Справа № 191/606/15-ц
Провадження № 2/191/566/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Твердохліб А.В.

за участю секретаря - Яришевої Н.В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення і втрату права користування жилим приміщенням (будинком) та зняття з реєстрації з будинкової книги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем по справі -ОСОБА_2 розірвав шлюб 22 квітня 2014 року. Позивач телефонував відповідачу з проханням, щоб вона приїхала та знялася з реєстрації з будинкової книги, ОСОБА_2 пообіцяла це зробити, але до цього часу своєї обіцянки так і не виконала. Відповідач більше чотирьох років тому виїхала до Молдови, пояснивши це тим, що не хоче проживати разом з позивачем.

15 вересня 2014 року позивач одружився з ОСОБА_3, яку йому необхідно зареєструвати в будинку, але в сільській раді ОСОБА_1 в реєстрації його дружини було відмовлено через те, що ОСОБА_2 не знята з реєстрації. Будинок належить позивачу за заповітом після смерті його матері та батька.

Просить виселити (зняти) з реєстрації ОСОБА_2 і визнати за нею втрату права користування жилим будинком АДРЕСА_1.

До початку попереднього судового засідання позивач надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі.

До початку попереднього судового засідання відповідач надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути без його участі.

Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу.

При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 липня 2000 року серія НОМЕР_1 житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 1127 га. належить ОСОБА_1.

Відповідно заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.04.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2, виданого 15 вересня 2014 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 15 вересня 2014 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_3, актовий запис № 32.

Згідно довідки квартальної Скуратової Л.О., підпис якої засвідчено секретарем виконкому Іларіонівської селищної ради, ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 понад 4 років.

Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Дніпропетровській області від 28.02.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо зняття з реєстрації. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Отже, доводи позивача є законними та обґрунтованими, оскільки відповідач не проживає в його будинку без поважних причин понад один рік та його реєстрація на даний час є перешкодою для позивача у здійсненні ним права користування, володіння та розпорядження своїм майном. У зв'язку з цим позовна вимога про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1, підлягає задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою громадянки ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, то вона задоволенню не підлягає, оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.10, 60, 209, 212, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Кіріет - Лунга Чадир - Лунзького району, Молдова, такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття її з реєстрації.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: А. В. Твердохліб