У х в а л а

іменем україни

9 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства редакції незалежної громадсько-політичної газети «Волинь-Нова» про визнання незаконними та скасування наказів головного редактора, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Волинської області від 19 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати незаконними та скасувати накази головного редактора незалежної громадсько-політичної газети «Волинь-Нова» №12-0С від 26 червня 2014 року «Про звільнення працівників» в частині звільнення ОСОБА_1; № 15-ОС від 1 вересня 2014 року «Про відкладення питання про звільнення у зв'язку з перебуванням останнього на лікарняному»; №17-0С від 11 вересня 2014 року «Про звільнення ОСОБА_1.»; №18-0С від 12 вересня 2014 року «Про уточнення дати звільнення ОСОБА_1.»; № 20-ОС від 13 жовтня 2014 року «Про уточнення дати звільнення ОСОБА_1.»; поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і відшкодувати завдану моральну шкоду.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 1 жовтня 1996 року по 13 жовтня 2014 року він працював у редакції громадсько-політичної газети «Волинь-Нова» на посаді власного кореспондента.

11 червня 2014 року на засіданні редколегії редакції газети «Волинь-Нова» ухвалено рішення про скорочення посад власних кореспондентів у зв'язку з потребою оптимізувати роботу редакції.

12 червня 2014 року головний редактор газети ОСОБА_2 видав наказ № 10-ОС «Про внесення змін у штатний розпис», яким на підставі рішення засідання редколегії від 11 червня 2014 року та п. 4.1 колективного договору наказав вивести зі штатного розпису дві посади власних кореспондентів, погодити з профспілковою організацією заплановане скорочення штатних посад та отримати згоду на майбутнє звільнення працівників, які обіймають дані посади, повідомити працівників займаних посад про їх наступне звільнення згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

25 червня 2014 року профком первинної профспілкової організації газети «Волинь-Нова», розглянувши на своєму засіданні питання надання згоди на розірвання трудового договору з власними кореспондентами газети «Волинь-Нова» ОСОБА_1 та ОСОБА_3, одноголосно ухвалив надати адміністрації газети згоду на розірвання трудового договору з власними кореспондентами ОСОБА_1 та ОСОБА_3

26 червня 2014 року головний редактор ОСОБА_2 видав наказ № 12-ОС «Про звільнення працівників», відповідно до якого наказав звільнити позивача з 1 вересня 2014 року у зв'язку із скороченням посади власного кореспондента з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку та компенсації за 20 календарних днів невикористаної відпустки.

27 червня 2014 року перший заступник головного редактора ОСОБА_4 за дорученням головного редактора вручив позивачу попередження про скорочення посади, яку він займає, та наступне звільнення відповідно до п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України зі спливом двох місяців з моменту одержання попередження з виплатою належних йому сум. Зі звільненням позивач не погодився, про що вказав на примірнику попередження.

У зв'язку з перебуванням позивача на лікарняному наказом від 1 вересня 2014 року головний редактор газети ОСОБА_2 відклав звільнення позивача до моменту подачі позивачем листка непрацездатності.

11 вересня 2014 року, отримавши від позивача оригінал листка непрацездатності, головним редактором редакції видано наказ № 17-ОС про звільнення ОСОБА_1 з 6 вересня 2014 року. Того ж дня позивача телефоном повідомлено про звільнення з роботи, необхідність ознайомитись з наказом про звільнення та забрати трудову книжку; бухгалтерією на банківську карту позивача перераховано кошти, належні йому при звільненні. Згодом позивач неодноразово отримував письмові повідомлення про своє звільнення і необхідність прибути до редакції газети для ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки.

12 вересня 2014 року головний редактор газети видав наказ № 18-ОС, яким змінив дату звільнення з 6 вересня 2014 року на 12 вересня 2014 року.

26 вересня 2014 року позивач отримав рекомендованим листом з редакції газети свою трудову книжку.

Наказом № 20-ОС від 13 жовтня 2014 року дату звільнення ОСОБА_1 змінено з 12 вересня 2014 року на 13 жовтня 2013 року. Позивач вважає оскаржувані накази незаконними і такими, що підлягають скасуванню, так як скорочення посади і його звільнення проведені з порушенням трудового законодавства.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано накази головного редактора комунального підприємства редакції незалежної громадсько-політичної газети «Волинь-Нова» № 12-ОС від 26 червня 2014 року; № 15-ОС від 1 вересня 2014 року; № 17-ОС від 11 вересня 2014 року; № 18-ОС від 12 вересня 2014 року; № 20-ОС від 13 жовтня 2014 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді власного кореспондента комунального підприємства редакції незалежної громадсько-політичної газети «Волинь-Нова» з 13 жовтня 2014 року.

Стягнуто з комунального підприємства редакції незалежної громадсько-політичної газети «Волинь-Нова» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 жовтня 2014 року по 11 листопада 2014 року в сумі 2 878,67 грн та 1 500 грн - на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

На підставі п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допущено негайне виконання рішення в частині поновлення позивача на роботі, а також в частині виплати заробітної плати у межах суми платежу за 1 місяць в розмірі 2 878,67 грн.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 19 грудня 2014 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Волинської області від 19 грудня 2014 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідно п. 1.3 колективного договору адміністрація в особі головного редактора газети приймає остаточне рішення щодо будь-яких змін в організації виробництва і праці, оплати праці, розмірів заробітної плати та інших питань. Підписання профкомом колективного договору від імені трудового колективу стверджує про передачу повноважень щодо управління, в тому числі вирішення питань штату, адміністрації. Надання головному редактору такої компетенції узгоджується з положеннями ст. ст. 64, 65 Господарського кодексу України, якими закріплено право власника або уповноваженого органу визначати чисельність працівників і штатний розпис. Таким уповноваженим органом, згідно зі статутом та колективним договором, є головний редактор та редакційна колегія. Встановивши, що відповідачем дотримано процедуру скорочення посад і звільнення позивача, апеляційний суд обґрунтовано у позові відмовив.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, рішення апеляційного суду Волинської області від 19 грудня 2014 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.П.Гончар Д.О.Остапчук