Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/732/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Мохонько К. М.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

08.04.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Письменного О.А., Франко В.А.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,1202 га кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована по АДРЕСА_1, та стягнення судових витрат.

В обґрунтування позову зазначала, що вона має у своїй власності житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,1202 га. кадастровий номер НОМЕР_1, що належить їй на підставі договору дарування.

По сусідству знаходиться житловий будинок відповідача ОСОБА_3, розташований на земельній ділянці, яка ним не приватизована. Відповідач безпідставно використовує для власних потреб частину належної позивачці земельної ділянки і чинить останній перешкоди у користуванні землею. На її прохання усунути перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою відповідач не реагує.

За результатами перевірки цього факту комісією селищної ради складений акт, згідно якого: відповідач самовільно зайняв земельну ділянку позивачки, розмірами: шириною від вулиці 1,63 м, довжиною - 17,15 м, шириною від городу 0,77 м.

Посилаючись на вказані обставини, просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2014 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,1202 га, кадастровий № НОМЕР_1, яка розташована на АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наданим відповідачем документам. На думку відповідача, судом не враховано, що його земельна ділянка становить 30 м, а земельна ділянка позивача - 40 м, однак на даний час межі земельної ділянки ОСОБА_2 збільшилися на 1,45 м саме за рахунок його земельної ділянки, чим порушуються його права як власника.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивачки, який згоден з рішенням суду і заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2012 року, укладеного між нею та ОСОБА_4 (право власності набуто на підставі спадкування після смерті ОСОБА_5), на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та земельна ділянка для будівництва й обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий НОМЕР_1, право власності на яку набуте на підставі договору дарування від 06.11.2012 року (а.с.10-14).

По сусідству з будинком ОСОБА_2 розташований житловий будинок ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2

Згідно копії акта виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 20.11.1984 року ОСОБА_3 встановлено межі земельної ділянки, виділеної на підставі рішення виконавчого комітету Новгородківської районної ради народних депутатів №399 від 10.11.1984 року, для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель площею 1500 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та межує з ділянками ОСОБА_9 та ОСОБА_5 (а.с.44-45).

В подальшому рішенням виконавчого комітету Новгородківської селищної ради №95 від 30.06.1993 року земельна ділянка АДРЕСА_1 передано у приватну власність гр. ОСОБА_5 (а.с.47-48).

ОСОБА_5 було виготовлено технічну документацію на вказану земельну ділянку (а.с.77-98).

При виготовлені технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку місце розташування меж земельної ділянки погоджено особистими підписами власників суміжних земельних ділянок, в тому числі й ОСОБА_3, що підтверджується актом встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки (а.с.97).

Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1202 га., для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 (а.с.15).

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградськоїх області від 14.11.2013 року, що набрало законної сили 25.11.2013 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Новгородківської селищної ради, ОСОБА_2, відділу Держземагенства у Новгородківському районі про скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного акта про право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: смт.Новгородка, АДРЕСА_1 (а.с.238-241).

На ім'я ОСОБА_3 07.08.2013 року виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.51).

З копії акта від 04.04.2013 року, складеного комісією Новгородківської селищної ради по розгляду заяви ОСОБА_3, встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_7 ширина по АДРЕСА_3, становить 18,57 м., фактично використовується - 18,57 м, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 ширина по АДРЕСА_1 становить 22,88 м, фактично використовується - 22,88 м, відповідно генплану забудови, пред"явленим ОСОБА_3, на місцевості ширина по АДРЕСА_2 становить 30,00 м, згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого 20.01.1986 року Кіровоградським БТІ на ім?я ОСОБА_8, становить - 27,20 м, фактично використовується - 28,00 м. (а.с.17).

Рішенням Новгородківського районного суду від 09.10.2012 року задоволено позов ОСОБА_4 (попереднього власника житлового будинку і спірної земельної ділянки) до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та зобов'язано усунути перешкоди у користуванні спірною земельною ділянкою (а.с.8).

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як визначено в ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 158 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи зі змісту статей 13, 14, 41, 55 Конституції України гарантовано державний захист майнових прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства.

Про такий підхід до вирішення зазначених питань йдеться й у Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі №1-17/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.92, п.6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками), в якому, зокрема, підкреслено, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо необхідності усунення перешкод з боку ОСОБА_3 у користуванні належною ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою є обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, суд з урахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України призначив земельно-технічну експертизу, та відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України вжив заходів для перевірки факту порушення відповідачем меж спірної земельної ділянки.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 129 від 19.12.2013 року відповідно до правовстановлюючих документів на присадибну ділянку, яка належить ОСОБА_2, має місце порушення присадибної земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1, в частині проходження лівої бокової межі земельної ділянки обмежену поворотними точками, яка відмежовує присадибні земельні ділянки № 7 та № 9, що графічно зазначено у плані-додатку № 1до висновку (а. с. 111-116).

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст.ст. 107, 152 ЗК України, враховуючи висновок № 129 судової земельно-технічної експертизи від 19.12.2013 року, дійшов обґрунтованого висновку щодо порушення відповідачем встановлених меж спірної земельної ділянки, що належить позивачу на праві власності, внаслідок чого зобов"язав відповідача усунути перешкоди у користуванні належною позивачеві земельною ділянкою.

Судом відповідно до ст. 212 ЦПК України повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

В ході розгляду справи суд дослідив надані відповідачем докази і не знайшов підстав для висновку щодо законного використання ОСОБА_3 частини належної позивачці земельної дялянки, що мовивовано викладено у судовому рішенні.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: