Справа № 148/1773/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 квітня 2015 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі : головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Грох Т.А.

за участі адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про розподіл майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про розподіл майна, мотивуючи свої вимоги, що вона перебувала з 1989 року в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4. В даний час їх шлюб рішенням Тульчинського районного суду було розірвано.

За час проживання в зареєстрованому шлюбі вона з відповідачем придбали майно, яке є їх спільним, і частки в якому є рівними.

Так, ними спільно було придбано:

- трактор МТЗ-80 з косілкою, плугом та причепом загальною вартістю 40000 грн.;

- будинок, в якому в даний час проживає відповідач і який був куплений в 2011 році, вартістю 8000 грн.;

- автомобіль «Вартбург» реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 15000 грн., а всього майна на загальну суму 63000 грн., де її частка складає 36500 грн..

Крім того, за період спільного проживання до листопада 2011 року в житловому будинку номер АДРЕСА_1, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_5, за її та відповідача ОСОБА_4 спільні кошти були проведені ряд будівельних та ремонтних робіт, так як попередній технічний стан будинку був майже непридатний для нормального проживання в ньому, було зроблено капітальний ремонт та цілий ряд прибудов.

Так, були проведені наступні роботи:

- побудувано гараж розміром 8,5 x 4.5 м;

- побудувано сарай для сіна розміром 9 x 4,5 м;

- побудувано жомову яму розміром 3 x 3 м;

- побудувано сарай для курей розміром 2 x 1,8 м;

- побудувано сарай для свиней розміром 2 x 3 м;

- побудувано під навіс для дров під шиферним дахом розміром 4,5 х 2 м;

- побудувано сарай для худоби розміром 4,5 x 5 м;

- побудувано веранду розміром 2,5 x 4,5 м та облицювано зсередини кафелем;

- в кухні побудовано піч та дві плити під дрова;

- викопано криницю;

- побудувано в погребі кам'яні перегородки;

- покрито подвір'я розміром 21 x 8 м залізобетонними шпалами;

- залито бетонні дорожки розміром 10 x 1,5 м;

- побудовано дерев'яний дощатий забор довжиною 5 м, штахетний забор

довжиною 22 м, з металевої сітки з залізними стовбцями довжиною 32 м;

- кухня облицьована кафельною плиткою загальною площею 50 кв.м;

- зроблено двоє дверей розмірами 1,6 x 0,85 м;

- зроблено вікно розмірами 0,65 x 0,75 м;

- зроблено двері розмірами 1,8 x 0,85 м;

- побудовано в будинку дві кафельні груби, одна двохстороння довжиною 1,35 м, висотою 2,4 м, шириною 0,6 м та одна одностороння довжиною 1,6 м, висотою 2,5 м, шириною 0,6 м;

- в домогосподарство введено газ;

- в житловому будинку зроблено водяне опалення та встановлено опалювальний

котел «Проскурів» з довжиною опалення 32 м;

- в кухні зроблено водяне опалення та встановлено опалювальний котел «Барський» з довжиною опалення 6 м.

Вартість виконаних будівельних робіт відповідно до висновку №1201-1-Е будівельно-технічної експертизи, виконаної експертом ОСОБА_6, становить 139932 гривні. Таким чином, її частка складає 69966 грн.. Перед початком будівельних робіт між нею і відповідачем ОСОБА_4 була домовленість про те, що в подальшому затрачені гроші будуть їм повернуті.

Всього її частка в спільному майні складає 106466 грн. Так як трактор та автомобіль не підлягають поділу, а в житловому будинку проживає відповідач, тому вона вважає, що з нього має бути стягнута на її користь вартість належної її частки в майні в розмірі 36500 грн. та частка в грошових коштах, які були затрачені на ремонт та поліпшення житлового будинку його матері - відповідача ОСОБА_5, а всього на загальну суму 106466 грн.

Так як після розірвання шлюбу вони не досягли згоди щодо розділу їхнього спільного майна, тому за захистом своїх прав вона вимушена звернутись з даним позовом до суду. Просить розділити між нею та відповідачем спільне майно подружжя, виділивши майно ОСОБА_4, а з нього стягнути на її користь грошову компенсацію за належну їй частку в спільному майні подружжя в розмірі 36500 грн., а також стягнути з ОСОБА_5 витрати в розмірі 69966 грн., понесені нею на проведення ремонтно-будівельних робіт в домогосподарстві, розташованому по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав. Просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що він проживав в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Проживали вони в будинку по АДРЕСА_1, який належав на праві власності його матері ОСОБА_5. В даному будинку його мати робила добудови господарських споруд та ремонтні роботи в будинку. Він з позивачем ніяких коштів на їх проведення не витрачали. Всі роботи були проведені за кошти його матері ОСОБА_5. Договір між ними і матір'ю про створення спільної власності на будинок не укладався.

17.04.2014 року ОСОБА_5 подарувала йому належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1. В період укладення договору дарування він з позивачем вже не перебували в шлюбі. А тому будинок отриманий ним в дарунок є його власністю і поділу не підлягає.

Так як подружнє життя з позивачем не склалось, то він залишив її проживати в будинку разом з його матір'ю, а сам винайняв будинок, який розташований в с. Тиманівка по вул.Заболотного, 8, де проживає по даний час. Даний будинок належить на праві власності ОСОБА_7 і він його в останньої не купляв, а тому він не являється майном подружжя.

Автомобіль «Вартсбург», реєстраційний номер НОМЕР_1 вони не купляли і він їм не належить. Даний автомобіль йому давав керувати його знайомий і на даний час він його йому повернув.

Трактор МТЗ-80 з плугом, косілкою та причепом він дійсно придбав під час проживання в шлюбі з позивачем. Однак, оскільки потрібні були кошти на весілля їх доньки, то він по домовленості з позивачем продав його ОСОБА_8 по дорученню у вересні 2013 року за 2 тисячі доларів США, що на той час становило 16 000 гривень. Всі отримані від продажу трактора кошти з згоди позивача він віддав їх дочці. А тому вважає, що підстав для задоволення позову не має.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала, пояснивши суду, що житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належав її на праві власності. В даному домогосподарстві вона проводила будівельні та ремонтні роботи за власні кошти. Позивач коштів на проведення будівельних робіт не вкладала. Ніякого договору про створення спільної власності вона ні з сином ОСОБА_4, ні з його дружиною ОСОБА_3 не укладала. На даний час вона належний їй житловий будинок з господарськими спорудами подарувала своєму синові ОСОБА_4 Так як позивач не мала ніякого відношення до її будинку, то просить останній в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обгрунтованим визнається рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються ; чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо ), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження ; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин ; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, при розгляді справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1989 року по 04.05.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу та копією рішення Тульчинського районного суду від 04.05.2012 року, яким їх шлюб було розірвано.

Під час проживання в шлюбі в 2001 році сторонами був придбаний трактор МТЗ-80, державний номерний знак НОМЕР_2 з причепом 2ПТС-4М, державний номерний знак НОМЕР_3, який зареєстрований за відповідачем ОСОБА_4, що підтверджується довідкою №205 від 20.11.2013 року старшого державного інспектора Держсільгоспінспекції у Вінницькій області по Тульчинському району ( а.с.62 ).

Як встановлено в судовому засіданні даний трактор з причепом, плугом та косілкою відповідач ОСОБА_4 продав ОСОБА_8, видавши йому довіреність на право керування та розпорядження даними транспортними засобами, про що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, який підтвердив суду, що у вересні 2013 року він по об'яві купив в ОСОБА_4 трактор, 1976 року випуску. ОСОБА_4 дав йому генеральну довіреність. Трактор був старенький. Після придбання трактора він його відремонтував, помінявши ряд запасних частин. Трактор купив за 2 тисячі доларів США, що становило 16 000 гривень. Дана обставина також підтверджується копією довіреності, посвідченої приватним нотаріусом 03.12.2013 року. Крім того, позивач ОСОБА_3 не заперечує самого факту продажу трактора з причепом, косілкою та плугом відповідачем.

Відповідач ОСОБА_4 стверджує, що даний трактор з причепом, плугом та косілкою він продав за 16 тисяч гривень, що підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_8.

Позивач ОСОБА_3 стверджує, що вартість спірного трактора з причепом становить 40 000 грн., проте не надала суду ніяких доказів цього. А тому, суд вважає доведеним, що трактор з причепом, плугом та косілкою був проданий відповідачем за 16 000 гривень.

Так як даний транспортний засіб відповідно до ст.61 СК України являвся спільним майном подружжя, то частки в ньому ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є рівними. Оскільки відповідач ОСОБА_4 розпорядився даним транспортним засобом, продавши його за 16 000 грн. проти волі позивача, то половину коштів в сумі 8 000 грн. він повинен сплатити ОСОБА_3

Що стосується житлового будинку АДРЕСА_2, то суд вважає, що позивач не довела, що даний житловий будинок був придбаний нею і відповідачем за 8 000 грн. в 2011 році, в якому на даний час проживає відповідач і що він являється спільною власністю подружжя, виходячи з наступного.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що спірний житловий будинок він з позивачем не купляв, він належить ОСОБА_9, а він лише його винаймає для проживання.

