30 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Кафідової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора м. Запоріжжя до Запорізької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, треті особи: Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, Садівниче товариство працівників, ІТП та службовців Запорізької бригади інституту «Укргіпромез», ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, про визнання незаконними окремих положень рішення Запорізької міської ради від 23 червня 2010 року № 36 та їх скасування, визнання недійсними актів на право власності на земельну ділянку, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_27, ОСОБА_46, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_71, ОСОБА_78, ОСОБА_79, подану представником ОСОБА_85, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 3 березня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2014 року прокурор м. Запоріжжя звернувся до суду з указаним позовом, на обґрунтування якого зазначав, що рішенням Запорізької міської ради від 23 червня 2010 року № 36 «Про затвердження технічної: документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадян» затверджено технічну документацію та передано у власність відповідачам земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських будівель і споруд та ведення садівництва.
Вказаним рішенням, громадянам, як членам ОСК «Садівниче товариство «Гіпромез» працівників, ІТП та службовців Запорізької бригади Інституту «Укргіпромез» надано у власність 80 земельних ділянок за адресою:
вул. Верхня, м. Запоріжжя.
Вважає, що вказане рішення в цій частині є незаконним, через порушення вимог ст. 118 ЗК України в частині порядку безоплатної приватизації земельних ділянок. Крім того, при прийнятті Запорізькою міською радою рішення від 23 червня 2010 року № 36 в частині передачі землі у власність з членам ОСК «Садівниче товариство «Гіпромез» незаконно застосовано спрощений порядок набуття прав на землю, шляхом затвердження технічної документації визначений ч. 1 ст. 118 ЗК України та постановою Кабінетів Міністрів України від 05 серпня 2009 року № 884.
Враховуючи викладене прокурор м. Запоріжжя просив визнати рішення Запорізької міської ради від 23 червня 2010 року № 36 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадян» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян за номерами з НОМЕР_1 по НОМЕР_2 додатку № 2, та надання громадян за номерами з
НОМЕР_1 по НОМЕР_2 додатку № 2 у власність відповідних земельних ділянок незаконними та їх скасувати. Визнати недійсними державні акти на право власності про надання відповідачам земельних ділянок, розташованих по
вул. Верхній, у м. Запоріжжя (ОСК «Садівниче товариство «Гіпромез» працівників, ІТП та службовців Запорізької бригади Інституту «Укргіпромез»), та витребувати земельні ділянки і повернути їх територіальній громаді міста Запоріжжя.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня

2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року, позовні вимоги прокурора м. Запоріжжя задоволено. Визнано рішення Запорізької міської ради від 23 червня 2010 року

№ 36 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадян» в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян за номерами з НОМЕР_1 по НОМЕР_2 додатку № 2, та надання громадянам за номерами з НОМЕР_1 по НОМЕР_2 додатку № 2 у власність відповідних земельних ділянок незаконними та скасовано їх. Визнано недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, про надання у власність відповідачам, розташовані по вул. Верхній у м. Запоріжжя, витребувано та зобовʼязано відповідачів повернути земельні ділянки територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Вирішено питання про розподіл судових витрат

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,

ОСОБА_27, ОСОБА_46, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_71, ОСОБА_78, ОСОБА_79 - ОСОБА_85 просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що приймаючи рішення «Про затвердження технічної: документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадян» Запорізької міської ради від 23 червня 2010 року № 36 яким затверджено технічну документацію та передано у власність відповідачам земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, громадських будівель і споруд та ведення садівництва не дотримано вимог положень ст. 118 ЗК України.

Частиною 1 ст. 118 ЗК України (чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 118 ЗК України (чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановив, що при прийнятті оспорюваного рішення не було дотримано вимоги ст. 118 ЗК України, оскільки рішення про виділення земельної ділянки ОСК «Садівниче товариство «Гіпромез» працівникам, ІТП та службовцям Запорізької бригади Інституту «Укргіпромез» ніколи не приймалось органами місцевого самоврядування ні до 01 січня 2002 року, ні після. За таких обставин дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_27, ОСОБА_46, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_71, ОСОБА_78, ОСОБА_79, подану представником ОСОБА_85, відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня

2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 3 березня

2015 року в справі за позовом прокурора м. Запоріжжя до Запорізької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50 ОСОБА_86, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, треті особи: Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, Садівниче товариство працівників, ІТП та службовців Запорізької бригади інституту «Укргіпромез», ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, про визнання незаконними окремих положень рішення Запорізької міської ради від 23 червня 2010 року № 36 та їх скасування, визнання недійсними актів на право власності на земельну ділянку, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.В. Кафідова