АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1962/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівЗахарової А. Ф. , Качана О. В.
при секретаріВосколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 червня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на дії та бездіяльність начальника Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ Бондаренка О.М. та державного виконавця цього ж ВДВС Біленької О.М.,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду із цією скаргою, якою просив суд визнати неправомірними та незаконними дії та бездіяльність начальника Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ Бондаренка О.М. та державного виконавця цього ж ВДВС Біленької О.М., які полягають у неналежному повідомленні боржника про відкриття виконавчих проваджень, про дату та місце проведення реалізації його рухомого майна, та в прийнятті заяви від неповноважного представника стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» Берези М.Л.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що його представник ознайомилась 20.04.2015 з матеріалами виконавчого провадження, відкритим за виконавчими листами Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 261106,54 грн. та судового збору в сумі 2611,06 грн., у результаті чого він довідався про те, що ДВС не повідомила його належним чином про відкриття цього виконавчого провадження та про дату та місце проведення реалізації його рухомого майна для погашення боргу перед банком. Крім того, скаржник наголошує на тому, що вказане виконавче провадження відкрито на підставі заяви представника банку Берези М.Л. повноваження якого належним чином не підтверджено.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.06.2015 у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з цією ухвалою суду представник боржника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та задовольнити скаргу боржника, вказуючи на доводи, аналогічні наведеним у скарзі, та на те, що право боржника в даному випадку буде відновлено у разі задоволення його скарги самим лише констатуванням судом наявності такого порушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

При судовому розгляді встановлено, що на виконанні в Соснівському ВДВС Черкаського МУЮ перебуває виконавче провадження №462453308 про стягнення згідно виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.01.2015 боргу з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 261106,54 грн. та 2611,06 грн. судового збору. Дане виконавче провадження відкрито на підставі відповідної заяви представника ПАТ КБ «Приватбанк» Берези М.Л. Воно перебуває у складі зведеного виконавчого провадження.

Державним виконавцем Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ 28.01.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлена простою кореспонденцією ОСОБА_6 відповідно до супровідного листа від 28.01.2015. В подальшому державним виконавцем 03.02.2015 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. Крім цього в матеріалах справи є копії супровідних листів від 20.04.2015, 29.04.2015 про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та копії рекомендованих почтових повідомлень з відміткою про отримання особисто боржником ОСОБА_6 цієї кореспонденції.

Твердження апелянта щодо відсутності належних повноважень у представника стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» Берези М.Л. на звернення із заявою про прийняття до виконання виконавчого документу у зв'язку з неналежними повноваженнями Секретаря Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» Єрикалової І.О. не підтверджено доказами, так як суду не надано доказів щодо скасування довіреностей вище вказаних осіб або визнання їх недійсними в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують та не містять даних, які б давали підстави для сумнівів у їх правильності.

Як правильно вказав суд першої інстанції відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7 ст.12).

Колегія суддів вважає, що, оскільки наразі скаржник належно повідомлений про відкриття виконавчого провадження, сама по собі констатація неповідомлення боржника про це в минулому з вини працівників ДВС не відновить його прав.

При цьому слід звернути увагу, що згідно ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Із семантичного аналізу цієї правової норми вбачається, що завданням виконавчого провадження є виконання, зокрема, судового рішення згідно відповідної процедури, яка забезпечить дотримання прав його учасників.

Отже наразі право скаржника знати про рішення, прийняті у рамках виконавчого провадження, зокрема, про його відкриття, є дотриманим.

Оскільки у даному виконавчому провадженні про стягнення боргу з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 261106, 54 грн. та судових витрат реалізація майна не проводилась, доводи скарги про неповідомлення боржника про її проведення є безпідставними.

У аспекті вищевикладеного колегія суддів вважає, що доводи скарги щодо відсутності контролю начальника ВДВС за діями своїх підлеглих є безпідставними, оскільки істотних порушень законодавства при вчиненні виконавчих дій у даному випадку встановлено не було, а апелянтом протилежного не доведено.

В цілому доводи скарги на дії та бездіяльність ДВС, а також апеляційної скарги, є за своїм змістом нелогічними та такими, що не свідчать про незаконність проведення виконавчих дій у спірному виконавчому провадженні та про наявність порушень прав боржника.

Скаржнику слід звернути увагу на те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України, однак наразі боржник добровільно рішення суду не виконав.

Розділом VII ЦПК України регламентовано судовий контроль за виконанням судових рішень. Крім того, згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів звертає увагу апелянта на неприпустимість зловживання правом, зокрема, на оскарження дій органів виконавчої служби, у разі якщо його використовують не для захисту прав суб'єкта виконавчого провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Отже ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.06.2015 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 червня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на дії та бездіяльність начальника Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ Бондаренка О.М. та державного виконавця цього ж ВДВС Біленької О.М., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :