Єдиний унікальний номер 725/6627/14-ц
Номер провадження 2/725/1520/14
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.09.2015 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Бакун Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Сумського гарнізону, який діє в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2014 року заступник військового прокурора Сумського гарнізону звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаними вище позовом до ОСОБА_1 .

У позові посилався на те, що 04 лютого 2014 року Зарічним районним судом м.Суми відповідача ОСОБА_1 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу.

В ході досудового розслідування було встановлено, що начальник служби пально-мастильних матеріалів ОСОБА_1 впродовж 2009-2011 років, з метою приховати утворену нестачу військового майна у вигляді пально-мастильних матеріалів, що утворилася внаслідок заправлення ним цивільних автомобілів військовим пальним та подальшого його списання, вніс до офіційних документів шляхових листів, завідомо неправдиві відомості про нібито заправлення закріплених за військовою частиною НОМЕР_1 автомобілів та видачу пально-мастильних матеріалів зі складу ПММ частини, за якими в подальшому їх списав, незаконно вивіши таким чином, з кількісного обліку частини військове майно служби ПММ на загальну суму 16 319 грн. 25 коп.

Вважає, що своїми злочинними діями ОСОБА_1 завдав шкоду державі на вказану вище суму, яку і просив стягнути з відповідача на користь держави.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та підтвердив викладені у ньому обставини. просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, про що надав свої письмові заперечення. Вказав, що дійсно, за вказівкою командира військової частини, вносив відомості до шляхових листів про нібито заправлення військової техніки. Насправді ж, заправлялися цивільні автомобілі. Проте такі дії були вимушеними, оскільки у військових автомобілів великий розхід палива та низька вантажопідйомність. Тому на його прохання цивільні особи без жодної винагороди виконували роботи по відновленню військової частини. Все пальне було використано лише на потреби військової частини. Жодного літра пального він не привласнив та не використав не за цільовим призначенням, а тому вважає, що не спричинив шкоди державі. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначені ст.1166 ЦК України.

Так, згідно положення вказаної норми закону, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз`яснив, що відповідно до п.6 ст.134 КЗпП України матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду заподіяну перевитратою пального на автомобільному транспорті.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Як було встановлено судом, вироком Зарічного районного суду м.Суми від 04 лютого 2014 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Сумської області від 15 квітня 2014 року, ОСОБА_1 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (а.с.47-54, 72-74).
В ході розгляду вказаного кримінального провадження судом встановлено, що ОСОБА_1 впродовж 2009-2011 років, без будь-якого документального підтвердження, за наказами безпосередніх командирів та начальників, замість закріплених за військовою частиною автомобілів заправляв автомобілі, які належать приватним особам, які у свою чергу, без оформлення будь-яких офіційних договірних відносин доставляли військове майно у військову частину, шляхом внесення до офіційних документів шляхових листів, а також до роздавальних відомостей завідомо неправдиві відомості.

Варто зауважити, що в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_1 прокурором заявлявся позов про стягнення з нього на користь держави шкоди, завданої злочином.

Разом з тим, суди у своїх рішеннях звернули увагу прокурора на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України (службове підроблення) є формальним, і визнається закінченим з моменту вчинення однієї із зазначених у диспозиції дій, незалежно від того, чи спричинили ці дії які-небудь наслідки і чи був використаний підроблений документ.

Більше того, у своїй ухвалі від 15 квітня 2014 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Сумської області, залишаючи без змін вирок Зарічного суду м.Суми, зазначила, що ОСОБА_1 усвідомлював, що внесені ним відомості в офіційні документи є неправдивими, хоча його діями і не було завдано шкоди, наявність шкоди при кваліфікації дій за ст.366 ч.1 КК України і не обов`язкова. (а.с.72-74).
Крім того, в ході розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_1 судом були допитані свідки: командир військової частини НОМЕР_1 та заступник командира військової частини, які підтвердили, що протягом 2009-2011 років вони надавали розпорядження про використання вантажних автомобілів цивільних осіб, які мають більшу вантажопідйомність та споживають пальне у значно менших об`ємах, ніж військові автомобілі, що закріплені за військовою частиною, для отримання військового майна з довольчих органів та інших військових частин. Заощаджене у такий спосіб пальне в подальшому використовувалось на підтримання належного рівня життєдіяльності частини.

Як вже зазначалося вище судом, прямою дійсною шкодою, визнається втрата, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Проте, як встановлено судом, пальне, яким заправлялися цивільні автомобілі, було використано ОСОБА_1 за цільовим призначенням для потреб військової частини.

Будь-яких доказів, які б свідчили про втрату, погіршення або зниження цінності майна військової частини, проведення затрат на відновлення, придбання майна чи інших цінностей, судом здобуто не було.

Вказане діє підстави вважати, що діями ОСОБА_1 не було спричинено прямої дійсної шкоди державним інтересам, а тому підстав для задоволення позову прокурора немає.

Керуючись ст.1166 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову заступника військового прокурора Сумського гарнізону, який діє в інтересах держави, уповноваженим органом якої є Міністерство оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич