РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ференчук О.В.,

при секретарі - Петрової О.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину квартиру. В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що з 24.08.1990 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Шлюб було розірвано 1 грудня 2009 року.

Під час шлюбу, а саме 09 серпня 1996 року ОСОБА_4 була придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», реєстраційний № Б1-870.

20 жовтня 2012 року ОСОБА_4 помер. Тому щодо належного оформлення спадкоємцями ОСОБА_2, ОСОБА_3 спадщини, вона вимущена була звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на частину квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила його задовольнити, справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, відповідно до наданій заяві не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглядати справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, відповідно до наданій заяві не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглядати справу за її відсутністю.

Представник третьої особи Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, з 24.08.1990 року позивач ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 1 грудня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Московським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції 01.12.2009 р. (а.с.7).

Під час шлюбу подружжям була придбана двокімнатна квартира № 210, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Блюхера, 27, яка була зареєстрована на імя ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу від 09.08.1996 року, укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» (реєстраційний № Б1-870) та зареєстрованого в Харьківському міському БТІ 21.08.1996 року за реєстровим № П-5 -12976 (а.с. 9).

20 жовтня 2012 року ОСОБА_4 помер (а.с.8).

Згідно ст. 22 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користуються рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми, або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Зважаючи на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст.68 Сімейного кодексу України), квартира належить ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки спірна квартира придбана під час шлюбу, то вона є спільною власністю подружжя, і кожний з них має право на 1/2 частину квартири.

У зв'язку з цим суд вважає вимоги позивача ОСОБА_1 обґрунтованими і задовольняє її позов в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 210, загальною площею 44,10 кв.м, житловою 27,60 кв.м, розтащовану в будинку № 27 по вул. Блюхера в м. Харкові, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Ференчук