Справа №718/1333/15-ц
Провадження №2/718/651/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2015 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В., Безушко М.Д.

з участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача (ОСОБА_3І.) - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування витрат, повязаних з ремонтом нерухомого майна, яке належало спадкодавцю, відшкодування коштів, переданих спадкоємцю для поховання спадкодавця, про витребування рухомого майна від спадкоємців, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.03.2014 року помер ОСОБА_6. Відповідач по справі ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_6, якому належало 5/8 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд по 1-му провулку Я. Степового, 33, в м. Чернівці. Відповідач ОСОБА_4 являється власницею 3/8 частин цих же будівель. З померлим ОСОБА_6 вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках з 2007 року по день його смерті та проживали у вказаному будинку, де протягом 2013-2014 років проведи ремонтні роботи та закупили будівельні матеріали за її особисті кошти на загальну суму 29 680, 18 гривень. Зокрема, нею було придбано козирок з покриттям за 3 100 гривень, металеві поручні за 1 200 гривень, металопластикові вікна вартістю 17 780 гривень. Також нею була придбана тротуарна плитка біля 100кв.м. вартістю 800 доларів США. Що еквівалентно 17 664 гривень. На поховання ОСОБА_6 нею було передано спадкоємцю померлого ОСОБА_3 500 доларів США та вона розрахувалась за доставку тіла в морг. Сплативши 500 гривень, а всього нею було витрачено 11 540 гривень. З підстав, передбачених ст.ст.16, 360, 1232, 1268 ЦК України просила стягнути солідарно з відповідачів 22080 гривень в рахунок відшкодування понесених нею витрат на ремонт будинку № 33 по 1-му провулку Я. Степового в м. Чернівці; стягнути з відповідача ОСОБА_3 11 540 гривень, витрачених нею на поховання померлого 22.03.2014 року ОСОБА_6; зобовязати відповідачів повернути їй тротуарну плитку та бордюри в кількості 100м.кв. загальною вартістю 17 664 гривень, а у разі неповернення протягом 10 днів після набрання рішенням законної сили, стягнути солідарно з відповідачів вартість плитки та бордюр в сумі 17 664 гривень.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги з наведених підстав.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представник відповідача позову не визнали, заперечуючи тим, що позивачем не доведено факту спільного проживання, про що свідчить рішення суду, не доведено витрачання особистих коштів на ремонт та придбання будівельних матеріалів, належності їй будівельних матеріалів (тротуарної плитки та бордюр), а також не доведено витрачання та передання коштів на поховання.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Встановлено, що померлому 22.03.2014 року ОСОБА_6 на праві власності належало 5/8 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд по 1-му провулку Я. Степового, 33, в м. Чернівці. Співвласником інших 3/8 частин цих будівель є ОСОБА_4

Допитана в судовому засіданні як свідок позивач ОСОБА_1 показала, що з померлим ОСОБА_6 проживала спільно з 2007 року до день його смерті в належному йому житловому будинку по 1-му провулку Я. Степового, 33. В м. Чернівці. Зареєстрована в будинку не була. Будинок потребував ремонту і вона особисто платила за вікна, які були встановлені у липні 2013 року згідно договору підряду. Також за особисті кошти придбала козирок та поручні, про що свідчить накладна. ОСОБА_4 не заперечувала проти її проживання та проведення ремонтних робіт.

Свідок ОСОБА_7 показав, що його мати ОСОБА_1 особисто придбала металопластикові вікна, козирок та плитку. За плитку заплатила 800 доларів США. За плиткою він їздив з вітчимом (ОСОБА_6С.). який і розраховувався за плитку, яку вони привезли до будинку у 2010 році. Вікна встановлювались у 2013 році. Також його мати надала ОСОБА_3 500 доларів США на поховання вітчима.

Як показав свідок ОСОБА_8 замовником вікон є ОСОБА_1, про що був укладений договір підряду та складено ОСОБА_7 виконаних робіт. Вартість виготовлення, доставки та демонтажу становить 17 780 гривень. Вікна встановлювались по 1-му провулку Я. Степового, 33, в м. Чернівці, у 2013 році. При здійсненні замірів був присутній чоловік. Аванс в сумі 2000 гривень вносила ОСОБА_1, після роботи була сплачена вся сума та видано квитанцію. Коли належали кошти, йому не відомо.

Згідно показань свідка ОСОБА_9, після смерті батьків в їх будинку проживав ОСОБА_6 з дружиною. Коли встановлювали вікна, ОСОБА_6 не було вдома. Вона бачила, як встановлювали козирок. Всі роботи оплачувала ОСОБА_1. Наскільки їй відомо, бюджет у них був спільний.

Свідок ОСОБА_15 показав, що приблизно у 2009-2010 роках ОСОБА_7 попросив його привезти чи з м. Вижниця чи з м. Вашківці плитку в м. Чернівці, він і допомагав грузити та розвантажувати плитку. Хто придбав, хто оплачував та за чиї кошти, йому не відомо, мабуть Артурові батьки.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_11 ОСОБА_6 та ОСОБА_1 приблизно 10 років зустрічалися, потім ОСОБА_6 одружився, а після розлучення знову зійшовся з ОСОБА_1. Йому відомо, що в двох кімнатах, в кухні та в коридорі зроблено євроремонт, також в будинку поміняні вікна, встановлений козирок. Коли встановлювались вікна, ОСОБА_6 був у відрядженні. Чиї кошти витрачались, йому не відомо.

Як показала свідок ОСОБА_12, ОСОБА_1 є її сестрою, разом з ОСОБА_6 вони цікавились як робити ремонт. Вони встановили плитку в кухні, поміняли вікна. Сестра розповідала, що вікна поміняла за свої кошти. Син померлого ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_1, чи має кошти на поховання, тоді ОСОБА_1 дала йому 500 доларів США, які їй привіз син ОСОБА_16.

Згідно показань свідка ОСОБА_13 ОСОБА_1 є її сестрою, з 2007 року жила з ОСОБА_6. В будинку міняли вікна та встановили козирок за кошти ОСОБА_1, всередині будинку робили ремонт за спільні кошти. На поховання ОСОБА_17 дала ОСОБА_3 500 доларів США, які їй привіз син ОСОБА_16. За судово-медичну експертизу ОСОБА_17 заплатила особисті кошти в сумі 500 гривень.

Свідок ОСОБА_14 показав, що ОСОБА_6 з ОСОБА_17 вибирали козирок, ОСОБА_17 вносила аванс приблизно 1500 гривень і розраховувалась повністю, всього 4300 гривень. Коли встановлювали козирок, ОСОБА_6 не було вдома, була ОСОБА_17, якій він видав документ про виконання робіт. Накладна оформлена на ОСОБА_17, так як вона оплачувала, але кому належали кошти, йому не відомо.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.12.2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_18 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на автомобіль, визнання права власності на 1/2 частину автомобіля та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Вказане рішення залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 18.03.2015 року.

Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_1 не надала належних доказів на підтвердження факту її спільного проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2007 року до 22.03.2014 року.

Згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Як розяснив Верховний Суд України у п.4 постанови № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» право спільної сумісної власності зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок у зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сім'ї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК України обов'язок.

Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на ст.360 ЦК України, відповідно до якої співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано копії прибутково-видаткової накладної та договору підряду, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, в яких зазначено відповідні суми щодо вартості робіт та матеріалів: козирка з покриттям - 3 100 гривень, поручнів 1 200 гривень, виготовлення та встановлення вікон 17 780 гривень, а також ОСОБА_7 виконаних робіт щодо виготовлення та встановлення метало пластикових вікон.

Однак зазначені докази не дають підстав для висновку про підтвердження факту покращення майна спадкодавця за особисті кошти позивача.

Не встановлено, що позивач являлась членом сім`ї померлого ОСОБА_6, будь-яка угода про спільну діяльність між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не укладалась.

Пленумом Вищого Спеціалізованого Суду України у постанові № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містяться наступні розяснення.

Застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним (п.19).

Спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини.

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК.

Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК (п.21).

Відповідно до ст.387 ЦК та ч.3 ст.10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Факт знаходження майна на балансі особи сам по собі не є доказом права власності чи законного володіння (п.23).

Судом також не здобуто доказів стосовно належності ОСОБА_1 на праві власності будівельних матеріалів: тротуарної плитки та бордюр.

Згідно ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо витрачання коштів в сумі 500 гривень у звязку з похованням ОСОБА_6 та щодо передання відповідачу ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 500 доларів США на поховання ОСОБА_6, оскільки, як передбачено ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (п.3).

За вищевикладеного судом не здобуто підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень,

не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Мінімальна заробітна плата з 01.09.2015 року становить 1378 гривень, 40% мінімальної заробітної плати 551,20 гривень.

Представник відповідача (ОСОБА_3І.) приймала участь у розгляді даної справи в загальній кількості 5 годин (551,20грн.х5год.=2 756грн.).

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З позивача підлягають стягненню витрати, понесені відповідачем за надання правової допомоги у розмірі 2 756 гривень.

Враховуючи наведене, ст.ст. 208, 360, 387, 1232 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 31, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 756 гривень у відшкодування понесених по справі витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: