Справа № 161/5873/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л.М.
Провадження № 22-ц/773/1373/15 Категорія: 8 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Антонюк К.І.,

суддів - Завидовської-Марчук О.Г., Лівандовської-Кочури Т.В.,

при секретарі - Кирилюку О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська нафтогазова компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Боратинська сільська рада, про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2015 року в задоволенні позову у даній справі відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, покликаючись на незаконність рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась повторно.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом про витребування з ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія» земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,3828 га розташованої на території с.Рованці Боратинської сільської ради, яка належить ПВКФ «Алькор», позивач ОСОБА_1 вимоги обґрунтовувала тим, що на оспорювану земельну ділянку ПВКФ «Алькор», директором та засновником якого вона була, набуло право власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.11.2007 року. В липні 2007 року вона як директор підприємства прийняла рішення про відчуження цієї земельної ділянки, однак договір купівлі-продажу укладений не був. В дальнійшому земельна ділянка неправомірно відчужувалась.

Незаконне позбавлення її як засновника корпоративних прав та неправомірне відчуження земельної ділянки було предметом розгляду справ в судах.

Ухвалені рішення у вказаних справах свідчать, що власником оспорюваної земельної ділянки є приватна виробничо-комерційна фірма «Алькор», в її особі як засновника цієї фірми.

У зв'язку з ліквідацією ПВК фірми «Алькор» вона як засновник цього підприємства має право витребувати належне їй майно з чужого незаконного володіння.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що дослідженими в судовому засіданні доказами не встановлено, що позивач є власником спірної земельної ділянки і її майно перебуває в чужому незаконному володінні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03.11.2007 року, укладеного між Боратинською сільською радою та Приватною виробничо-комерційною фірмою «Алькор», приватне підприємство набуло право власності на земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,3828 га, розташованої в с.Рованці Боратинської сільської ради для будівництва адміністративно-оздоровчого комплексу, автостоянки та станції технічного обслуговування. На підставі договору купівлі-продажу 20.11.2007 року приватному підприємству видано державний акт про право власності на земельну ділянку (а.с. 10).

31.08.2007 року та 12.11.2007 року між ПВКФ «Алькор» та ТзОВ «Аветра» укладені попередній та додатковий договори, посвідчені нотаріально, за умовами яких Приватне підприємство «Алькор» зобов'язалось в майбутньому після отримання правовстановлюючих документів на землю укласти з покупцем договір купівлі-продажу земельної ділянки, а покупець зобов'язувався здійснити оплату в розмірі 300 000 грн.

Рішенням господарського суду Волинської області від 06.03.2008 року у зв'язку з відмовою ПП «Алькор» укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки позов ТзОВ «Аветра» задоволено та ухвалено вважати укладеним договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами.

На підставі рішення господарського суду від 06.03.2008 року ТзОВ «Аветра» 09.08.2008 року видано Державний акт на право приватної власності на землю, який в судовому порядку не був визнаний недійсним.

10.09.2008 року ТзОВ «Аветра» відчужено земельну ділянку ОСОБА_2, якою також було отримано Державний акт на землю.

В подальшому ТзОВ «Себек» набуло право власності на земельну ділянку площею 0,3828 га, що розташована в с. Рованці Луцького району на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2008 року, укладеного з ОСОБА_3 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 23.09.2008 року.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.01.2011 року між ТзОВ «Себек» та ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія», та державного акта на право власності на спірну земельну ділянку площею 0,3828 га серії НОМЕР_2 від 14.03.2011 року власником земельної ділянки є ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія» (а.с. 162).

Правовстановлюючі документи, які підтверджували право власності на земельні ділянки ТзОВ «Аветра», ОСОБА_2, ТзОВ «Себек», ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія» договори купівлі-продажу земельних ділянок та державні акти на землю в судовому порядку не визнані недійсними і не скасовані.

Отже, відповідно до правовстановлюючих документів власником спірної земельної ділянки є ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія», право власності якою набуто та зареєстровано в передбаченому законом порядку.

Крім того, як вбачається з рішення господарського суду Волинської області від 09.11.2010 року, скасовано Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,3828 га в с.Рованці Луцького району, виданий 20.11.2007 року ПВКФ «Алькор». Визнано ТзОВ «Себек» добросовісним набувачем.

Рішення суду першої інстанції постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.03.2011 року залишено без змін.

Також з досліджених судом першої інстанції доказів вбачається, що ОСОБА_1 як засновник ПВКФ «Алькор» з 2000 року відчужила належні їй корпоративні права.

Так, 26.07.2006 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу було посвідчено заяву, згідно якої ОСОБА_1 передала усі належні їй права та обов'язки як власника ПВКФ «Алькор» ОСОБА_4

09.02.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав, посвідчений нотаріусом, на підставі якого останнім були придбані права засновника ПВКФ «Алькор» (а.с. 9).

Вищевказаний договір не був розірваний чи визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2010 року визнано за ОСОБА_5 право власності на приватну виробного-комерційну фірму «Алькор».

Зобов'язано державного реєстратора відділу державної реєстрації провести державну реєстрацію відповідних змін до установчих документів приватної виробничо-комерційної фірми «Алькор».

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 14 травня 2010 року рішення Луцького міськрайонного суду від 19 лютого 2010 року залишено без змін.

Також постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2011 року, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2012 року, зобов'язано державного реєстратора виконавчого комітету Луцької міської ради провести державну реєстрацію змін до установчих документів ПВКФ «Алькор» відповідно до рішення суду від 19.02.2010 року.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10.06.2015 року, ОСОБА_5 був засновником та власником приватної виробничо-комерційної фірми «Алькор» до проведення державної реєстрації 07.06.2013 року припинення юридичної особи в результаті ліквідації за рішенням засновників (а.с. 80-83).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 2 ст.152 ЗК України надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Враховуючи вищезазначені положення законів та встановлені в судовому засіданні обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції законно і обґрунтовано ухвалив рішення про відмову в позові, оскільки в судовому засіданні не встановлено будь-яких порушень прав ОСОБА_1, яка не є власником та землекористувачем оспорюваної земельної ділянки.

Земельна ділянка площею 0,3828 га в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району набута ТзОВ «Волинська нафтогазова компанія» в передбаченому законом порядку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: