Справа № 2/243/4949/2015
27 жовтня 2015 року м. Слов'янськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді - Лаптєва М.В.
при секретарі - Мороз К.В.
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу частково недійсним, визнання права власності, -
15.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про про визнанн договору купівлі - продажу частково недійсним, визнання права власності. Свої вимоги мотивував тим, що він за власні кошти придбав у ОСОБА_4 нежитлову будівлю магазин-кафе, загальною площею 133,7 кв.м., що знаходиться у по АДРЕСА_1 на земельній ділянці Слов 'янської міської ради. Однак через свою хворобу та у зв'язку з відсутністю у місті з причини знаходження у лікарні в м. Харкові він був не в змозі бути особисто присутнім під час нотаріального посвідчення спірного договору, а тому договір купівлі - продажу 24.11.2006р. був нотаріально оформлений на ім'я його громадянської дружини - ОСОБА_3. Розуміючи, що він не буде присутнім при нотаріальному посвідченні спірного договору він завчасно, а саме 23.11.2006р. у приміщенні агентства нерухомості «Моноліт» у м.Слов'янську по вул. Свободи, 5 уклав попередній письмовий договір, згідно умов якого Продавець - ОСОБА_5 та представник Покупця - ОСОБА_3 передбачили в ньому обов'язки представника Покупця (відповідачки ОСОБА_3.) щодо подальшого переоформлення у зазначений Договором строк вказаної нежитлової будівлі на ім 'я позивача. В подальшому відповідачка своє зобов 'язання не виконала й ухилилася від нотаріального посвідчення як попереднього договору, так і свого зобов'язання щодо укладення нотаріального договору по переоформленню нежитлової будівлі на моє ім 'я.
Вважає, що при укладенні попереднього договору від 23.11.2006р. між ним та відповідачкою ОСОБА_3 було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов попереднього договору, оскільки вони домовилися, що у разі підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна від імені Покупця, ОСОБА_3 зобов 'язувалась у термін 6 місяців здійснити переоформлення об 'єкту нерухомості, але до теперішнього часу вона свої зобов'язання не виконала, що свідчить про її ухилення від виконання умов попереднього договору.
У зв"язку з чим просить визнати попередній договір від 23.11.2006 року дійсним; визнати частково недійсним договір купівлі - продажу нежитлової будівлі магазину -кафе від 24.11.2006 року посвідчений приватним нотаріусом за реєстром № 3362 та визнати за ним право власності на нежитлову будівлю магазин - кафе, загальною площею 133,7 кв.м.
Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з"явився, надавши право представляти свої інтереси своєму представнику.
Представник позивача, адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, навівши доводи аналогічні викладеним у позові.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час, дату і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр»
про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або опорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя , суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здіснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Суд згідно вимог ст.. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа , яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 23.11.2006р. у приміщенні агентства нерухомості «Моноліт» у м.Слов'янську по вул. Свободи, 5 був укладений попередній письмовий договір, згідно умов якого Продавець - ОСОБА_5 та представник Покупця (ОСОБА_2.) - ОСОБА_3 передбачили в ньому обов'язки представника Покупця (відповідачки ОСОБА_3.) щодо подальшого переоформлення у зазначений Договором строк вказаної нежитлової будівлі на ім 'я позивача. Як вбачається з п.7 попереднього договору від 23.11,2006р., у зв'язку з виїздом за межі м.Слов'янська Покупця - ОСОБА_2, договір купівлі-продажу нерухомого майна (зазначеного у п. 1 цього договору) буде оформлений на довіреного представника Покупця - ОСОБА_3, яка в свою чергу зобов'язується в 6 (шести) місячний строк з моменту оформлення договору купівлі-продажу магазину-кафе здійснити нотаріальне переоформлення даного об'єкта нерухомості на ім'я його власника - ОСОБА_2. Відповідно до пояснень представника позивача - вимоги позивача щодо нотаріального посвідчення попереднього договору відповідачка ОСОБА_3 ігнорувала та всіляко ухилялась від своїх зобов'язань.
Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Разом з тим відповідно до положень ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
За положеннями частини 1 статті 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.
Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.
З системного аналізу вказаних норм цивільного права слідує, що попередній договір підлягає нотаріальному посвідченню, як і договір купівлі-продажу, а недодержання цих вимог вказує на нікчемність такого попереднього договору.
Крім того, судом також враховується, що однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надані позивачем копії розписок суд розцінює як окремі письмові документи, які створюють між сторонами зобов'язання в контексті договору позики. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13).
Залучені позивачем копії договору про постачання електричної енергії, акту пломбування, акту технічної перевірки розрахунків та акту розмежування балансової належності, у своїй сукупності вбачаються судом як складова правовідносин між ОСОБА_2 та постачальником електричної енергії в контексті надання житлово - комунальних послуг, які жодним чином не стосуються предмету даного позову.
Позивачем в порушення вимог ст.. 60 ЦПК України не було надано суду обґрунтованих та належних доказів щодо факту саме ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення попереднього договору.
Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно
враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.
У зв'язку з вищевикладеним, не будучи укладеним, попередній договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі положень ст.220 ЦК України.
Таким чином вимоги позивача в частині визнання попереднього договору від 23.11.2006 року дійсним на підставі положень ст.220 ЦК України задоволенню не підлягають.
Враховуючи що попередній договір не є укладеними і не створює прав та обов'язків для сторін, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину - кафе загальною площею 133,7 кв.м. від 24.11.2006 року укладений між ОСОБА_4 з одного боку, та ОСОБА_3 з іншого боку, посвідчений приватним нотаріусом Слов"янського міського нотаріального округу Соловар В.І. та зареєстрований в реєстрі за №3362, відповідає діючому законодавству України і в теперішній час немає юридичних підстав для визнання його частково недійсним, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання даного договору купівлі-продажу частково недійсним необхідно відмовити.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання права власності на нежитлову будівлю магазин - кафе загальною площею 133,7 кв.м. є похідними від позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, в їх задоволенні також необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328,334 ЦК України, ст.ст.10,11,58,60,61,81,88, 209, 212-215 ЦПК України суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу частково недійсним, визнання права власності - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду М.В. Лаптєв