Свідок ОСОБА_9 суду підтвердила, що будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, а не ОСОБА_4. Останньому вона дозволила в ньому проживати, щоб він здійснював його догляд, так як вона проживає в іншому населеному пункті. Продавати належний їй будинок вона наміру не має.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_9 відповідно до свідоцтва про право на спадщину.

Також суд вважає, що позивач ОСОБА_3 не надала суду жодного доказу в підтвердження того, що нею і відповідачем під час шлюбу був придбаний автомобіль «Вартбург», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 15 000 грн..

В судовому засіданні встановлено, що даний автомобіль ні за ОСОБА_3, ні за ОСОБА_4 зареєстрований не був, що підтверджується довідкою начальника Тульчинського ЦНП УДАІ УМВС України у Вінницькій області (а.с. 63-64). За ОСОБА_10 був зареєстрований мотоцикл, 1982 року випуску, про поділ якого позивач не зверталась.

ОСОБА_4 заперечує факт покупки ними спірного автомобіля, показавши суду, що він деякий час, згідно доручення на право керування, дійсно керував даним автомобілем, якого йому дав його знайомий. Даний автомобіль на даний час він повернув власнику.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за проведення будівельних та ремонтних робіт в домогосподарстві АДРЕСА_1, вартість яких згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 1201-1 становить 139932 грн. і її частка складає 69966 грн., то суд вважає, що дані позовні вимоги теж задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що власником житлового будинку № АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 817 від 11.04.1994 року була ОСОБА_5 і він не являвся спільним майном подружжя. В даному домогосподарстві дійсно проводились будівельні та ремонтні роботи. Було побудовано біля житлового будинку ряд підсобних приміщень та будівель, які були узаконені відповідачем ОСОБА_5 в 2012 році. В будинку проведений ремонт, чого не заперечують сторони.

Вартість виконаних будівельних робіт проведених в домогосподарстві АДРЕСА_1, відповідно до копії висновку №1201-1-Е будівельно-технічної експертизи, виконаної експертом ОСОБА_6 (а.с.7-15), становить 139932 гривні.

Дані обставини, а також і те, що ОСОБА_3 приймала участь в їх проведенні також були встановлені судовим рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 року (а.с.33-34) по справі №226/1109/12 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виселення із житлового будинку і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину будинку та розділ майна.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені даним судовим рішенням мають преюдиційне значення для розгляду даної справи, так як обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим позивач ОСОБА_3 не надала доказів того, що між нею, відповідачем ОСОБА_4 з одної сторони та відповідачем ОСОБА_5 з другої сторони була укладена угода про створення спільної власності на дане домогосподарство. А також не довела і те, що допомогу ОСОБА_5 в будівництві підсобних приміщень і будівель та в ремонті самого житлового будинку надавала не безоплатно.

А тому в ОСОБА_3 не виникло право на відшкодування своїх затрат на будівництво підсобних приміщень та будівель і ремонт будинку.

Згідно договору дарування будинку від 17.04.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 подарувала своєму сину - відповідачу ОСОБА_4.( а.с. 29-31 ).

В період укладення договору дарування будинку відповідач ОСОБА_4 не проживав вже в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. А тому даний будинок на даний час являється його власністю і поділу не підлягає.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає доведеним, що сторонами в період шлюбу було придбано майно, а саме трактор МТЗ-80, державний номерний знак НОМЕР_2 з причепом 2ПТС-4М, державний номерний знак НОМЕР_3, який є спільним майном подружжя і який був реалізований відповідачем після розірвання шлюбу за 16 000 гривень, половину яких - 8 000 грн. останній повинен сплатити позивачу, як її частку в спільному майні подружжя.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 69-71 СК України, ст..372 ЦК України, ст..ст. 59, 60,61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розділ майна задовольнити частково.

Розділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільне майно подружжя, стягнувши на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 грошову компенсацію за належну їй частку в спільному майні подружжя в розмірі 8 000 ( вісім тисяч ) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів в сумі 69966 грн., затрачених на будівництво підсобних приміщень та ремонт житлового будинку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 80 грн. понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 924,85 грн..

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: