Справа № 755/4965/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Антипова Л.О., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту права власності на спадкове майно.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Разом з тим, зміст поданої заяви не містить даних щодо особи/осіб, яка/які є заявником/заявниками та, відповідно, даних щодо особи/осіб, яка/які є заінтересованими особами/особою за поданою заявою про встановлення юридичного факту права власності на спадкове майно, тобто заява не містить чітко визначеного кола учасників процесу окремого провадження.

Крім того, ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, встановлює чіткий перелік справ, які розглядаються в окремому провадженні.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України заява, серед іншого, має містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зміст заяви, яка подається в порядку окремого провадження, визначений ст. 258 Цивільного процесуального кодексу України та має містити: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Разом з тим, звертаючись з даною заявою до суду, заявником не вказано підстав звернення до суду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч.4 ст.235 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Як убачається із змісту поданої заяви, заявником не залучено відповідного державного органу в якості заінтересованої особи по справі, на права та обовязки якого може вплинути рішення суду.

Додатково розяснюю, що ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За нормами ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено наслідки подання заяви, що не відповідає вимогам ст.ст. 119, 121 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту права власності на спадкове майно залишити без руху, про що повідомити заявнику та надати йому строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати трьох днів з моменту отримання копії ухвали.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

Суддя