Дата документу 30.06.2015
Справа № 501/784/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (третя особа ОСОБА_2) про розірвання договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк») в якому просить розірвати іпотечний договір, який був підписаний 22 травня 2007 року ОСОБА_1 та Закритим Акціонерним Товариством ОСОБА_3 «Приватбанк», для забезпечення виконання кредитного договору №ODILGA00000178 від 21 травня 2007 року, підписаним Закритим Акціонерним Товариством ОСОБА_3 «Приватбанк» та ОСОБА_2.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 травня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, як іпотекодавцем, майновим поручителем, був підписаний договір іпотеки квартири з видачею заставної, за яким ОСОБА_1 передала ЗАТ КБ «Приватбанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Даним договором іпотеки забезпечується виконання кредитного договору №ODILGA00000178 від 21 травня 2007 року, підписаний ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2.

Як на одну із підстав своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно умов договору про видачу кредитних коштів, згідно з п.7.1. кредитного договору, відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» не виконав умови цього пункту та не надав з каси банку кредитні кошти у сумі 58000 доларів США ОСОБА_2 за кредитним договором №ODILGA00000178 від 21 травня 2007 року (а.с.4-7).

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі (а.с.218).

В судове засідання відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» не з'явився, про причини неявки не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (а.с.216).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи про причини неявки суду не сповістив, та від нього не надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.217).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, як іпотекодавцем, майновим поручителем, 22 травня 2007 року був підписаний договір іпотеки квартири з видачею заставної, за яким ОСОБА_1 передано ЗАТ КБ «Приватбанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9).

Зазначений договір іпотеки квартири посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за №4277. У звязку із посвідченням цього договору іпотеки, нотаріусом накладена заборона відчуження зазначеної квартири, яка зареєстрована в реєстрі за №29, з метою забезпечення виконання кредитного договору №ODILGA00000178 від 21 травня 2007 року.

Даним договором іпотеки забезпечується виконання кредитного договору №ODILGA00000178 від 21 травня 2007 року, підписаним ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2.

Відповідно до кредитного договору №ODILGA00000178 від 21 травня 2007 року, ОСОБА_3 зобовязався надати ОСОБА_2 шляхом видачі готівки через касу на строк з 21 травня 2007 року по 18 травня 2017 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії, на споживчі цілі кредитні кошти в сумі 58000,00 доларів США, а також у розмірі 6900,00 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 1,50% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту.

У п.5.1 Кредитного договору, зазначено, що договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно з п.7.1. набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах з моменту надання Позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих Позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

Згідно ч.2 ст.640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

На підставі ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1054, ст.1046 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей.

За пунктом 4 Інструкції про касові операції в банках України, затвердженою Постановою НБУ України №337 від 14.08.2003 року, видача готівки іноземної валюти здійснюється за заявою на видачу готівки - фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків та переказу без відкриття рахунку. При цьому така заява відповідно до вимог п.2 цієї ж Інструкції повинна містити наступні обов'язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи-отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Обовязок щодо перевірки наявності та правильності всіх необхідних реквізитів у видаткових касових документах, в т.ч. й наявність підпису отримувача, згідно п.5 вказаної Інструкції покладено на працівників банку.

Відповідно до «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої Постановою правління НБУ №492, від 12 листопада 2003 року, зареєстрованої міністерством юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією Інструкцією.

Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції (п.1.5 Інструкції).

Порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо).

Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Таким чином, відповідно до Постанови НБУ №492 від 12.11.2003 року та вимог глави 72 ЦК України, будь-який банківський рахунок відкривається виключно на підставі договору, який укладається в письмовій формі між банком та клієнтом за заявою клієнта.

Згідно ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст.1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Проте, в порушення вказаних норм, в судове засідання представник відповідача не надав доказів про отримання ОСОБА_2 коштів за кредитним договором, тобто доказів виконання зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до п.5.1 кредитного договору і ст.ст.526, 629, ч.2 ст.1046 ЦК України.

Доказом отримання цих коштів є оригінал заяви на видачу коштів за підписом отримувача.

Позивач у письмових поясненнях зазначила, що ОСОБА_2 грошей не отримував, кредит не погашав, в заяві на видачу готівки не розписувався.

Заявка №6 від 22 травня 2007 року на видачу коштів з каси банку, за формою і змістом не відповідає діючому на той час законодавству, відповідно до ст.ст.2,9 закону України «Про Бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.1 «Положення про організацію бухгалтерського обліку і звітності в банках України», «Положення про організацію операційної діяльності в банках України», «Інструкції про касові операції в банках України» №337 від 14.08.2003 року, на ній відсутні підписи контролера та отримувача коштів, підписи посадових осіб не містять необхідних даних, а саме прізвищ та ініціалів (а.с.14).

Код та вид валюти СР яка прописана у заяві №6 на видачу готівки з рахунку №0302 - 58000,00 СР відповідно до постанови Правління НБУ №34 від 04.02.1998 року не існує.

Тому 12 червня 2013 року судом постановлена ухвала, якою зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» надати Іллічівському міському суду Одеської області належним чином завірену копію кредитної справи за кредитним договором №ODILGA00000178, укладеним 21 травня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_2, а також надати для огляду в судовому засіданні оригінал заяви на видачу готівки №6 від 22 травня 2007 року (а.с.61).

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» 13.02.2014 року на виконання ухвали суду надав через канцелярію суду копії кредитної справи. (а.с.66)

Але суду не було надано для огляду в судовому засіданні оригінал заяви на видачу готівки №6 від 22 травня 2007 року за підписом ОСОБА_2.

З метою з'ясування даної обставини за клопотанням позивача, ухвалою суду від 13 травня 2014 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконаний підпис від імені ОСОБА_2 в заяві про видачу готівки №6 від 22 травня 2007 року в рядку «Отримувач» самим ОСОБА_2 або іншою особою (а.с.105).

На дослідження експерту представником відповідача була надана лише копія заяви на видачу готівки №6 від 22 травня 2007 року, проте питання щодо ідентифікації підпису ОСОБА_2 із підписом, що міститься в заяві на видачу готівки, експерт міг вирішити лише за наявності оригіналу документа, про що експертом зазначено у висновку від 23 квітня 2015 року (а.с.108).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, що беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, ксерокопія заяви на видачу готівки, і на підставі якої неможливо встановити факт отримання відповідачем кредитних коштів (а.с.67) не є належним доказом у справі в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» не довів суду та в матеріалах справи відсутні докази відповідно до п.7.1 Кредитного договору, про надання з каси кредитних коштів у сумі 58000 доларів США за кредитним договором №ODILGA00000178 від 21 травня 2007 року.

За п.33.2 договору іпотеки квартири від 22 травня 2007 року, цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань іпотекодавця за кредитним договором №ODILGA00000178 від 21 травня 2007 року по поверненню кредиту, наданого у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 58000,00 доларів США на споживчі цілі, а також у розмірі 6900,00 доларів США на сплату страхових платежів на строк з 21 травня 2007 року по 18 травня 2017 року включно.

Згідно з ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання.

За ч.2 ст.3 Закону України «Про іпотеку», взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ч.1 ст.585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту його нотаріального посвідчення.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Відповідно до ст.651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною, та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того на, що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, ненадання ОСОБА_2 Банком грошових коштів є істотним порушенням умов іпотечного договору, та оскільки основне зобовязання не виникло, то є підстави для його розірвання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договір іпотеки, укладений між позивачем та відповідачем підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» (третя особа ОСОБА_2) про розірвання іпотечного договору задовольнити.

Розірвати договір іпотеки квартири, укладений 22 травня 2007 року між ОСОБА_1 та Закритим Акціонерним Товариством ОСОБА_3 Банком «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим номером 4277.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський, суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя