Справа № 464/3719/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/783/5310/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Фейір К.О.

з участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу через затримку у видачі трудової книжки,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу через затримку у видачі трудової книжки, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 16 069 грн. 79 коп. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 28.08.2014р. по 23.02.2015р.

Свій позов обґрунтовував тим, що наказом №544/1к від 26.08.2014 року він звільнений з роботи в філії ЗРУ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у зв'язку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 02.02.2015 року в поновленні на роботі та виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу йому відмовлено, апеляційна скарга відхилена. У день звільнення, 27.08.2014 року позивач був на роботі, але відповідач належним чином оформлену трудову книжку йому не видав. Позивач неодноразово усно і письмово звертався до відповідача про отримання трудової книжки, зокрема із заявою від 10.12.2014р. до Голови банку та прокурора м.Києва, з заявою від 25.12.2014р. до голови правління банку, із заявою від 17.01.2015р. на адресу керівника Державної інспекції з питань праці м.Києва. Отримав трудову книжку 24.02.2015 року, за своєю заявою від 20.02.2015 року. Через невидачу трудової книжки з вини відповідача, він не мав змоги влаштуватися на роботу або стати на облік в центр зайнятості як безробітний, а тому був позбавлений будь-яких засобів для власного існування та забезпечення сім'ї. Невчасна видача трудової книжки, зобов'язує відповідача виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014р. по 23.02.2015р. в розмірі 16069 грн. 79 коп. На підставі наведеного просив задовольнити його позов.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року у задоволенні вказаного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу через затримку у видачі трудової книжки - відмовлено.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року оскаржив позивач.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповно та необ'єктивне дослідження судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково: рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що заявою від 28.08.2014р. позивач відмовився від одержання трудової книжки та не скористався письмовими пропозиціями відповідача в листі від 21.10.2014р. про способи одержання трудової книжки та не зазначив такий у своєму зверненні від 10.12.2014р.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки висновок суду, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, недоведені, суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Матеріалами даної цивільної справи та оглянутої апеляційною інстанцією справи № 464/10328/14-ц за позовом ОСОБА_2 про поновлення на роботі підтверджується, що позивач ОСОБА_2 працював на посаді спеціаліста господарського сектору управління адміністративного-господарського забезпечення філії «Західне регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» діяльність якої наказом по ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 10.01.2014р. № 19-о була припинена шляхом реорганізації зі створенням на її базі відділення № 90. Цим же наказом в структурі філії з 11.04.2014р. було ліквідовано управління адміністративно-господарського забезпечення, в якому працював ОСОБА_2, а останній відповідно до наказу від 04 квітня 2014 року № 60 підлягав звільненню з роботи на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України в останній день відпустки, яка була надана йому цим же наказом з 07 квітня 2014р. по 03 липня 2014р. (а.с. 4).

Наказом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 544/1-к від 26 серпня 2014р. внесено зміни в наказ № 60 від 04 квітня 2014р. та продовжено ОСОБА_2 щорічну відпустку на строк до 27 серпня 2014 року у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю в період відпустки, та залишено чинним наказ № 60 від 04 квітня 2014р. в частині звільнення ОСОБА_2 в останній день відпустки (а.с. 5).

Таким чином днем звільнення ОСОБА_2 є 27 серпня 2014 року.

Судом встановлено, що в день звільнення ОСОБА_2 трудову книжку не одержав у зв'язку з його відсутністю, а 28 серпня 2014р. на ім'я начальника управління кадрового забезпечення подав письмову заяву про відмову від отримання трудової книжки у зв'язку з незгодою про звільнення (а.с. 25).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 лютого 2015р., залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2015р., ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову про поновлення на роботі.

Встановлено, що у зв'язку з припиненням діяльності філії «Західне регіональне управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» трудові книжки працівників зберігались у головному офісі - за місцем знаходження юридичної особи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у м. Києві.

Відповідно до п. 4.2 Розділу 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 28.07.1993р. № 58 із змінами в редакції наказу від 04.11.2014р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції 17 серпня 1993р. за № 110) якщо працівник відсутній на роботі у день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається лише за письмовою згодою працівника.

З копії табелю обліку робочого часу ОСОБА_2 за серпень 2014р. вбачається, що він не працював увесь серпень 2014р. і в тому числі був відсутній на роботі в день його звільнення 27.08.2014р., оскільки в цей день перебував у відпустці.

З врахуванням наведеного надіслання відповідачем на адресу ОСОБА_2 26.08.2014р. листа № 9-151000/13-728 з пропозицією з'явитись до відділу по роботі з персоналом (м. Львів, вул. Куліша, 46) для підписання заяви на відправку трудової книжки (а.с. 63) було правомірним, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про протилежне є безпідставними.

Матеріалами справи підтверджується, що ПАТ»Банк «Фінанси та Кредит» листом від 27.10.2014р. № 15-151000/16008 направленого на адресу ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) підтвердив своє бажання надати ОСОБА_2 оригінал трудової книжки у зручний для нього спосіб та запропонував чотири варіанти, а саме: звернутись особисто до головного офісу Банку у м. Києві; звернутись до головного офісу Банку у м. Києві через свого представника, належним чином уповноваженого відповідною довіреністю; своєю письмовою заявою уповноважити Банк надіслати трудову книжку з головного офісу Банку до Західного регіонального департаменту у м. Львові та отримати трудову книжку безпосередньо у Західному регіональному департаменті; своєю письмовою заявою уповноважити Банк надіслати трудову книжку на Вашу домашню адресу.

Проте вказаними рекомендаціями ОСОБА_2 скористався лише в грудні 2014р. та заявою від 10 грудня 2014р. на ім'я голови правління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у м. Києві направленою рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, ОСОБА_2 повідомив, що вимагає негайно подати на його адресу належним чином оформлену трудову книжку. Адреса ОСОБА_2 у цій заяві зазначена (а.с. 12).

Вказана заява ОСОБА_2 була вручена ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за адресою головного офісу по вул. Артема, 60 у м. Києві під розписку відповідальній особі Руденко, що підтверджується копіює рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, тотожність якого оригіналу перевірена апеляційною інстанцією (а.с. 13).

З аналогічною заявою-клопотанням про надіслання на його адресу: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 звертався до голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у м. Києві 25 грудня 2014р. (а.с. 14) і вказана заява була вручена Банку під розписку 19.01.2015р. (а.с. 17).

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що обов'язок відповідача надіслати ОСОБА_2 належно оформлену трудову книжку виник з 15 грудня 2014р., однак трудову книжку ОСОБА_2 одержав лише 24 лютого 2015р., тому з відповідача у його користь підлягає стягненню середній заробіток за період з 15.12.2014р. по 23.02.2015р. включно.

Висновки суду першої інстанції про те, що у заявах від 10.12 та 25.12.2014р. ОСОБА_2 не зазначив місце отримання трудової книжки, не відповідає матеріалам справи, оскільки із змісту цих заяв чітко вбачається, що ОСОБА_2 вимагав надіслати трудову книжку на адресу його проживання.

Колегією суддів встановлено, що у позивача був п'ятиденний робочий тиждень, тому з 15 грудня по 31 грудня 2014р. у нього 13 робочих днів вимушеного прогулу; у січні 2015р. - 20 робочих днів вимушеного прогулу; з 02 лютого по 23 лютого 2015р. - 16 днів вимушеного прогулу, а усього з 15.12.2014р. по 23.02.2015р. - 49 днів вимушеного прогулу (13 +20 +16 = 49).

Середній заробіток позивача для розрахунку за вимушений прогул обраховано відповідачем правильно з врахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995р. № 100 із змінами від 30 липня 1999р.

А саме табелями обліку робочого часу підтверджується, що за останні два місяці перед місяцем звільнення з 01.06.2014р. по 31.07.2014р. ОСОБА_2 не мав заробітку за фактично відпрацьований час, оскільки не працював у зв'язку з щорічною відпусткою та тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ вказаного порядку, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, тобто для ОСОБА_2 це квітень - травень 2014р.

Згідно табелю обліку робочого часу за період квітень-травень ОСОБА_2 відпрацював 4 робочих дні. За фактично відпрацьований час за 4 робочі дні йому нараховано заробітну плату в сумі 168,62 грн., індексацію в сумі 91,39 грн., усього 260,01 грн. Середньоденний заробіток складає 65 грн.

Таким чином середній заробіток позивача за час затримки у видачі трудової книжки за період з 15 грудня 2014р. по 23 лютого 2015р. включно становить 3185 грн. (49 днів х 65 грн.), який підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з від подача підлягає стягненню 365,40 грн. судового збору в дохід держави за розгляд справи у першій та апеляційній інстанції.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул через затримку видачі трудової книжки задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (адреса: м.Київ, вул. Артема, 60, код банку 300131, ) в користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) 3185 (три тисячі сто вісімдесят п'ять) грн. середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки за період з 15 грудня 2014 року по 23 лютого 2015 року включно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (адреса: м.Київ, вул. Артема, 60, код банку 300131, ) 365 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк