Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/433/15 Головуючий у 1-й інстанції Кулик В.Б.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.,

Онищенко Е.А.

при секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? частку квартири, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визначення порядку користування житловим приміщенням та вселенням до квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнив, до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? частку квартири, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визначення порядку користування житловим приміщенням та вселенням до квартири.

В обґрунтування позову, позивач зазначав, що з 06 вересня 1997 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Коммунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2011 року шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дочок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачем.

Під час спільного проживання у шлюбі вони з відповідачем у 2007 році придбали двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 шляхом укладення договору кредиту з АБ "Металург".

Зі згоди позивача, усіма питаннями, пов'язаними з оформленням необхідних документів для придбання зазначеної квартири, особисто займалася відповідач. Так, у листопаді 2006 році вона уклала із АБ "Металург" кредитний договір на придбання житла у ВАТ "Запорізький домобудівний комбінат". За цим договором банк надав гроші в сумі 28 673 доларів США строком на 249 місяців, тобто до листопаду 2026 року включно.

Далі, у березні 2007 року ВАТ "ЗМБК" передало їм вище зазначену квартиру. У червні 2007 року відповідач оформила на себе свідоцтво про право власності на нерухомо житло та технічний паспорт на зазначену, придбану у шлюбі, квартиру.

У липні 2007 року відповідач уклала із АБ "Металург" іпотечний договір для забезпечення виконання усіх зобов'язань за раніше укладеним кредитним договором у листопаді 2006 року. Предметом договору виступала квартира. Позивач зазначає, що весь цей час він працював на різних роботах для того, щоб своєчасно сплачувати гроші банку. Сторони погасили кредит у квітні 2008 року.

Дійсна ринкова вартість спірної квартири на час розгляду справи в суді складає 330 683 грн.

Також, за час спільного проживання, ними було придбано автомобілі: "РЕНО Мастер", 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, білого кольору, який придбано у 2005 році, дійсна ринкова вартість котрого на час розгляду справи в суді складає 38 755 грн. 08 коп.; автомобіль "СЕАТ Толедо", 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, сірого кольору, який придбано у 2009 poці, дійсна ринкова вартість котрого на час розгляду справи в суді складає 116 780 грн.

Також у шлюбі з відповідачем було придбане ще й торгівельні металеві кіоски НОМЕР_4, загальною площею 18,0 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 на території речового ринку "Анголенко", ряд А (жд). Дійсна ринкова вартість котрих на час розгляду справи у суді складає 12 782 грн. А всього подруоісжям було придбано майна за час шлюбу на загальну суму - 499 000 грн. 08 коп.

На підставі викладеного, позивач просив суд, провести поділ майна наступним чином: визнати, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3; розділити квартиру за адресою: АДРЕСА_1 між: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, припинивши право власності в цілому на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3; визнати право сумісної власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та визнати право сумісної власності на іншу 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя. Поділити в натурі майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши позивачу торгівельні металеві кіоски НОМЕР_4, загальною площею 3x6=18,0 м2, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 на території речового ринку "Анголенко", ряд А (жд), припинивши право власності в цілому на зазначені металеві кіоски за ОСОБА_3; виділити ОСОБА_4 автомобіль "РЕНО Мастер", 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, білого кольору, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_4; виділити ОСОБА_3 автомобіль "СЕAT Толедо", 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, сірого кольору, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 32621 грн. 46 коп. в якості компенсації різниці вартості виділеного їй в користування майна, вказав на розрахунок компенсації, згідно якого всього ними було придбано майна за час шлюбу на загальну суму 499 000 грн. 08 коп., 1/2 частка кожного із подружжя в грошовому еквіваленті повинна складати - 249 500 грн. 04 коп. (499 000 грн. 08 коп. : 2 = 249 500 грн. 04 коп.), але виділене в користування майно ОСОБА_3 перевищує саме на 32621 грн. 46 коп. ніж виділене в користування майно ОСОБА_4, оскільки при розподілі майна позивачу запропоновано виділити майно на загальну суму 216 878 грн. 58 коп., а відповідачу - на загальну суму 282 121 грн. 50 коп. (282 121 грн. 50 коп. - 249500 грн. 04 коп. = 32621 грн. 46 коп.), стягнути з ОСОБА_3 на його користь усі судові витрати, пов'язані з розглядом цієї справи.

Також, в своєму позові позивач зазначив, що відповідач чине йому перешкоди в користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 замінила замки на вхідних дверях квартири та не бажає, щоб він мешкав разом з нею в їх спільно придбаній у шлюбі квартирі. Спірна квартира складається з двох кімнат, площею 13,2 кв. м. (у технічному паспорті зазначена під № 1) та 16,8 кв. м. (у технічному паспорті зазначена під № 2) з лоджією площею 1,79 кв. м. Сторони по справі - члени колишньої сім'ї, спільного господарства не ведуть, кімнати, площа якої відповідала б часткам співвласників, немає.

