Справа № 203/1570/15-ц
Провадження № 2/0203/685/2015
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №29 «Автомобіліст», треті особи П?ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, Дніпропетровська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОК «ЖБК №29 «Автомобіліст» посилаючись на те, що її батько ОСОБА_2 на підставі списків ЖБК №29 «Автомобіліст» та ордеру №1572 від 24 вересня 1965 року отримав як член кооперативу квартиру АДРЕСА_1, за життя сплатив повністю її вартість і набув на неї право власності, проте після смерті батька 14 грудня 2013 року, постановою нотаріусу від 20 лютого 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 лютого 1991 року у звязку з тим, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності та, відтак, відсутні правовстановлюючі документи, тому позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після батька.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала. наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, а в подальшому у поданій через канцелярію суду заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача ОК «ЖБК «№29 «Автомобіліст» ОСОБА_3 в судоівому засіданні позов визнав, пояснивши, що дійсно за даними журналу обліку пайових внесків, ОСОБА_2, будучи членом ЖБК №29 «Автомобіліст» та отримавши 24 вересня 1965 року ордер на вселення в квартиру АДРЕСА_2, повністю сплатив пайові внески у 1977 році, тому набув право власності на квартиру, тому остання належить позивачу як спадкоємцю усього майна за заповітом. В подальшому представник клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Треті особи П?ята дніпропетровська ДНК, Дніпропетровська міська рада, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, причин неявки суду не повідомили, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників вказаних третіх осіб.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, як члену ЖБК №29 «Автомобіліст» з 18 березня 1963 року, тобто з часу створення кооперативу, на підставі ордеру №1572, виданому 24 вересня 1965 року, виділена двокімнатна квартира АДРЕСА_3, та пайовий внесок в сумі 3729,00 карбованців в грошових одиницях СРСР сплачений повністю у 1977 році: 1688,00 крб. початковий внесок у 1965 році; 2042,00 крб. протягом12 років до 1977 року, що підтверджується відомістю про видачу ордерів ОК «ЖБК №29 «Автомобіліст», журналом «Обліку пайових внесків», довідками ОК «ЖБК №29 «Автомобіліст» від 17 березня 2015 року №19, 29, 30, 31, 32 (а.с.16-23).

ОСОБА_2 помер 14 грудня 2013 року, про що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ 26 грудня 2013 року вчинено актовий запис №8892 та видане свідоцтво про смерть (а.с.12).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 15 Закону України «Про власність», норми якої також розяснені Пленумом Верховного Суду України у постанові № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Також, з аналізу ст.ст. 15, 16, 17 Закону України «Про власність», належить дійти висновку, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

Відповідно за ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини після ОСОБА_2 увійшла належна йому на день смерті 14 грудня 2013 року квартира АДРЕСА_2.

За даними довідки КП «ДМБТІ» ДОР від 02 квітня 2015 року № 3307 в інвентаризаційній справі станом на 31 грудня 2012 року відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.50).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 02 лютого 1991 року державним нотаріусом Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, за яким заповів виплачену кооперативну квартиру АДРЕСА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в рівних частинах кожному (а.с.62).

В свою чергу ОСОБА_6, 24 лютого 2015 року заявою повідомив нотаріуса Пятої дніпропетровської ДНК про відмову від спадщини за заповітом від 02 лютого 1991 року, за яким йому заповідалось ? частина квартири АДРЕСА_5 ум. Дніпропетровську, та про згоду на видачу свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом ОСОБА_1 (а.с.59), що суд оцінює відмову в порядку ч.1 ст. 1274 ЦК України від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Згідно з вимогами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України позивач звернулася 11 березня 2014 року до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_2 (а.с.53), який окрім визначення її спадкоємцем у заповіті є батьком останньої, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про укладення і розірвання шлюбу (а. с. 10, 11).

Разом з тим, постановами нотаріуса Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 20 лютого 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.58-зворот, 61-зворот).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

За правилами ст. 88 ЦПК України з урахуванням клопотання позивача судові витрати належить покласти на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 209, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом, складеним ОСОБА_2, який помер 14 грудня 2013 року, посвідченим 02 лютого 1991 року нотаріусом П?ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за №2-303, право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44,4 кв. м., житловою площею 29,5 кв. м., яка складається з коридору площею 5,3 кв. м., санвузлу площею 2,7 кв.м., кухні площею 6,2 кв.м., житлової кімнати площею 17,0 кв.м., житлової кімнати площею 12,5 кв.м., балкону площею 0,7 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О.В. Колесніченко