Справа №127/2706/15-ц
Провадження № 2/127/2099/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06.04.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, фактично за цією адресою тривалий час (понад 5 років) не проживає та участі в утриманні житла не приймає. На даний час у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано 3 особи. Фактично у даній квартирі постійно проживають 2 особи, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Уповноваженим квартиронаймачем на момент вселення у зазначену квартиру був ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7. На даний час квартира належить до житла державного житлового фонду. Факт відсутності відповідача за даною адресою підтверджується актом обстеження ТОВ «ЖЕО» № 1118 від 10.02.2015 року, а також показами свідків. Таким чином, оскільки ОСОБА_4 у квартирі не проживає більше шести місяців, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті, він вважається таким, що втратив право користування житловою квартирою. Отримання такого рішення необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 25.02.2015 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено Вінницьку міську раду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги, аргументуючи їх мотивами викладеними в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_3 в судове повторно не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Про причини неявки суду не повідомлено.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

Суд, враховуючи думку позивача ОСОБА_1 та його представника, ухвалив провести заочний розгляд справи.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно особового рахунку № НОМЕР_2 та довідки № 275, виданої 27.01.2015 року ТОВ «ЖЕО», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, (син), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (дружина), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (син). Особовий рахунок № НОМЕР_2 оформлений на ОСОБА_5 (а.с. 9, 11)

Судом встановлено, що квартиронаймач ОСОБА_5, помер ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, виданим 11.06.2013 року відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 8)

Відповідно до акту № 1118 від 10.02.2015 року, складеного мешканцями будинку за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого юристом ТОВ «ЖЕО» Міщенко А.Т. та затвердженого директором ТОВ «ЖЕО», ОСОБА_4 не проживає в АДРЕСА_1 понад 5 років. (а.с. 5)

Згідно отриманої судом довідки з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області від 19.02.2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрований в АДРЕСА_1. (а.с. 14)

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 відноситься до державного житлового фонду.

Відповідно до ст.ст. 47, 48 Конституції України кожній особі гарантовано право на житло.

Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Стаття 3 СК України визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Судом встановлено, що позивачі і відповідач не пов'язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов'язків, не є членами однієї сім'ї,іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням між сторонами не укладено.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, згідно ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

На підставі вище наведеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 61, 64, ч. 2 ст. 65, ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК України, ст. 3 СК України, ч.1 ст. 3, ст.ст. 10, 11, 57-60, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212-215, 218, 224-226, 228, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя: