподіл позовних заяв через автоматизовану систему документообігу суду. Однак, в порушення ст. 11-1 ЦПК України, п. 29 Наказу Державної судової адміністрації України (далі ДСАУ) №155 від 10.11.2014р. «Про погодження змін до Положення про автоматизовану систему документообігу суду", позовну заяву ОСОБА_1 від 08.12.14 р. не розподілено через програмний комплекс, що підтверджує відсутність в матеріалах судового провадження довідки про автоматичний розподіл судових справ між суддями відповідного суду. Суддя Савлук Т.В. за розпорядженням керівництва суду, а саме Ластовки Н.Д. взяла справу на розгляд. В порушення ст. 205 ЦПК України 22.12.14 року винесла ухвалу про закриття провадження по справі, чим позбавила інваліда судового захисту порушених роботодавцем прав на працю і заробітну плату. 12.02.15 р. Судова колегія Апеляційного суду м. Києва скасувала дану ухвалу і направила справу на подальший розгляд по суті.

Знову в порушення ст. 11-1 ЦПК України справу в Дніпровському суді м. Києва не було внесено до автоматизованого розподілу. Наказом ДСАУ№ 45 від 02.04.15р. затверджено "Положення про автоматизовану систему документообігу суду", де в п. 2.3.1. передбачено реєстрацію справи в день надходження. Доказом реєстрації справи в автоматизованій системі є " п.2.3.31 Результатом автоматизованого розподілу судових справ є протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідного суду (додаток 1), що автоматично створюється автоматизованою системою." В матеріалах справи відсутній протокол розподілу.

Отже, за розпорядженням, тепер вже голови суду Ластовки Н. Д., справу було передано на розгляд Чех Н.А., яка 22.05.15р. знову закрила провадження по справі. Суддя Чех Н.А., в порушення ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, позбавила інваліда права на судовий захист порушених інтересів. 24.06.2015р. Судова колегія Апеляційного суду м. Києва скасувала ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва про закриття провадження у справі.

08.07.15р. справу було внесено до системи автоматизованого розподілу та визначено для розгляду судді Чех Н.А. Протокол підшито до справи. В п. 2.2.4 Положення (наказ ДСАУ №45) передбачено присвоєння справі через автоматизовану систему розподілу єдиного унікального номеру. За цим номером блокується повторна участь судді у розгляді справи. Отже, підшитий протокол є доказом, що справа ОСОБА_1 в березні - квітні 2015р. через автоматизовану систему не розподілялася. 10.07.15р. за розпорядженням керівника апарату Назаренко Н. А., за погодженням голови суду Ластовки Н. Д. було здійснено повторний розподіл справи, на цьому розпорядженні головою суду було вказано прізвище судді, якому необхідно передати справу на розгляд - це Савлук Т.В. 13.07.15р. знову роздруковано протокол. Тобто, підшитий протокол є доказом, що справа ОСОБА_1 в грудні 2014р. через автоматизовану систему для Савлук Т. В. не розподілялася. Знову ж таки за розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва № 368 за погодженням голови суду Ластовки Н.Д. було здійснено повторний розподіл справи 14.07.15р. Протоколом визначено суддю Ластовку Н. Д. Суддя Ластовка Н. Д. розглядала спір між цими сторонами і на думку 2-х попередніх суддів (Салук Т.В. І Чех Н.А.) з тих самих підстав. За рішенням Ластовки Н. Д. 25.09.2014 року позивачеві було відмолено в прийнятті на роботу. Вважає, що маючи незаперечні докази (рішення суду від 25.09.14р., розпорядження по розподілу справи суддям Савлук Т.В. та Чех Н.А.) щодо зацікавленості та упередженості судді Ластовки Н.Д. в розгляді позовних заяв ОСОБА_1 та керуючись ч. 1 п. 4 ст. 20 ЦПК України є підстави для її відводу від розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_1 підтримала заяви про відвід головуючої судді Ластовки Н.Д., просила їх задовольнити, з підстав викладених у змісті вказаних заяв.

В судовому засіданні представник відповідача Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі - Мельник К.С. вважає дані заяви необґрунтованими та безпідставними, а тому просить відмовити у їх задоволені.

Суд, вислухавши думку представника позивача, представника відповідача, вважає, що заяви про відвід судді не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Перелік підстав для відводу судді вказані у ст. 20 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до статті 20 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 3) він є членом сім'ї або близьким родичем сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; 5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Підставами для відводу судді, заявник зазначила п.2,4,5 ч. 1 ст. 20 ЦПК України.

При цьому, жодних підстав, які б виключали участь судді Ластовки Н.Д. в розгляді справи, передбачених даною статтею не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 4, ч. 5 ст. 11-1 ЦПК України визначено, що у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та рівної кількості справ для кожного судді.

Доступ до автоматизованої системи документообігу суду надається суддям та працівникам апарату суду згідно з їх функціональними обов'язками.

Несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи документообігу суду має наслідком відповідальність, установлену законом.

Як убачається з матеріалів справи, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі про зобов'язання укласти трудовий договір у разі повторного прийняття на роботу та відшкодування моральної шкоди було розподілено у відповідності до ст. 11-1 ЦПК України.

Будь-яких несанкціонованих втручань в роботу автоматизованої системи документообігу суду не проводилося.

Відповідно до положень ч.1 ст.21 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанції, у перегляді справи Верховним Судом України, а так само у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

Перевіривши наведені представником позивача ОСОБА_1І підстави для відводу головуючого судді, суд приходить до висновку, що посилання представника позивача, як на підставу відводу судді, є не обґрунтованими та ґрунтуються на припущеннях, оскільки вичерпний перелік підстав щодо обмеження участі судді, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, визначені у ч.1 ст.21 Цивільного процесуального кодексу України, в той же час сам факт наявності у провадженні одного судді декілька справ з однаковим складом сторін цивільного процесу, не є підставою для відводу судді та не може визначати сумніви у його упередженості при розгляді іншої цивільної справи, оскільки захист прав сторін можуть бути вирішенні у визначеному процесуальним законодавством порядку шляхом оскарження винесених судом процесуальних документів.

Слід також зазначити, що при розгляді справи Дніпровським районним судом м. Києва дотримувалися всі вимоги щодо об'єктивного та неупередженого розподілу справ між суддями з додержанням принципів черговості та рівної кількості справ для кожного судді, з приводу виявлених незначних порушень працівників апарату Дніпровського районного суду м. Києва застосовано дисциплінарний вплив, проте це не слугувало у здійсненні порушень проведення розподілу вказаної цивільної справи.

Рішенням зборів суддів Дніпровського районного суд м. Києва від 16.04.2015 року суддю Ластовку Н.Д. обрану суддею цивільної спеціалізації, а тому доводи представника заявника з приводу спеціалізації судді Ластовки Н.Д. на розгляд кримінальних справ є упередженими та необґрунтованими.

Відповідно до роз'яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» встановлено, що незалежність суддів є основною передумовою їх об'єктивності та неупередженості, суддя при здійсненні правосуддя підкоряється лише закону і нікому не підзвітний. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону. Рішення в судовій справі має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному дослідженні всіх обставин справи, під час якого не може надаватися перевага правовій позиції будь-якого учасника судового процесу, в тому числі прокурорів, захисників, представників юридичних чи фізичних осіб.

Незалежність суддів при розгляді конкретних судових справ має забезпечуватись і в самому суді. У зв'язку з цим неприпустимими є, зокрема, непроцесуальний вплив на суддю з боку інших суддів, у тому числі тих, що обіймають адміністративні посади в судах.

Судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України, а тому посилання представника позивача є порушення гарантії незалежності і недоторканності суддів як носіїв судової влади та самостійності судів як судових органів визначених Конституцією України та законами України, оскільки є надуманими та безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, жодних підстав для відводу головуючого судді немає.

Керуючись ст.ст. 20, 24, 209, 210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні заяв представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_1 про відвід судді.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я :