РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/469/15-ц

пр. № 2/759/1996/15

24 червня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої, судді: Т.О. Величко

при секретарі: А.В. Самайда

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», Третя особа: Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація про укладення договору найму житлового приміщення суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у справі звернулася із вказаним позовом до суду посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її батько ОСОБА_2, який проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1. Позивач зазначала ,що перед смертю її батько потребував догляду тому останній рік позивачка проживала разом з ним та доглядала його, але не була зареєстрована за вказаною адресою. Позивач зазначала,що її батько був єдиним наймачем спірної квартири, а тому позивачка у зв»язку із відсутністю її місця реєстрації за вказаною адресою та договору найму житлового приміщення не може у повному обсязі реалізувати свої права на користування спірною квартирою, в якій вона тимчасово проживала. Позивачка зазначає, що оскільки не має доступу до спірної квартири, вона не може надати суду ордер на вселення, який залишився у квартирі АДРЕСА_1. А тому просить суд позов задовольнити та усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням - квартирі АДРЕСА_1, визнати позивача наймачем вказаної квартири та зобов»язати відповідача укласти Договір найму житлового приміщення - квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, підтвердивши суду вищезазначені обставини справи викладені в позовній заяві.Додатково пояснюючи, що дійсно позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, з 2000 року разом із двома дітьми ОСОБА_3, з 2011 року та ОСОБА_4 з 2003 року. Представник позивача зазначала, що позивачка разом із дітьми дійсно тимчасово проживала у АДРЕСА_1, про що повідомлять свідки, але не встигла зареєструвати в цій квартирі своє місце проживання.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, зазначав, що згідно Ордеру від 06.08.1970 року № 391/39 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 було надано ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в якій також зареєстровано позивача у справі.

Представник відповідача зазначала, що спірна квартира АДРЕСА_1, згідно ордеру №Б 83276 від 05.03.1968 року була надана ОСОБА_7 на сім»ю з трьох осіб, вона та два сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Також зазначав, що вказана квартира не була приватизована, та на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року наймачем квартири була ОСОБА_7, з цього часу наймач у вказаній квартирі та власник особового рахунку не змінювався, борг який утворився у власника особового рахунку за період з 01.01.2011 року по 01.01.2015 року складає 33533,65 грн. Відповідач зазначав, що ОСОБА_2, дійсно був зареєстрований та проживав у спірній квартирі з 23.06.1989 року, але на час смерті наймача ОСОБА_7, витрати по утриманню вказаної квартири не ніс, також такі витрати не несла позивач у справі.

Третя особа: представник Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, проти позову заперечували,зазначала, що позивачка у справі не довела належними та обґрунтованими доказами, своє місце проживання та користування спірною квартирою, та за життя ОСОБА_2, із заявами, щодо укладення договору найму спірної квартири не зверталась.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, з 2000 року разом із двома дітьми ОСОБА_3, з 2011 року та ОСОБА_4 з 2003 року, ( а.с.77).

Судом встановлено, згідно пояснень свідків ОСОБА_10 встановлено, що він був сусідом померлого ОСОБА_2, часто бував у нього вдома, та стверджує,що його донька ОСОБА_1, дійсно тимчасово проживала у спірній квартирі з жовтня 2013 року по липень 2014 року, разом із дітьми, готувала своєму батьку їжу, доглядала за ним.

Згідно показів свідків ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_13 судом встановлено, що вони є працівниками РЕО-5, що ніколи не бачили у квартирі АДРЕСА_1 позивача та її дітей, останні ніколи не проживали в вказаній квартирі, комунальні витрати не несли, із заявами про реєстрацію місця проживання, оформлення особового рахунку, розрахунку витрат на оплату житлово-комунальних послуг з врахуванням їх місця проживання не звертались. Зазначали, що померлий ОСОБА_2, за житті зловживав алкогольними напоями, у спірній квартирі весь час збиралися компанії.

Судом встановлено, що за заявою гр. ОСОБА_10, було розпочато досудове розслідування за фактом смерті ОСОБА_2, яке було внесено в ЄРДР за № 0010004 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року за ч.1 ст. 115 КК України та згідно Постанови від 24.11.2014 року кримінальне провадження закрито згідно п.1 ч.1 ст.284 КПК України ( а.с.44-63).

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1, згідно ордеру №Б 83276 від 05.03.1968 року була надана ОСОБА_7 на сім»ю з трьох осіб, вона та два сини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( а.с.64).

Судом встановлено, що вказана квартира АДРЕСА_1 не була приватизована, та на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року наймачем квартири була ОСОБА_7, з цього часу наймач у вказаній квартирі та власник особового рахунку не змінювався, борг який утворився у власника особового рахунку за період з 01.01.2011 року по 01.01.2015 року складає 33533,65 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, дійсно був зареєстрований та проживав у спірній квартирі з 23.06.1989 року, але після смерті наймача ОСОБА_7, витрати по утриманню вказаної квартири не ніс, також такі витрати не несла позивач у справі, та ОСОБА_2 не звертався до відповідача про переоформлення особового рахунку на своє ім»я та укладнення з ним договору найму житлового приміщення.

Судом встановлено, що позивач не надала суду доказів про хвороби ОСОБА_2, про здійснення виклику лікарів за місцем його проживання, під час її проживання за період з жовтня 2013 року по липень 2014 року. Також судом встановлено, що на час смерті ОСОБА_2, в квартирі АДРЕСА_1, проживав піднаймач, який і знайшов ОСОБА_2,померлим ( а.с.47). Також не надала доказів про свої місце проживання у вказаний період квартирі з жовтня 2013 року по липень 2014 року, разом із дітьми, та не повідомила про підстави звільення від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Судом встановлено, що позивач у справі не підтвердила належними та допустими доказами, що вона була членом сім»ї наймача ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та що ОСОБА_2 був наймачем спірної квартири та власником особового рахунку у порядку ст.64 Житлового кодексу Української РСР, так само не надала суду доказів, що ОСОБА_2 було у порядку ч.2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР було визнано членом сім»ї наймача, та який постійно проживав з ОСОБА_7 та вів з нею спільно господарство. Такі ж саме докази не надала суду позивачка, про те, що вона постійно проживала з ОСОБА_7 та ОСОБА_2 . та вела з ними спільно господарство, оскілки повідомила через свого представника, що підтверджено показами свідка ОСОБА_10, проживала у спірній квартирі тимчасово з жовтня 2013 року по липень 2014 року.

Судом встановлено, позивачка не надала суду доказів та не повідомила про підстави звільнення від доказування, що вона була заселена до спірної квартири у порядку ст. 65 Житлового кодексу Української РСР, або існувала угода про порядок користування спірним жиловим приміщенням. з наймачем ОСОБА_7 та ОСОБА_2

Судом встановлено, що позивач у справі не надала суду доказів про внесення нею оплати за користування спірним житловим приміщенням, або її звернення до відповідних органів, про нарахування такої оплати у зв»язку із її проживанням, як це передбачено ст.ст. 66,67 Житлового кодексу Української РСР.

Судом також встановлено, що по спірній квартирі АДРЕСА_1 період з 01.01.2011 року по 01.01.2015 року утворився борг, що складає 33533,65 грн., який не сплачений позивачем, в період її проживання з жовтня 2013 року по липень 2014 року.

А тому з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов не доведений та задоволенню не підлягає, оскільки постійно позивачка спірною квартирою не користувалась, не була членом сім"ї наймача, або у порядку ст. 64 Житлового кодексу Української РСР вела спільно з наймачем ОСОБА_7 та ОСОБА_2 спільно господарство, або продовжувала постійно проживати після смерті останніх.

Судові витрати не підлягають відшкодуванню у порядку ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, керуючись ст.ст. 63,64,65,66,67, ЖК України, ст.ст.10, 11, 60, 63, 64, 88, 208, 209, 212- 218, 294, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Святошинського районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: Т.О. Величко