РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Ніколайчук А.В.за участю учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення нарахованих на суму боргу 3% річних та інфляційних,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення трьох процентів річних та інфляційних посилаючись на те, що відповідач будучи винним у вчиненні злочину тривалий час не повертає стягнуту за вироком суду шкоду тому вирішили в судовому порядку стягнути з останнього платежі, передбачені ст.625 ЦК України.

У судове засідання зявився представник позивачів, підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, заперечив проти позовних вимог.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом встановлено, що в вересні 2011 року вироком Хмельницького міськрайонного суду який набрав законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено кримінальне покарання. Також цим вироком задоволено цивільний позов потерпілих про відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди й стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 200 000 грн. моральної шкоди.

Суд вважає, що дане зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом не береться до уваги показання представника позивачів щодо розрахунку нарахованих на суму боргу 3% річних та інфляційних та представлений суду розрахунок про стягнення на користь ОСОБА_1 140781,41 грн. інфляційних та 8526,45 грн.- 3% річних та на користь ОСОБА_2 138054,94 грн. інфляційних втрат та 8354,85 грн.-3% річних у звязку з неправильністю їх обрахунку.

Суд вважає, що представлений представником відповідача розрахунок нарахованих на суму боргу 3% річних та інфляційних, який перевірений судом, є правильним та обґрунтованим, тому береться до уваги.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги правову позицію Верховного Суду України у справі №6-113цс14 суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3% річних 7977,21 грн., нарахованих на суму боргу та інфляційні 21577,50 грн., на користь ОСОБА_2 3% річних 7822,71 грн. нарахованих на суму боргу та інфляційні 21156,63 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215, 224 226 ЦПК України, ст. 625 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення нарахованих на суму боргу 3% річних та інфляційних- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних 7977,21 грн., нарахованих на суму боргу та інфляційних 21577,50 грн., судовий збір 295,54 грн., всього стягнути 29850,25 грн. та на користь ОСОБА_2 3% річних 7822,71 грн. нарахованих на суму боргу та інфляційних 21156,63 грн., судовий збір 289,79 грн., всього стягнути 29269,13 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 23 жовтня 2015 року.

Суддя С. Стефанишин