АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9318/15 Справа № 209/1537/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шендрик К. Л. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Єлізаренко І.А.,Ремеза В.А.

за участю секретаря Безрукавого Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року

по цивільній справі за поданням заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська надійшло подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2.

У обґрунтування свого подання заступник начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області Кривенький Є.В. зазначав, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження ВП № 46829483 від 11 березня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-12386/2010 від 28 грудня 2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 2999999,70 гривень.

11 березня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено сторонам. У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення не виконав, борг не сплатив. Державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору на користь держави. Про рішення суду боржнику відомо, протее, небажання виконувати покладений судом обов'язок, щодо виплати коштів стягувачеві, виконувати законні вимоги державного виконавця та рішення суду в цілому, з боку боржника є очевидним.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року тимчасово обмежено боржника - громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який фактично перебуває за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язання у виконавчому провадженні ВП № 46829483 від 11 березня 2015 року, згідно рішення суду - виконавчого листа № 2-12386/2010 від 28 грудня 2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 2999999,70 гривень.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, і постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження ВП № 46829483 від 11 березня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-12386/2010 від 28 грудня 2014 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 2999999,70 гривень.

11 березня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено сторонам. У встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, боржник рішення не виконав, борг не сплатив. Державним виконавцем була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору на користь держави.

Суд першої інстанції задовольняючи подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики до державного виконавця не з'являється та нехтує законними вимогами державного виконавця, тому, мається необхідність задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього за рішенням суду.

Колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції, оцінюючи докази та ухвалюючи рішення про заборону виїзду, не враховано наступне.

В матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу (боржнику) судового рішення, а й відповідно обізнаності про його ухвалення.

На підтвердження вручення боржнику ОСОБА_2 постанови про відкриття виконавчого провадження (відповідно й обізнаності боржника) суду надано реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції (а.с. 13).

Проте, судом належним чином не досліджено цей доказ та не встановлено, що реєстр на відправлення рекомендованої кореспонденції не може вважатися належним доказом, оскільки, не містить будь-якого підпису, що підтверджує вручення кореспонденції боржнику із зазначенням конкретної дати.

Крім того, за даними офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» кореспонденція з штриховим ідентифікатором № 972 з відміткою відділення зв'язку від 17.04.2015р. про його повернення відправнику у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

За даними офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», що кореспонденція була відправлена 14.03.2015р. та повернута за зворотною адресою відправнику у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання 17.04.2015р., і вручена адресату 22.04.2015р.

За таких обставин, на час звернення державного виконавця з поданням до суду і прийняття судом оскаржуваної ухвали 09.04.2015р. ні суд, ні державний виконавець не мали відомостей про вручення (або невручення) боржнику виклику державного виконавця та Постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.03.2015р., в якому зазначався строк для самостійного виконання судового рішення, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про ухилення боржника від виконання судового рішення та від законних вимог державного виконавця.

Таким чином, надані докази державним виконавцем не лише не підтверджують факту обізнаності боржника про наявність виконавчого провадження, а навпаки, спростовує його.

Доказів іншого, а ні суду першої, а ні апеляційної інстанції надано не було.

Отже, державним виконавцем не підтверджено факт обізнаності боржника ОСОБА_2 про наявність відкритого виконавчого провадження, що виключає свідомість невиконання судового рішення, наявність в його діях/бездіяльності умислу.

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області не доведено факту ухилення боржника від виконання зобов'язання за судовим рішенням.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Крім того, стягувач пред'явив виконавчий лист № 2-12386/2010 від 28.12.2014р. до органу ДВС не за місцем та не за підвідомчістю виконання рішення, так як боржник мешкає у м. Харкові. Це зазначено у виконавчому листі (а.с.5).

З огляду на викладене, судом неповно досліджені обставини у справі. Наявні у справі докази не доводять обставини, що мають значення у справі, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Судом порушено ст. ст.60, 212, 213 ЦПК України, внаслідок чого, суд дійшов помилкових висновків та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про заборону права виїзду за межі України ОСОБА_2

Відповідно до ст. 312 ЦПК України постановления судом першої інстанції ухвали з порушенням норм процесуального права є підставою для скасування цієї ухвали в апеляційному порядку.

За наведених обставин, колегія суддів вважає передчасним застосування до ОСОБА_2, як до боржника, з метою виконання ним своїх боргових зобов»язань такого заходу впливу, як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому, колегія суддів вважає, що подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2015 року - скасувати.

У задоволенні подання заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кривенького Є.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді І.А.Єлізаренко

В.А.Ремез