Номер провадження: 22-ц/785/2909/15
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Стадніченку А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу частини земельної ділянки дійсним, визнання в порядку спадкування права власності на частину земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 25 січня 2013 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та син ОСОБА_6 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, є співвласниками житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1. За життя чоловік ОСОБА_9 уклав 20 березня 2004 року з сусідом ОСОБА_4 в особі його представника ОСОБА_5 у простій письмовій формі договір купівлі-продажу частини земельної ділянки площею 0,11 га, розташованої по АДРЕСА_2. На виконання договору купівлі-продажу сплачено грошові кошти, перенесено паркан та встановлено між ділянками нові межі. Посилаючись на відмову ОСОБА_4 нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки, позивач ОСОБА_3 як спадкоємець померлого чоловіка ОСОБА_9, від спадщини якого на її користь відмовились сини ОСОБА_6, ОСОБА_7, після уточнення вимог просила визнати дійсним укладений 20 березня 2004 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу частини земельної ділянки площею 0,11 га з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства», розташованої по АДРЕСА_2; визнати за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_9 право власності на вказану частину земельної ділянки; визнати недійним державний акт на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,2013 га кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням «для ведення особистого

селянського господарства» (т.1 а.с.3-6, 96-99).

Позивач ОСОБА_4, звернувшись 6 листопада 2013 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що проживає в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_2, та є власником розташованих за вказаною адресою земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» та земельної ділянки площею 0,2013 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства». Скориставшись його відсутністю ОСОБА_3, ОСОБА_6., ОСОБА_7 самовільно зайняли частину земельної ділянки площею 0,2013 га, встановили огорожу, поставили дерев'яний вагончик, чим перешкоджають у користуванні ділянкою. Посилаючись на порушення права власності, ОСОБА_4 просив усунути перешкоди у користуванні ділянкою шляхом зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 знести огорожу, забрати вагончик (т.2 а.с.2-3).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 4 березня 2014 року справи об'єднано в одне провадження (т.1 а.с.105а).

ОСОБА_4, ОСОБА_5 позов ОСОБА_3 не визнали (т.1 а.с.58-60).

ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 позов ОСОБА_4 не визнали.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано дійсним укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 20 березня 2004 року договір купівлі-продажу частини земельної ділянки площею 0,1170 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», розташованої по АДРЕСА_2; визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_9 право власності на частину земельної ділянку площею 0,1170 га в межах відповідно до кадастрового плану технічного звіту із встановлення меж землекористування в додатку № 1 до висновку судової будівельно-технічної експертизи; відмовлено в задоволенні решти позовних вимог; відмовлено ОСОБА_4 в позові про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (т.1 а.с.155-161).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 повністю та про задоволення позову ОСОБА_4

Неправильність рішення суду апелянт мотивував неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_9. домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, ОСОБА_9 на виконання договору передав кошти, однак ОСОБА_4 ухилився від нотаріального посвідчення договору. Пославшись на наявність письмових доказів укладення договору, показання свідків, фактичне виконання договору встановленням нової межі між земельними ділянками, суд дійшов висновку, що нікчемність правочину в даному випадку не є перешкодою для визнання договору купівлі-продажу частини земельної ділянки дійсним на підставі частини 2 статті 220 ЦК України. Суд зазначив, що ОСОБА_5 мала достатньо повноважень на укладення від імені ОСОБА_4 угоди купівлі-продажу частини земельної ділянки, а наступне схвалення угоди власником земельної ділянки ОСОБА_4 відповідно до положень частини 2 статті 241 ЦК України припинило цивільні права і обов'язки ОСОБА_4 на частину ділянки та створило права і обов'язки для ОСОБА_9 Пославшись на судове рішення про визнання за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_9 права власності на житловий будинок, відмову синів ОСОБА_6, ОСОБА_7 від спадкування після батька частини спірної земельної ділянки, суд визнав за ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_9 право власності на земельну ділянку площею 0,1170 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» з координатами меж відповідно до кадастрового плану технічного звіту, що є додатком до висновку

судової будівельно-технічної експертизи. Суд відмовив ОСОБА_4 в застосуванні строку позовної давності до вимог ОСОБА_3 не тому, що вимоги безпідставні, а, відтак, не захищаються строком давності, а з тих підстав, що вважав строк позовної давності ОСОБА_3 не пропущеним, обґрунтувавши це зверненням ОСОБА_4 до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні ділянкою у листопаді 2013 року. Вважаючи встановленим, що в технічну документацію із землеустрою щодо складання документів на підтвердження права власності на земельну ділянку площею 0,2013 га, розташовану по АДРЕСА_2, внесені недостовірні дані, суд дійшов висновку про неправомірність видачі ОСОБА_4 21 грудня 2012 року державного акту без врахування меж частини земельної ділянки площею 0,1170 га, якою фактично користується ОСОБА_3, та про недійсність державного акту ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,2013 га з підстав невідповідності вимогам частин 1, 3 статті 215 ЦК України. Суд відмовив в задоволенні вимог ОСОБА_4 без обґрунтування свого висновку.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_9 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 1974 року (а.с.14).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.14).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27 березня 2006 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 визнано в порядку спадкування після смерті чоловіка та батька ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в рівних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,199 га в с.Сичавка Комінтернівського району Одеської області. Зі змісту рішення нерухоме майно було набуто спадкодавцем ОСОБА_9 у ОСОБА_10 за укладеним на Одеській товарній біржі договором купівлі-продажу від 28 вересня 2000 року НОМЕР_2. Право приватної спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_6 на нерухоме майно на підставі рішення суду зареєстровано бюро технічної інвентаризації в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 4 грудня 2007 року (т.1 а.с.7-13).

ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13 червня 1992 року державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №1097, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 Комінтернівського району Одеської області, розташованого на земельній ділянці площею 4500 кв.м. Право власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 бюро технічної інвентаризації зареєстровано 20 червня 1992 року (т.2 а.с.4).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_4 Сичавською сільською радою Комінтернівського району Одеської області 17 лютого 1998 року на підставі рішення сесії Сичавської сільської ради від 23 жовтня 1997 року №59, земельна ділянка загальною площею 0,45 га на території Сичавської сільської ради передана у приватну власність, з неї ділянку площею 0,25 га передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, ділянку площею 0,20 га передано для ведення особистого підсобного господарства. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_3 (т.1 а.с.79).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_4, виданого 2 липня 2012 року на підставі рішення сесії від 23 жовтня 1997 року № 59 Сичавської сільської ради та заяви від 6 квітня 2011 року №806 про поділ земельної ділянки, НОМЕР_5, посвідченої приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурським М.М., ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею

0,2500га, кадастровий номер НОМЕР_6, розташованої по АДРЕСА_2 Комінтернівського району Одеської області, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (т.1 а.с.78, т.2 а.с.6).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_7, виданого 21 грудня 2012 року на підставі рішення сесії від 23 жовтня 1997 року № 59 Сичавської сільської ради та заяви від 6 квітня 2011 року №806 про поділ земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурським М.М., ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2013га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_2, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» (т.1 а.с.77, т.2 а.с.5).

20 березня 2004 року ОСОБА_5 написала «довіреність», за змістом якої вона отримала від ОСОБА_9 за частину земельної ділянки (11 сотих) в АДРЕСА_2 грошові кошти в сумі 1 100,00 доларів США (т.1 а.с.16).

Згідно позовних вимог ОСОБА_3 20 березня 2004 року між ОСОБА_4 в особі дружини ОСОБА_12 як представника, та ОСОБА_9, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено письмовий договір купівлі-продажу частини земельної ділянки площею 0,1170 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства» у формі написаної 20 березня 2004 року ОСОБА_5 «довіреності» про отримання від ОСОБА_9 за продану частину ділянки (11 сотих) по АДРЕСА_2 грошових коштів в сумі 1100,00 доларів США. Позивач ОСОБА_3 укладення договору купівлі-продажу доводить «довіреністю» від 20 березня 2004 року ОСОБА_12 про отримання нею коштів, встановленням огорожі на новій межі між ділянками, показаннями свідків, фактичним користуванням вказаною частиною ділянки, площа та межі якої встановлені висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать, зокрема, земельні ділянки (ч.1 ст.181 ЦК України).

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч.1 ст.182 ЦК України).

Таким чином, земельні ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_6, з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», площею 0,2013 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», розташовані по АДРЕСА_2, (до поділу земельна загальною площею 0,45 га на території Сичавської сільської ради, де ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель», ділянка площею 0,20 га «для ведення особистого підсобного господарства») є нерухомими речами (нерухомим майном), відповідно, перехід права власності на земельну ділянку чи її частину підлягає державній реєстрації.

ОСОБА_3 посилається на те, що цивільне право приватної власності та обумовлені цим правом обов'язки у ОСОБА_9 на частину земельної ділянки площею 0,1170 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» виникло на підставі договору купівлі-продажу.

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Договір купівлі-продажу - є двостороннім правочином (ч.2 ст.202 ЦК України).

Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до положень частини 1 статті 132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються.

Згідно положень статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації (ч.3 ст.640 ЦК України).

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України).

Договір купівлі-продажу частини земельної ділянки площею 0,1170 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства» у формі написаної 20 березня 2004 року ОСОБА_5 «довіреності» про отримання від ОСОБА_9 за продану частину ділянки (11 сотих) по АДРЕСА_2 грошових коштів в сумі 1100,00 доларів США, як договір купівлі-продажу нерухомого майна (двосторонній правочин) не відповідає вимогам закону, оскільки в письмовій формі між ОСОБА_4 (в його інтересах представником, діючим на підставі нотаріально посвідченої довіреності) та ОСОБА_9 не укладено, нотаріально не посвідчено, державна реєстрація правочину не проведена. Недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу частини земельної ділянки у сенсі положень частини 1 статті 220 ЦК України вказує на його нікчемність. Відсутність державної реєстрації договору купівлі-продажу частини земельної ділянки як правочину у сенсі положень частини 1 статті 220, частини 3 статті 640 ЦК України свідчить про не вчинення правочину (не укладення договору). Відтак, у розуміння пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України у ОСОБА_9 не виникли цивільні права та обов'язки щодо частини спірної земельної ділянки.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (ч.ч.3,4 ст.334 ЦК України).

Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону (ч.2 ст.373 ЦК України).

За змістом статті 131 ЗК України громадяни мають право набути у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Норма частини 2 статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Оскільки в даному спорі предметом є частина земельної ділянки як нерухоме майно, договір купівлі-продажу щодо якого в обов'язковому порядку укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, то відсутність державної реєстрації договору купівлі-продажу частини земельної ділянки як правочину виключає, зважаючи на недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, можливість застосування до такого правочину положень частини 2 статті 220 ЦК України для визнання договору (правочину) дійсним. З огляду на викладене, правові підстави для задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу частини земельної ділянки відсутні.

Дане узгоджується з роз'ясненнями пункту 13 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними», правовими позиціями Верховного Суду України по розгляду справ цієї категорії.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч.1 ст.1225 ЦК України).

У сенсі положень частини 2 статті 373, частини 3,4 статті 334 ЦК України ОСОБА_9 за життя не набув права власності на земельну ділянку площею 0,1170 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства», розташовану по АДРЕСА_2, що є частиною земельної ділянки площею 0,2013 га кадастровий номер НОМЕР_1, відтак, спірна земельна ділянка до складу спадщини не ввійшла, відповідно, спадкування прав та обов'язків щодо вказаної земельної ділянки площею 0,1170 га не наступає.

Дійсно, в силу положень статті 1261 ЦК України ОСОБА_3 як дружина є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, однак та обставина, що земельна ділянка площею 0,1170 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства», розташована по АДРЕСА_2, не ввійшла до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_9, правові підстави для визнання за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 права власності на земельну ділянку площею 0,1170 га відсутні.

Не набуття ОСОБА_9 на підставі договору від 20 березня 2004 року купівлі-продажу права власності на частину земельної ділянки площею 0,1170 га, що є частиною земельної ділянки площею 0,2013 га з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства», належної ОСОБА_4 (раніше до поділу у 2012 році відповідно до нотаріально посвідченої 6 квітня 2011 року заяви ОСОБА_4 частиною земельної ділянки площею 0,45 га, де 0,25 га ділянка з цільовим призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку», 0,20 га ділянка з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства»), відповідно, не успадкування прав на ділянку ОСОБА_3 є підставою для відмови ОСОБА_3 як спадкоємцю ОСОБА_9 в частині вимог про визнання недійсним виданого 21 грудня 2012 року на підставі рішення сесії від 23 жовтня 1997 року №59 Сичавської сільської ради та посвідченої приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурським М.М. заяви ОСОБА_4 від 6 квітня 2011 року №806 про поділ земельної ділянки державного акту серія НОМЕР_7 на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,2013 га, кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», розташовану по АДРЕСА_2 Комінтернівського району Одеської області.

Підсумовуючи викладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 належить відмовити за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги щодо відмови в позові за безпідставністю вимог ОСОБА_3 обґрунтовані, щодо відмови в позові в силу застосування наслідків спливу строку позовної давності безпідставні, так як відсутнє порушення матеріального права ОСОБА_3 на земельну ділянку, наслідком відсутності такого порушеного права є відмова в позові за безпідставністю вимог, оскільки в межах строку позовної давності (в тому числі за наявності поважних причин пропущення позовної давності) підлягає захисту порушене право.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків (ч.2 ст.152 ЗК України).

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2013 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_2 Комінтернівського району Одеської області, з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», право власності посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_7, виданим 21 грудня 2012 року на підставі рішення сесії від 23 жовтня 1997 року № 59 Сичавської сільської ради та заяви від 6 квітня 2011 року №806 про поділ земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Валігурським М.М. (т.1 а.с.77, т.2 а.с.5).

Частиною земельної ділянки площею 0,1170 га без правових на то підстав користуються відповідачі, які встановили на земельній ділянці огорожу та дерев'яний вагончик.

Таким чином, ОСОБА_4 в силу положень статті 391 ЦК України, частини 2 ст.152 ЗК України як власник земельної ділянки вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування земельною ділянкою площею 0,2013 га кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», шляхом зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 знести огорожу та забрати з ділянки вагончик. Позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню. Доводи апеляційної скарги в частині неправильності відмови в позові ОСОБА_4 обґрунтовані.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, підлягають присудженню з другої сторони понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ОСОБА_4 сплачено судовий збір в сумі 114,71 грн. (т.2 а.с.1). За подання апеляційної скарги на рішення суду ОСОБА_4 сплачено судовий збір в сумі 2195,40 грн. (т.1 а.с.167).

Апеляційною інстанцією рішення ухвалено на користь ОСОБА_4, відтак, понесені ним судові витрати на сплату судового збору підлягають присудженню пропорційно до розміру задоволених вимог:

з ОСОБА_3 в сумі 1905,83 грн. (114,71 грн. за подання позовної заяви + 121,80 грн. за подання апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 = 236,51 грн. : 3 = 78,83 грн. + 1827,00 грн. за апеляційну скаргу в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_3 = 1905,83 грн.);

з ОСОБА_6 в сумі 78,83 грн. (114,71 грн. за подання позовної заяви + 121,80 грн. за подання апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 = 236,51 грн. : 3 = 78,83 грн.);

з ОСОБА_7 в сумі 78 грн. 83 коп. (114,71 грн. за подання позовної заяви + 121,80 грн. за подання апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 = 236,51 грн. : 3 = 78,83 грн.).

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2014 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання договору купівлі-продажу частини земельної ділянки дійсним, визнання в порядку спадкування права власності на частину земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право

власності на земельну ділянку - відмовити.

Позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити.

Усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2013 га кадастровий номер НОМЕР_1 з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», розташованої по АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 знести огорожу та забрати з ділянки вагончик.

Стягнути на користь ОСОБА_4 судові витрати з ОСОБА_3 в сумі 1905 грн. 83 коп., з ОСОБА_6 в сумі 78 грн. 83 коп., з ОСОБА_7 в сумі 78 грн. 83 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков