Справа № 1515/941/12>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2015смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді - Рудніцького В.А.,

при секретарі - Кривошеєнко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Комінтернівське Одеської області об'єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та КП «Комінтернівське РБТІ» про визнання недійсною декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування рішення виконкому Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення про його реєстрацію та визнання права власності на будівельні матеріали та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому просив суд визнати домоволодіння, розташоване на земельній ділянці площею 0,08га по АДРЕСА_1, та автомобіль марки Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1 об'єктами спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності на ? частку домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 0,04га по АДРЕСА_1 та ? частку автомобіля марки Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1, визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 0,04га по АДРЕСА_1 та ? частку автомобіля марки Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1, посилаючись на неможливість вирішення даного спору в позасудовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Болотова М.М. підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача послалася на те, що 31 липня 2003 року позивач уклав шлюб з відповідачем.

В період шлюбу подружжям було збудовано домоволодіння з господарськими спорудами, розташоване на земельній ділянці площею 0,08га, по АДРЕСА_1, та придбано автомобіль марки Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1.

Право власності на спільне сумісне майно було вирішено оформити на відповідачку.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право спільної сумісної власності не поділене на частки, тому усі співвласники мають однакове, рівне право володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном.

Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України подружжя мають право на розподіл майна, що належить їм на праві загальної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За приписами ст. 70 CK у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сторони ані шлюбний договір, ані будь-який інший договір щодо розподілу спільного майна не укладали. Таким чином, вона вважає, що позивачу на праві власності належить ? частка майна, що було набуто в шлюбі.

Крім того, вона вважає, що оскільки спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю, то підлягає розподілу і земельна ділянка, на якій воно розташоване. Земельна ділянка розподіляється між подружжям пропорційного долі кожного у майні, що виступає предметом спору.

Поділити майно в позасудовому порядку не надається можливим, у зв'язку із чим, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги не визнав та звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та КП «Комінтернівське РБТІ» про визнання недійсною декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування рішення виконкому Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення про його реєстрацію та визнання права власності на будівельні матеріали, у якому просив суд визнати недійсною декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (будівництво житлового будинку літ «А», гараж літ «Б», альтанка літ «В», вбиральня, літ «Г» за адресою: АДРЕСА_1), зареєстровану Інспекцією ДАБК в Одеській області 16 грудня 2011 року за №6069, скасувати рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №137 від 23 грудня 2011 року «Про оформлення права приватної власності та видачу свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_2, скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року, оформлене виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, скасувати рішення Комунального підприємства «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» від 20 січня 2012 року про державну реєстрацію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року, оформлене виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/5 частин матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва незавершеного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва незавершеного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, та встановити порядок виконання рішення суду, згідно якого, воно є підставою для внесення державним реєстратором запису про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року, оформленого виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2.

В обґрунтування позовної заяви представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 послався на те, що на підставі рішення Іллічівського районного суду м.Одеси від 28 серпня 2001 року ОСОБА_2 набула право власності на 2/3 домоволодіння під АДРЕСА_2 Вказане домоволодіння було спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та її колишнього чоловіка - ОСОБА_6.

Таким чином, вказане майно було набуто ОСОБА_2, ще до шлюбу з ОСОБА_1, та не є їх спільною власністю подружжя.

В 2007 році ОСОБА_2 та її син від першого шлюбу - ОСОБА_3 прийняли рішення продати вказане домоволодіння та збудувати новий будинок на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Для цього в червні 2007 року ОСОБА_2 отримала державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 27 червня 2007 року.

Також в червні 2007 року, з метою отримання коштів для будівництва, ОСОБА_2 продала належне їй нерухоме майно під АДРЕСА_2 за 80 000 доларів США.

На отримані кошті ОСОБА_2 придбала необхідні будівельні матеріали.

Частина обладнання була придбана її сином - ОСОБА_3, але вказану частину вона вважає незначною.

При цьому, ОСОБА_1, з яким ОСОБА_2 на той час вже знаходилася у шлюбі, грошової та особистої участі у придбанні будівельних матеріалів та фінансуванні будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не приймав.

Будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося практично повністю за кошти, отримані ОСОБА_2 від продажу домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2, що було набуте нею у власність ще до шлюбу з ОСОБА_1, тобто від продажу майна, що було її особистою власністю.

Станом на 2011 рік будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не було завершене, та існувала потреба у виконанні значної частини робіт.

У цей час подружні стосунки ОСОБА_2 з ОСОБА_1 значною мірою погіршилися, та ОСОБА_2 стало відомо, що в 2012 році, ОСОБА_1, плануючи розірвати шлюб, уклав договір №6 від 30 листопада 2011 року, згідно якого виступив замовником послуг на оформлення правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння.

Після цього, ОСОБА_1, без повідомлення ОСОБА_2 та її погодження, оформив від її імені декларацію про готовність об'єкту до експлуатації, підробивши її підпис, та 16 грудня 2012 року зареєстрував її в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області.

Таким чином, ОСОБА_1 підробивши підпис ОСОБА_2 на декларації про готовність об'єкта до експлуатації та зареєструвавши її в Інспекції ДАБК, вчинив правочин, спрямований на отримання права оформити у власність житловий будинок, що будувався ОСОБА_2, та отримання документів на право власності на нього.

Натомість, волевиявлення ОСОБА_2 на оформлення та реєстрацію декларації про готовність об'єкту - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не було. Вона не оформляла та не підписувала вказану декларацію.

Враховуючи це, він вважає, що правочин щодо оформлення декларації про готовність вказаного житлового будинку до експлуатації - є недійсним.

Дізнавшись про реєстрацію підробленої декларації, ОСОБА_2 звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Художньо-інженірінговий центр «Експрес-проект», яке розробило проект будівництва житлового будинку, для отримання висновку щодо виконаних будівельних робіт.

Листом від 13 березня 2012 року за вих. №13/03, вказана установа повідомила, що збудований об'єкт не може розглядатися, як об'єкт закінченого будівництва через те, що роботи не виконані в повному обсязі, а саме: планування приміщень не відповідає рішенням, прийнятим в проектній документації - об'єкт самовільно реконструйований, відсутні міжповерхові сходи, над частиною будівлі відсутня крівля. З урахуванням цього, проектна установа підтвердила, що передбаченої законодавством України можливості ввести будинок в експлуатацію немає.

Крім цього, ОСОБА_2 був отриманий висновок будівельно-технічного експертного дослідження від 05.03.2012р.,відповідно до якого житловий будинок є неготовим до здачі в експлуатацію у відповідності з ДБН, вимогами техніки безпеки, санітарними нормами, правилами, пожежної безпеки, та іншими нормами діючого законодавства». Більш того, нібито розташований на земельній ділянці гараж взагалі відсутній.

Таким чином, внаслідок існування вказаної декларації, ОСОБА_2 позбавлена можливості привести будинок у відповідність до проекту, добудувати його належним чином, що порушує її права та законні інтереси. Більш того, внаслідок існування оскаржуваної декларації порушені її законні інтереси щодо захисту права власності на об'єкт будівництва, що зводиться за її кошти, від протиправних посягань з боку ОСОБА_1

На підставі підробленої декларації про готовність домоволодіння, Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області в особі виконавчого комітету було прийняте рішення №137 від 23 грудня 2011 року «Про оформлення права приватної власності та видачу свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2.

На підставі цього рішення Фонтанської сільської ради в особі виконавчого комітету було оформлене свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року.

Рішення Фонтанської сільради від 23.12.2011р. №137 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року підлягають скасуванню, оскільки оформлені на підставі недійсного правочину, який не створив жодних правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, наслідком оформлення підробленої декларації про готовність об'єкта до експлуатації та подальшого оформлення документів на право власності на домоволодіння, стала реєстрація свідоцтва про право власності Комунальним підприємством «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації».

Рішення про державну реєстрацію права власності було прийняте КП «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» 20 січня 2012 року.

Виходячи зі змісту частин першої і другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації, право власності на цей об'єкт не виникає.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва.

Зважаючи на те, що домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 будівництвом не завершене, право власності на нього не може бути визнано за жодною особою.

Водночас, можливим є визнання права власності на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва.

Зазначені матеріали були придбані ОСОБА_2 за власні кошти, отримані від продажу домоволодіння, що було її приватною власністю, як таке, що придбане до шлюбу з ОСОБА_1. Також, частина коштів була надана її сином - ОСОБА_3. Розмір грошових витрат ОСОБА_3 ОСОБА_2 оцінює в 1/5 частину вартості всіх використаних матеріалів, обладнання та іншого майна.

На теперішній час, вказані факти не визнаються ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які претендують на право власності на ? та ? частину домоволодіння, яке взагалі будівництвом не завершене.

За таких обставин, він просить суд задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні первинних позовних вимог - відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги не визнав та звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки, у якій просить суд визнати за ним право власності на ? частку домоволодіння, та ? частину земельної ділянки площею 0,04га, розташованих по АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_3 послався на те, що підставі рішення Іллічівського районного суду м.Одеси від 28 серпня 2001 року його мати - ОСОБА_2 набула право власності на 2/3 домоволодіння під АДРЕСА_2 Вказане домоволодіння було спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та її колишнього чоловіка - ОСОБА_6.

В 2007 році він та його мати - ОСОБА_2 прийняли рішення продати вказане домоволодіння та збудувати новий будинок на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Для цього в червні 2007 року його мати ОСОБА_2 отримала державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 27 червня 2007 року.

Також в червні 2007 року, з метою отримання коштів для будівництва нового будинку, його мати - ОСОБА_2 продала належне їй нерухоме майно під АДРЕСА_2 за 80 000 доларів США.

На отримані кошті він з матір'ю придбали необхідні будівельні матеріали та розпочали будівництво будинку.

З самого початку будівництва він з матір'ю домовився, що нове домоволодіння буде їх спільною власністю, по ? частині кожному.

Крім того, в період 2009-2012 років він вкладав власні кошти у будівництво, та приймав особисту участь у виконанні будівельних робіт.

Дотримуючись їх домовленості, він з матір'ю здійснювали будівництво домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, та збирались після завершення будівництва оформити право власності на нього, по 1/2 частині за кожним.

Натомість, наприкінці 2011 року, чоловік його матері - ОСОБА_1, який взагалі не мав жодного відношення до їх домоволодіння, підробив підпис його матері на декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрував вказану декларацію в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області.

Той факт, що усіма питаннями щодо завершення будівництва та отримання декларації про готовність будинку до експлуатації, займався саме ОСОБА_1 підтверджений договором №6 від 30 листопада 2011 року. Згідно цього договору ОСОБА_1 доручив консультувати його та супроводжувати з його боку та від його імені усього комплексу робіт, пов'язаних з оформленням та узаконенням його з матір'ю будинку.

Дізнавшись про реєстрацію ОСОБА_1 оскаржуваної декларації, він з матір'ю звернулися до Товариства з обмеженою відповідальністю «Художньо-інженірінговий центр «Експрес-проект», яке розробило проект будівництва домоволодіння, для отримання висновку щодо виконаних будівельних робіт.

Листом від 13 березня 2012 року за вих. №13/03, вказана установа повідомила, що збудований об'єкт не може розглядатися, як об'єкт закінченого будівництва через те, що роботи не виконані в повному обсязі, а саме: планування приміщень не відповідає рішенням, прийнятим в проектній документації - об'єкт самовільно реконструйований, відсутні міжповерхові сходи, над частиною будівлі відсутня крівля. З урахуванням цього, проектна установа підтвердила, що передбаченої законодавством України можливості ввести будинок в експлуатацію немає.

20 січня 2012 року, ОСОБА_1 отримав витяг про державну реєстрацію права власності на вказане домоволодіння на ім'я ОСОБА_2

Таким чином, ОСОБА_1, діючи без його з матір'ю згоди та відома, підробивши підпис ОСОБА_2, незаконно та безпідставно ввів їх домоволодіння в експлуатацію.

За вказаних обставин, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав на 1/2 частину домоволодіння.

Представник відповідача - Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заперечення у якому просить суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в частині скасування рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 137 від 23.12.2011 р. «Про оформлення права приватної власності та видачу свідоцтва про права власності на житловий будинок з господарськими будівлями» та свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 16.01.2012 р., оформлене виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх заперечень, представник відповідача послався на те, що згідно з наявними в сільській раді даними, ані ОСОБА_1, ані ОСОБА_2 до Фонтанської сільської ради із заявами про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право приватної власності на спірний житловий будинок не зверталися.

Також, на підставі Протоколу № 12 виконавчого комітету Фонтанської сільської ради від 23.12.2011 р., рішення № 137 «Про оформлення права приватної власності та видачу свідоцтва про права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1» не приймалося.

Таким чином, не має підстав для скасування вищезазначеного рішення, в якому вирішено питання про оформлення право власності та видачі свідоцтва на право приватної власності громадянам, які не мають жодного відношення до предмету розгляду справи.

За таких обставин, Фонтанська сільська рада просить відмовити в задоволенні позовних вимог щодо скасування рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради №137 про оформлення права власності на житловий будинок з господарським будівлями. Решту позовних вимог - розглянути на розсуд суду.

Представник відповідача - КП «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву у якій просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи - Інспекції Державного Архітектурно-будівельного контролю в Одеській області в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первинні позовні вимоги ОСОБА_1 та позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають лише частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що до 20 січня 2000 року ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. Від шлюбу з ОСОБА_6 у ОСОБА_2 є син - ОСОБА_3. На підставі рішення Іллічівського районного суду м.Одеси від 28 серпня 2001 року ОСОБА_2 набула право власності на 2/3 домоволодіння під АДРЕСА_2, яке раніше було спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та її колишнього чоловіка - ОСОБА_6. Вказане майно було набуто ОСОБА_2, ще до шлюбу з ОСОБА_1, та є її приватною власністю.

Згідно пунктів 1 та 3 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини є майно, набуте нею, до шлюбу, а також за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

31 липня 2003 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_1.

В 2007 році ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 прийняли рішення розпорядитися вказаним майном, та продати належну ОСОБА_2 частину домоволодіння та збудувати новий будинок на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку із чим, в червні 2007 року ОСОБА_2 в порядку безоплатної приватизації отримала державний акт про право власності на земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 серії НОМЕР_2 від 27 червня 2007 року.

Також в червні 2007 року, з метою отримання коштів для будівництва нового будинку, ОСОБА_2 продала належне їй нерухоме майно, розташоване під АДРЕСА_2 за 80 000 доларів США.

На отримані кошті ОСОБА_2 придбала будівельні матеріали та оплатила будівельні роботи, необхідні для будівництва будинку.

Частина обладнання була придбана ОСОБА_3.

Будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося переважно за кошти, отримані ОСОБА_2 від продажу домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2, що було набуте нею у власність ще до шлюбу з ОСОБА_1, тобто від продажу майна, що було її особистою власністю.

Наприкінці 2011 року подружні стосунки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 значною мірою погіршилися, та вони перестали проживати однією сім'єю.

На початку 2012 року, коли будівництво житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, ще не було завершене, ОСОБА_2 дізналася, що ОСОБА_1 уклав договір №6 від 30 листопада 2011 року, згідно якого виступив замовником послуг на оформлення правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок.

Після цього, ОСОБА_1, без повідомлення ОСОБА_2 та її погодження, оформив від її імені декларацію про готовність об'єкту до експлуатації, підробивши її підпис, та 16 грудня 2012 року зареєстрував її в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно частини 1 статті 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Ухвалою суду від 12 вересня 2013 року, з метою встановлення автора підпису у заяві про прийняття будинку в експлуатацію, по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05 березня 2014 року, рукописні записи у заяві (про прийняття в експлуатацію об'єкта за адресою: АДРЕСА_1) б/д (матеріали справи №1515/941/12 (арк. №199)) виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_2 у вигляді запису її прізвища, у наданій на експертизу заяві (про прийняття в експлуатацію об'єкта за адресою: АДРЕСА_1) б/д, розміщені в графі «(підпис замовника: керівника юридичної особи/фізичної особи-підприємця/фізичної особи/уповноваженої особи)» (матеріали справи №1515/941/12 (арк. №199)), виконаний не самою ОСОБА_2, а іншою особою.

Дізнавшись про реєстрацію підробленої декларації, ОСОБА_2 отримала висновок будівельно-технічного експертного дослідження від 05.03.2012р.,відповідно до якого житловий будинок є неготовим до здачі в експлуатацію у відповідності з ДБН, вимогами техніки безпеки, санітарними нормами, правилами, пожежної безпеки, та іншими нормами діючого законодавства». Більш того, нібито розташований на земельній ділянці гараж взагалі відсутній.

Ухвалою суду від 11 червня 2014 року, з метою встановлення ступеню готовності спірного будинку, по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз №3158 від 10 листопада 2014 року, ступінь готовності до експлуатації житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає 64%.

Таким чином, ОСОБА_1 підробивши підпис ОСОБА_2 на декларації про готовність об'єкта до експлуатації та зареєструвавши її в Інспекції ДАБК, вчинив правочин, спрямований на отримання права оформити у власність житловий будинок, що будувався ОСОБА_2, та отримання документів на право власності на нього. Волевиявлення ОСОБА_2 на оформлення та реєстрацію декларації про готовність об'єкту - житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не було.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що правочин щодо оформлення декларації про готовність вказаного житлового будинку до експлуатації - є недійсним.

Суд не приймає до уваги доводи представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_1 уклав договір №6 від 30.11.2011р. щодо оформлення правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, шляхом реєстрації відповідної декларації в Інспекції ДБАК в інтересах сім'ї, та щодо прийняття спірного об'єкту в експлуатацію із дотриманням вимог Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, оскільки, як було встановлено в ході судового розгляду справи, ОСОБА_2 не уповноважувала ОСОБА_1 на представництво її інтересів, та навіть не була обізнана про його наміри ввести будинок в експлуатацію.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо скасування рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №137 від 23 грудня 2011 року «Про оформлення права приватної власності та видачу свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки, як було встановлено в ході судового розгляду справи, на підставі Протоколу № 12 виконавчого комітету Фонтанської сільської ради від 23.12.2011 р., рішення № 137 «Про оформлення права приватної власності та видачу свідоцтва про права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1» не приймалося, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 навіть не зверталися до Фонтанської сільської ради із заявами про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право приватної власності на спірний житловий будинок.

Натомість, на підставі підробної виписки з рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради №137 від 23 грудня 2011 року ОСОБА_1 вдалося можливим оформити свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року.

Враховуючи, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року, було видане Фонтанською сільською радою Комінтернівського району Одеської області на підставі рішення виконавчого комітету Фонтанської сільської ради №137 від 23 грудня 2011 року, яким не вирішувалося питання щодо оформлення права приватної власності та видачу свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_2 та на підставі недійсної декларації про готовність вказаного житлового будинку до експлуатації, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги ОСОБА_2 щодо його скасування.

Крім цього, суд вважає обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню, позовну вимогу ОСОБА_2 щодо скасування рішення Комунального підприємства «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» від 20 січня 2012 року про державну реєстрацію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року, виданого виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, оскільки, як було встановлено в ході судового розгляду справи, вказане рішення було прийняте на підставі недійсних документів.

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання за нею права власності на 4/5 частин матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва незавершеного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, та визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/5 частину матеріалів, обладнання та іншого майна, що було використано в процесі будівництва незавершеного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, а також позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на ? частку домоволодіння, та ? частину земельної ділянки площею 0,04га, розташованих по АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають, оскільки в ході судового розгляду справи сторонами не було надано до суду належних доказів, які б доводили факт наявності між ними домовленості про створення спільної часткової власності на жилий будинок та отримання ними для вказаної мети земельної ділянки.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не надали до суду документальних підтверджень здійснення ними затрат на будівництво спірного будинку, які б дозволили суду встановити розмір їх частки матеріалів, обладнання та іншого майна, що були використані в процесі будівництва незавершеного житлового будинку.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 0,08га по АДРЕСА_1, об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнання за ним та ОСОБА_2 права власності на вказане майно в рівних частинах, задоволенню не підлягають, оскільки, в ході судового розгляду справи було встановлено, що спірне нерухоме майно не має статусу житлового будинку, а є незакінченим будівництвом будівлею, готовністю 64%, а правовстановлюючі документи на нього були отримані з грубим порушенням норм діючого законодавства.

Виходячи зі змісту статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації, право власності на цей об'єкт не виникає.

Зважаючи на те, що домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 будівництвом не завершене, право власності на нього не може бути визнано за жодною особою.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не заявляв позовних вимог щодо визнання за ним права власності на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва незавершеного житлового будинку, суд розглянувши позов в рамках заявлених позовних вимог, приходить до висновку про його безпідставність та необґрунтованість.

Позовні вимоги щодо визнання автомобіля марки Toyota Yaris, державний номерний знак НОМЕР_1 об'єктом спільної сумісної власності, та його розподілу в рівних частинах, то в ході судового розгляду справи було встановлено, що вказаний автомобіль не перебуває на обліку, у зв'язку із чим, суд також знаходить їх безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст.ст. 57,60 Сімейного кодексу України, ст.ст. 182, 202, 203, 215, 216, 331, 377 Цивільного кодексу України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст.ст.9,26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст.10, 11, 57-61, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити повністю.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та КП «Комінтернівське РБТІ» про визнання недійсною декларації про готовність об'єкта до експлуатації, скасування рішення виконкому Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та рішення - задовольнити частково.

Визнати недійсною декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (будівництво житлового будинку літ «А», гараж літ «Б», альтанка літ «В», вбиральня, літ «Г» за адресою: АДРЕСА_1), зареєстровану Інспекцією ДАБК в Одеській області 16 грудня 2011 року за №6069.

Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року, оформлене виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2.

Скасувати рішення Комунального підприємства «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» від 20 січня 2012 року про державну реєстрацію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року, оформлене виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини заявлених ОСОБА_2 - відмовити.

Встановити порядок виконання рішення суду, згідно якого, рішення є підставою для внесення державним реєстратором запису про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 січня 2012 року, оформленого виконавчим комітетом Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності на частину домоволодіння та земельної ділянки - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: