Провадження №2/263/2082/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Турченка О.В., при секретарі Грачовій О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та примусову реєстрацію у будинку дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, вказавши, що у неї з відповідачем 14.01.1998 р. народилась донька ОСОБА_3, і з цього часу вони всі мешкають у будинку №52 по вул. Комінтерній у м. Маріуполі, що належить відповідачу. При отриманні донькою паспорту вона була зареєстрована в 1-кімнатній квартирі за місцем реєстрації матері по вул. Зелінського, 41-19 у м. Маріуполі, а потім знята з обліку, оскільки відповідач пообіцяв зареєструвати доньку у себе, але цього не зробив внаслідок погіршення стосунків між ними та постійними сварками. У відділі міграційної служби доньці було відмовлено у реєстрації у будинку відповідача, тому вона просить в судовому порядку вселити ОСОБА_3 у спірний будинок, не чинити їй перешкод у його користуванні та примусово зареєструвати в ньому.

Позивачка у судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю та пояснила, що 1-кімнатна квартира по вул. Зелінського, 41-19 у м. Маріуполі приватизована на неї, доньку ОСОБА_3, старшу доньку ОСОБА_4 та онуку ОСОБА_5 в рівних частках. Зараз вони з молодшою донькою продовжують мешкати у будинку відповідача, але він постійно погрожує їх вигнати. Питання реєстрації доньки саме у будинку відповідача, а не у власній квартирі виникло у звязку з небажанням платити комунальні послуги у більшому розмірі.

Представник позивачка ОСОБА_6 також позов підтримала та пояснила, що вони зверталися до відділу міграційної служби та надавали усі необхідні документи для реєстрації ОСОБА_3 у будинку відповідача, але отримали відмову у цьому, яку в судовому порядку не оскаржували.

Відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначені сторони по справі.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №42819832 від 26.08.2015 р. ОСОБА_2 є власником будинку №52 по вул. Комінтерній у м. Маріуполі на підставі нотаріально посвідченого договору дарування №1-5088 від 30.07.1986 р.

Довідкою КСН «Правий берег» №139 від 23.04.2015 р. підтверджується, що ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 з 1998 року по теперішній час мешкають без реєстрації у будинку №52 по вул. Комінтерній у м. Маріуполі. Даний факт також підтверджений позивачкою у судовому засіданні.

За приписами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічне положення закріплено у ст.3 ЦПК України, де зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки на час розгляду справи в суді ОСОБА_3 й так мешкає у будинку №52 по вул. Комінтерній у м. Маріуполі, а належних доказів того, що відповідачем чиняться їй будь-які перешкоди у користуванні даним будинком, позивачкою не надані, то позовні вимоги про вселення її доньки та зобовязання не чинити перешкоди у користуванні будинком задоволенню не підлягають через їх безпідставність та недоведеність.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 31.03.2015 р. знята з реєстраційного обліку по вул. Зелінського, 41-19 у м. Маріуполі. 05.05.2015 р. вона звернулась до Жовтневого РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області з заявою про постійну реєстрацію у будинку №52 по вул. Комінтерній у м. Маріуполі, на яку 20.05.2015 р. отримала відповідь за №25-2787 із зазначенням переліку необхідних документів для цього та порядку звернення. Як пояснила суду представник позивача, дані дії у судовому порядку оскаржені не були.

Відповідно до п.1.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1077 від 22.11.2012 р., реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України).

Таким чином, при предявлені позовних вимог про примусову реєстрацію доньки у спірному будинку до відповідача ОСОБА_2 позивачкою ОСОБА_1 невірно обраний спосіб захисту, оскільки такі вимоги можна заявляти лише до Жовтневого РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області в порядку адміністративного судочинства. Тому і в цій частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та примусову реєстрацію у будинку дитинивідмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Турченко