Зважаючи на розташування кімнат, позивач вважає найбільш прийнятним порядок користування, за яким йому необхідно виділити у користування кімнату № 1, а відповідачу кімнату № 2 з лоджією площею 1,79 кв. м., коридор, ванну кімнату та кухню залишити у спільному користуванні співвласників квартири, оскільки після припинення ними сімейних відносин та розірвання шлюбу, відповідач у добровільному порядку розподілити майно не бажає, позбавляє його можливості вселитися в їх спільну сумісну квартиру, чим порушує його права володіти, користуватися та розпоряджатися на власний розсуд своєю часткою квартири.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Розділено квартиру за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, припинивши право власності в цілому на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Визнано право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та визнано право власності на іншу 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у користуванні його 1/2 часткою квартири за адресою: АДРЕСА_1, у спільному сумісному майні сторін, шляхом вселення його до квартири за адресою: АДРЕСА_1 та визначення порядку користування цією квартирою, виділивши ОСОБА_4 у користування кімнату, площею 13,2 кв. м., котра у технічному паспорті зазначена під № 1, а ОСОБА_3 виділено в користування кімнату 16,8 кв. м., яка у технічному паспорті зазначена під № 2 з лоджією площею 1,79 кв. м., а коридор, ванну кімнату та кухню залишено у спільному користуванні співвласників квартири.

Поділено в натурі майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя: виділено ОСОБА_4 автомобіль "РЕНО Мастер", 2000 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, білого кольору, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_4; виділити ОСОБА_3 автомобіль "СЕАТ Толедо" 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, сірого кольору, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 32 621 грн. 46 грн. в якості компенсації різниці вартості автомобілів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачені судові витрати у розмірі 839 грн. 40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави недоплачену суму судового збору у розмірі 1939 грн. 38 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя, визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири, усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визначення порядку користування житловим приміщенням та вселенням до квартири - відмовити. Розподілити судові витрати між сторонами у відповідності до ступеня задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.09.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_5, виданим відділом РАЦС пологівського району Запорізької області від 06.09.1997 року, актовий запис №152.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.04.2011 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей :ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4

За час перебування у шлюбі сторонами була придбана квартира за адресою АДРЕСА_1 .

14 листопада 2006 року ОСОБА_3 уклала кредитний договір №52 з АБ "Металург" на придбання житла у ВАТ "Запорізький домобудівний комбінат" в сумі 28673 доларів США строком до 11 листопада 2026 року включно.

Згідно з п.1.3 кредитного договору №52 від 14.11.2006 року, забезпеченням виконання зобов"язань позичальника за цим договором є порука ВАТ "ЗДБК", що укладена між останнім та банком тапорука ОСОБА_4, укладена між останнім та банком.

19.03.2007 року за актом прийому -передачі ВАТ "ЗМБК" передало ОСОБА_3 зазначену квартиру.

Спірна квартира за адресою АДРЕСА_1, придбана за час перебування сторін у шлюбі, а згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.05.2007 року оформлена на ім"я відповідача ОСОБА_3

17.07.2007 року ОСОБА_3 уклала із АБ "Металург" іпотечний договір №503 для забезпечення виконання усіх зобов"язань за раніше укладеним кредитним договором від 14.11.2006 року. Предметом договору виступала квартира за адресою АДРЕСА_1 .

Також за час сумісного життя у шлюбі сторонами у справі було придбано у 2005 році автомобіль "РЕНО Мастер", 2000 року випуску, оформлений на ім."я ОСОБА_4, дійсна ринкова вартість якого нас розгляду справі в суді згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження складає 38755 грн.08 коп.;

У 2009 році придбано автомобіль "СЕАТ Толедо" 2008 року випуску, зареєстрований на ім."я ОСОБА_3, дійсна ринкова вартість якого нас розгляду справі в суді згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження складає 116780 грн. (а.с.94-99).

Згідно з матеріалами справи , за договорами №389,390,391 від 03.05.2006 року, актами та пояснювальними записками до них, відповідачу ОСОБА_3 ТОВ "Речовий ринок "Анголенко" надано торгом місця НОМЕР_4 для організації торгівлі товарами широкого вжитку (а.с.148-162).

Основні доводи апеляційної скарги зводяться з незгодою ОСОБА_3 щодо поділу квартири та визначення порядку користування нею. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

З матеріалів справи вбачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 51, п.5 ч. 1 ст. 92 Конституції України засади регулювання шлюбу і сім'ї визначаються виключно законами України, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї розповсюджується на рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК України та ЦК України.

Згідно ст. 60 СК України основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 статті 61 цього Кодексу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, яка встановлено ч. 1, ч. 2 ст. 71 СК України.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно- будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним нормам матеріального права та роз'ясненням вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України. Судом встановлено, що вищевказане спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Встановлення цієї обставини відповідає закріпленому законом принципу презумпції спільної сумісної власності подружжя на придбане майно.

З наведеного слідує, що законом обов'язок доведення тих обставин, що певне майно не належить до спільної сумісної власності подружжя покладений саме на того з подружжя, хто заявив про вказані обставини.

Відповідно до абзацу 2 п. 24 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Вимоги вказаних норм матеріального права та роз'яснень постанов Пленуму Верховного Суду України правильно застосовані судом першої інстанції, який не встановив наявності обставин, на підставі яких мав зробити висновок про належність спірної квартири до особистої приватної власності дружини ОСОБА_3 і не прийняв як доказ посилання ОСОБА_3 на те що, кредит подружжя було погашено матір"ю відповідача ОСОБА_7

Поділ спільного сумісного майна подружжя рішенням суду першої інстанції відповідає обставинам справи, правовідносинам сторін, нормам матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки показанням свідків з боку відповідача не можуть братися до уваги. Свідки судом допитані, їх покази досліджені, оцінені у відповідності до ст. 212 ЦПК України. Немає підстав для будь-якої переоцінки показань свідків у справі.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції порядком користування спірною квартирою.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановлення нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: