Справа № 329/154/15-ц
Провадження 2/329/129/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2015 року смт. Чернігівка Чернігівський районний суд Запорізької області

в складі: головуючого-судді Поди Н.М.

при секретарі: Сивак В.Г.

за участю прокурора Олійник О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чернігівка цивільну справу за позовом Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Чернігівська РДА, як орган опіки та піклування в інтересах дітей ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просить позбавити її батьківських прав відносно її дітей, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач посилається на те, що відповідачка ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають по АДРЕСА_1 та знаходяться на повному утриманні дідуся та бабусі ОСОБА_4, ОСОБА_5. Сама ж ОСОБА_3 проживає без реєстрації в с. Розівка Чернігівського району Запорізької області, з дітьми не спілкується, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, матеріально та морально не підтримує, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Питання щодо невиконання останньою батьківських обов'язків по відношенню до дітей неодноразово виносилося на засідання виконкому Михайлівської сільради Кам'янського району у 2012 та 2013рр., але позитивних висновків мати дітей не зробила, з цих підстав Служба у справах дітей Кам'янської РДА Черкаської області звернулась із клопотанням щодо позбавлення її батьківських прав, на підставі чого Службою у справах дітей Чернігівської РДА було проведено перевірку та підтверджено факти ухиляння останньої від виконання своїх батьківських обов'язків.

У зв'язку з тим, що матір самоусунулася від виконання своїх обов'язків, не цікавиться життям своїх дітей, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, не піклується про їх виховання, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

В судовому засіданні представник позивача, Веремії Л.С. позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилася, до суду надала письмову заяву в якій позов визнала та просила розглянути справу без її участі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка, ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с.7).

Відповідно до матеріалів справи відповідачка дітьми не цікавиться, не дбає про їх здоров'я, моральний та фізичний розвиток, ухиляється від їх виховання та утримання, діти знаходяться на повному забезпеченні дідуся та бабусі, які повністю ними опікуються: забезпечують їх одягом, шкільним приладдям, харчуванням, за необхідності лікуванням.

Рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради №89 від 11.12.2012р. сім'я ОСОБА_3 поставлена на облік виконкому сільської ради як неблагополучна сім'я та попереджена про те, що у разі невиконання нею своїх батьківських обов'язків стосовно неповнолітніх дітей її буде позбавлено батьківських прав у судовому порядку (а.с.10).

Рішенням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області №20 від 12.03.2013р. вирішено порушити клопотання до служби у справах дітей Кам'янської райдержадміністрації щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав у судовому порядку відносно її неповнолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.11).

Згідно довідки Михайлівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1. На адміністративній території сільської ради фактично не проживає, з дітьми довгий час не проживає, родинні стосунки з ними не підтримує, матеріально їх не забезпечує, не створює для них необхідні умови для навчання та проживання, їх вихованням не займається (а.с.7).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Просторівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області ОСОБА_3 не зареєстрована, але проживає в с. Розівка Чернігівського району разом чоловіком, ОСОБА_8,1980 р.н. та його родичами. (а.с.8).

Згідно наданої характеристики з місця проживання, ОСОБА_3 проживає на території Просторівської сільської ради з вересня 2011 року, але не зареєстрована. Одружена, має двох неповнолітніх дітей, які з нею не проживають. За час проживання зарекомендувала себе посередньо, ніде не працює (а.с.10).

Відповідно до письмових заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2, діти не заперечують проти позбавлення їх матері, ОСОБА_3 батьківських прав (а.с.16-17).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення її батьківських прав, так як вона ухиляється від виконання своїх обовязків: не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 ухиляється від виховання своїх дітей і в силу ст. 164 Сімейного кодексу України підлягає позбавленню батьківських прав.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України та ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України „Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо. Відповідно до статей 25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дітей, ОСОБА_1, ОСОБА_2 за тими підставами, що відповідачка самоусунулася від виконання своїх обов'язків по відношенню до неповнолітніх дітей, взагалі не проявляє до них материнської турботи, байдуже ставиться до виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165 СК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 243,60 грн.: Чернігівський районний суд Запорізької області, ЄДРПОУ суду: 37304095, УДК у Чернігівському районі ГУДКУ в Запорізькій області, отримувач коштів: Державний бюджет Чернігівського району, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 34677035, МФО 813015, № доходного рахунку щодо сплати судового збору 0316

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя