Справа № 307/3080/15-ц
Провадження № 2/307/1782/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Плиска Ю.С.

з участю: позивача ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу мотоцикла дійсним, визнання права власності на мотоцикл,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що 25.06.2006 р. між ним та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було досягнуто згоди щодо істотних умов договору та в результаті укладено договір купівлі-продажу мотоцикла марки «Дніпро» МТ-9. Власником мотоцикла був ОСОБА_4, але гроші у його присутності, в сумі 3500 грв. він передав ОСОБА_3, що стверджується його письмовою розпискою. Вони домовилися, що в подальшому укладуть договір купівлі-продажу, і перереєструють транспортний засіб на нього. Однак у 2007 році ОСОБА_4 помер, і не дивлячись на те, що мотоцикл у нього уже 9 років, і гроші за нього він оплатив повністю, можливості оформити право власності на нього він не має. ОСОБА_3 вважає відповідачем по даній справі тому, що той у присутності власника мотоцикла взяв гроші про що дав письмову розписку.

Відповідач у судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі слід вчиняти правочин, зокрема, між фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З приписів статті 638 ЦК України убачається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму грошей.

Виходячи з цього, істотними умовами даного виду договору є умови про предмет, кількість, асортимент товару, ціну.

Главою 54 "Купівля-продаж" підрозділу 1 "Договірні зобов'язання" розділу 3 ЦК України не передбачено обов'язкової письмової форми укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу, але письмова форма договору купівлі-продажу транспортного засобу передбачена п. 8 Правил державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 р. (з відповідними змінами та доповненнями), відповідно до якого правомірність придбання транспортного засобу підтверджується, зокрема, довідкою-рахунком, договорами і угодами, укладеними на товарних біржах, договорами купівлі-продажу, оформленими в Державтоінспекції, іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. При цьому, вказані Правила передбачають обов'язкову реєстрацію транспортного засобу при його відчуженні.

В судовому засіданні встановлено, що згідно технічного паспорту, власником мотоцикла марки "Дніпро МТ-9", 1973 року випуску, № 89-24 ЗАЕ є ОСОБА_4

З розписки власноручно написаної ОСОБА_3 25.06.2006 р. убачається, що він отримав від ОСОБА_1 мотоцикл марки "Дніпро МТ-9" за 3500 грв. та зобовязався здійснити перереєстрацію цього транспортного засобу на імя позивача до 01.12.2013 р.

Того ж дня, 25.06.2006 р., ОСОБА_4 передав ОСОБА_1 мотоцикл та технічний паспорт на нього.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 07.11.2007 р. У звязку з цим у ОСОБА_1 відсутні інші способи захисту свого не визнаного права, крім звернення до суду.

Зясувавши обставини справи повно, всебічно та об'єктивно в межах заявлених позовних вимог, оцінивши сукупність наданих сторонами доказів у їх достатності і взаємозв'язку, належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 25.06.2006 р. було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_1 прийняв у власність транспортний засіб - мотоцикл марки "Дніпро МТ-9» та оплатив його вартість в сумі 3500 грв., які прийняв ОСОБА_3

Обидві сторони договору вчинили дії на виконання своїх зобов'язань за цим договором, ОСОБА_4 передав транспортний засіб, через свого сина отримав оплату за нього, а позивач прийняв мотоцикл, і з 25.06.2015 р. користується ним, сплатив його вартість, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів.

Однак, судом встановлено, що сторонами не було зареєстровано цей договір згідно вищевказаного Порядку, так як власник транспортного засобу помер.

Враховуючи те, що між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу транспортного засобу, вказаний договір фактично був виконаний кожною стороною і виконання прийнято ними, але укладання письмового договору неможливо через смерть власника мотоциклу, суд вважає за можливе визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним.

Також суд вважає, що позивач правомірно на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу набув право власності на вказаний автомобіль, оскільки оплатив його вартість, з моменту укладання договору мотоцикл правомірно знаходиться у його володінні та користуванні, але відсутність належним чином оформленої реєстрації позбавляє його права розпоряджатися ним.

Суд вважає, що невизнане право позивача відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на мотоцикл.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 3, 4, 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 202, 218, 328, 627, 638, 655 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати договір купівлі-продажу мотоцикла марки «Дніпро» МТ-9, двигун № НОМЕР_1, рама № 82243, державний номер 89-24 ЗАЕ, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на мотоцикл марки «Дніпро» МТ-9, двигун № НОМЕР_1, рама № 82243, державний номер 89-24 ЗАЕ.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.