У Х В А Л А

Іменем України

09 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бондаренка Ю.О.,

суддів: Куцина М.М., Собослой Г.Г.

при секретарі - Чейпеш С.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іршавського районного суду від 11 грудня 2014 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми авансу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 04.02.2012 року позивач придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки Mercedes-Benz 124, 1993 року випуску, шасі НОМЕР_2, сірого кольору, тип ТЗ легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_1.

За автомобіль позивач заплативши відповідачу повну вартість - 8500 доларів США, які позичив у ОСОБА_4 строком до 01.11.2014 року. Про отримання грошей за продаж автомобіля відповідач написав розписку та зобов'язався зняти вказаний автомобіль з обліку і протягом тижня переоформити на позивача. Відповідач по даний час автомобіль на позивача не переоформив і не повернув кошти, що були сплачені в якості авансу.

Оскільки автомобіль марки Mercedes-Benz 124 не був переоформлений на позивача, просить стягнути сплачений аванс за автомобіль у сумі 8500 доларів США, що еквівалентно 101895,45 грн.

Рішенням Іршавського районного суду від 11 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, просив його скасувати як таке що ухвалене з порушенням норм процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на невірну оцінку судом першої інстанції доказів що на думку апелянта підтверджують факт продажу автомобіля саме відповідачем за 8500 доларів США. Крім того апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність між позивачем та відповідачем договору про надання посередницьких послуг, що, а також факт розміщення оголошення в газеті про продаж автомобіля саме відповідачем.

Апелянт в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки суд не повідомив.

ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що він шукав покупця на автомобіль виключно на прохання власника, всі подальші дії позивач вирішував лише з власником автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 30.01.2012 року, між ОСОБА_2. та ОСОБА_4, було укладено договір позики згідно якого ОСОБА_4 надав ОСОБА_1 8500 доларів США для придбання автомобіля "Мерседес Бенц" 124,1993 року випуску (а.с.44). Згідно розписки від 04 лютого 2012 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_2 автомобіль марки Мерседес Е 250 транзитний номер НОМЕР_3 та отримав гроші в повному одсязі (а.с.43).

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивач не довів обставини на які посилався, а саме відсутність договору між сторонами, недоведеність суми отриманої відповідачем як аванс за купівлю автомобіля та недоведеність права відповідача розпоряджатись автомобіль марки Мерседес Е250.

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець, згідно ст. 662 ЦК України зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

З пояснень позивача слідує що купівлю автомобіля ним було здійснено за 8500 доларів США, що у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, за таких обставин договір купівлі продажу автомобіля слід було вчиняти у письмовій формі. Укладання договору купівлі-продажу автомобіля у письмовій формі передбачено також "Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок", які затверджені Постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388, які були чинними на день виникнення між сторонами правовідносин.

Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майна, що видається кредитору боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буда встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача 8500 доларів США, як аванс за купівлю автомобіля Мерседес 124 реєстраційний номер НОМЕР_1.

Будь-яких доказів придбання, або наміру придбання такого автомобіля матеріали справи не містять, у розписці про отримання грошей, на яку посилається позивач як на доказ, мова йде про інший автомобіль - Мерседес Е 250 з транзитним номерним знаком НОМЕР_3, більше того розписка не містить інформацію про суму грошей отриману відповідачем.

З врахуванням наведеного, висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог ґрунтуються на наявних у справі доказах та узгоджується з ст. 58-60 ЦПК України.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази отримання ОСОБА_1 грошей у борг, за договором позики в розмірі 8500 доларів США на придбання автомобіля "Мерседес Бенц" 124,1993 року випуску та розписка про їх отримання, можуть доводити виключно факт отримання ОСОБА_1 у борг грошей в розмірі 8500 доларів США від ОСОБА_4 і не доводять придбання за них ОСОБА_1 автомобіля Мерседес Е 250.

Сам факт не доведення відповідачем надання посередницьких послуг не має правового значення для вирішення спору при відсутності доказів передачі позивачем відповідачу авансу в розмірі 8500 доларів США за придбання автомобіля "Мерседес Бенц" 124.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невірність застосування судом норм матеріального чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до невірного вирішення справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, суд повно з'ясував обставини справи, а тому рішення суду відповідає обставинам і матеріалам справи, ґрунтується на вимогах закону, в зв'язку з чим не вбачаються підстави для його скасування чи зміни.

Згідно зі ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 11 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: