У х в а л а

іменем україни

23 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Селидіввугілля», третя особа - Красноармійська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Донецькій області, про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Старенченка Федора Івановича, який діє від імені державного підприємства «Селидіввугілля», на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що він перебуває в трудових відносинах із відповідачем. Відповідно до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці займана ним посада відноситься до позиції «1.1г» - начальник зміни. Відповідач щомісяця з його заробітної штати проводить утримання податку в розмірі 15 % від нарахованої заробітної плати. Посилаючись на те, що зазначені дії відповідача є неправомірними, оскільки ставка податку повинна становити 10 %, з урахуванням уточнених позовних вимог просив задовольнити позов.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 лютого 2014 року, позов задоволено. Зобов'язано державне підприємство «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Україна» провести перерахунок утриманого податку із заробітної плати ОСОБА_1 за період із 2011 року по 2012 рік по ставці 10 %. Стягнуто з державного підприємства «Селидіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Україна» утримані у більшому, ніж передбачено розмірі, суми податку із заробітної плати ОСОБА_1 за період із 2011 року по 2012 рік.

Старенченко Ф.І., який діє від імені державного підприємства «Селидіввугілля», звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 4 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» ставка податку з доходів шахтарів становить 10 % заробітної плати та інших доходів, що отримують за місцем основної роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.

Відповідно до п. 167.4 ст. 167 ПК України ставка податку становить 10 % бази оподаткування щодо доходу у формі заробітної плати, визначеного згідно із п. 164.6 ст. 164 цього Кодексу, шахтарів - працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день та 50 % і більше робочого часу на рік, а також працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань), у тому числі спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань цивільного захисту, у вугільній промисловості, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди виходили з того, що ОСОБА_1 є працівником державного підприємства «Селидіввугілля», зайнятий повний робочий день на підземних роботах, тому відповідно до зазначених норм права ставка податку на його доходи за 2011-2012 роки повинна утримуватися із розрахунку 10 % від заробітної плати позивача.

Неправильне визначення відповідачем ставки податку з доходу призвело до того, що ОСОБА_1 було виплачено заробітну плату в меншому розмірі, оскільки відрахування ставки податку із розрахунку 15 % від заробітної плати останнього перевищували встановлений законом розмір, у зв'язку з чим обґрунтовано задовольнили заявлені ним вимоги, які були предметом розгляду.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухвалених ними рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для їх скасування і її задоволення відсутні.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Старенченка Федора Івановича, який діє від імені державного підприємства «Селидіввугілля», відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова