У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Лесько А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, третя особа - ОСОБА_7, про визнання права власності на квартиру; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_7, про визнання права власності на квартиру за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, в якому просили визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вони проживали в квартирі АДРЕСА_2. В квартирі АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_8, яка була одинокою, часто хворіла та померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначали, що на момент смерті ОСОБА_8 в її квартирі був зареєстрований і проживав її племінник - ОСОБА_6, який після смерті своєї тітки виїхав, залишивши великі борги за світло, газ, яке відрізали за борги, а також сміття в квартирі. Вказували, що запущена ОСОБА_6 квартира тягнула до повної руйнації і їх квартиру. Близько одного року квартира пустувала. Звернувшись до голови Отинійської селищної ради вони отримали пораду навести порядок у квартирі і на подвір'ї та проживати в ній. Вони привели до ладу спільне подвір'я, зробили паркан. В квартирі зробили ремонт та у 2000 році вселились у квартиру ОСОБА_8 Зазначали, що ОСОБА_6 було відомо, що вони проживають у спірній квартирі, оскільки він раз у два-три роки проходив біля будинку і бачив, що вони у спірній квартирі роблять ремонт, проживають з дітьми, ведуть там господарство. На їх думку, вони є добросовісними володільцями спірної квартири, оскільки володіють квартирою з 2000 року по даний час, а тому є всі підстави для визнання права власності на квартиру за ними за набувальною давністю.

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка - ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина на вказану квартиру. Вказував, що після смерті ОСОБА_8 він вступив в управління спадковим майном, оскільки є єдиним спадкоємцем за законом. Зазначав, що він, з метою оформлення спадщини, звернувся до Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру, що підтверджує право власності на неї ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та роз'яснено, що він має право звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно згідно чинного законодавства України. На його думку, ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом з своїми дітьми у 2000 році самовільно вселились у спірну квартиру без укладення договору найму жилого приміщення.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

Позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та задоволення позову ОСОБА_6, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутня добросовісність набуття права власності на спірну квартиру, ними не було укладено договір найму житлового приміщення, не оформлено на себе особові рахунки на газ, світло та інші комунальні послуги та не надано належних та допустимих доказів того, що вони вживали всіх заходів для виявлення власника квартири.

Натомість ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем після смерті його тітки - ОСОБА_8, вступив в управління спадковим майном, але через відсутність правовстановлюючого документа не взмозі оформити спадщину.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

А.О. Лесько