АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 5105 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Букіна О.М.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ПрАТ «СК «УСГ» - Гедз Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Креді АгрікольБанк» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди;

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», поданою представником Гедз Юлією Володимирівною

на заочне рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 27 листопада 2014 року

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 27.11.2014 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 114 950,00 грн., судовий збір в розмірі 1149,50 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, Гедз Ю.В., діючи в інтересах ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, в частині задоволення позовних вимог, та ухвалити, в цій частині, нове рішення про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на незаконність ухваленого судом рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що 15.05.2011 року, тобто перед укладанням договору добровільного страхування, уповноваженою особою відповідача було здійснено огляд належного позивачу транспортного засобу не підтверджений належними доказами, оскільки представником відповідача фотографування транспортного засобу не проводилось, як не проводився і його огляд. Фото транспортного засобу було надіслано відповідачу електронною поштою. По вказаних фото і було складено акт огляду. Більше того, у відповідача акт огляду датований 17 травня 2011 року, а не 15 травня 2011 року, як зазначає суд у своєму рішення.

Крім того, СТО на якому здійснено фотографування автомобіля точно не Лівобережна філія, як зазначено в акті огляду транспортного засобу, на який посилається позивачка та суд. Позивачкою транспортний засіб для огляду не надався. Більше того, позивачка не змогла пояснити представнику відповідача коли і кому надався транспортний засіб для огляду, ким та де був здійснений огляд. Більше того, позивачкою не наданого жодного доказу, який би свідчив про її хвороби, які б впливали на порушення здатності запам'ятовувати свої дії чи втрату пам'яті.

Що ж стосується самих фото, то при проведенні страхового розслідування представником відповідача було здійснено запит до ПАТ «СК «Наста» з метою встановлення предмету страхування, страхових випадків та пошкоджень, за які останнє здійснювало виплату страхового відшкодування по вказаному транспортному засобу. У відповідь було отримано документи, серед яких містились і фото пошкодженого транспортного засобу. Відповідно, порівнявши отримані фото, було з'ясовано, що при страхуванні було надано фото іншого транспортного засобу.

У зв'язку з виявленими розбіжностями відповідач здійснив запит до офіційного дилера КІА в Україні з метою встановлення обставин, які мають значення для справи. У відповідь було отримано лист, в якому зазначено про те, що за даними виробника автомобіль позивачки обладнано автоматичною чотирьохступінчастою коробкою перемикання передач, а також те, що, автомобіль, панель приладів якого зображена на фотознімку, який було відповідачем додано до листа-запиту - обладнаний механічною коробкою перемикання передач, що свідчить про те, що транспорті засоби на фото різні.

Крім того, що на фото, наданих чоловіком позивачки, чи як стверджує позивачка, зроблених при страхування пробіг транспортного засобу 33 094 км., а згідно протоколу технічного огляду транспортного засобу, складеного інспектором ДПС з відділу ДАІ з обслуговування Сквирського p-ну при УДАІ ГУ МВС України у графі «показання спідометра» зазначено 37 000 км. Тобто показання спідометра при страхуванні (після ДТП) менші ніж при настанні ДТП. Вказану обставину апелянт також вважаємо суттєвим доказом, який впливає на вирішення вказаної справи.

Крім того, відповідач мав намір також заявити клопотання про виклик як свідка, особу, з якою було укладено договір та якій було надано фото, чи як стверджує позивач автомобіль для огляду. Однак суд, постановивши заочне рішення позбавив відповідача такого права.

Тому, в даній частині рішення суду апелянт вважає недоведеним зі сторони позивача та необґрунтованим.

Що ж стосується тих висновків суду, що відповідачем не надано доказів того, що позивач чинить перешкоди у визначенні обставин страхового випадку, то суд самостійно, не відклавши розгляд справи, а постановивши заочне рішення, позбавив відповідача права надати такі докази. Що ж стосується самих доказів, то позивачку неодноразово викликали до відповідача з метою отримання від неї інформації, яка б сприяла у швидкому розгляді страви. Однак, остання постійно ігнорувала вказані запрошення, чим самостійно затягувала процес врегулювання вказаної справи. Так, з урахуванням вищезазначеного сума страхового відшкодування, при визнанні вказаного випадку страховим була б меншою ніж визначив суд. Вказані обставини також суттєвими, на думку апелянта, та такими, що впливають на вирішення вказаного спору.

Крім того, у зв'язку з вказаними обставинами відповідач мав намір заявити зустрічну позовну заяву, в якій просити визнати вказаний договір недійсним, в зв'язку з укладенням його під впливом обману. Однак, суд постановивши заочне рішення, позбавив відповідача такого права.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача Гедз Ю.В. підтримала подану нею апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній. Представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Позивачка ОСОБА_5, представник третьої особи ПАТ «Креді Агріколь Банк» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки. Неявка вказаних осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2011 року між ОСОБА_5 та ПАТ «СК «Українська страхова група» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 28-0111-11-0161 на загальну страхову суму 121 000,00 грн., франшиза за страховим випадком по ризику «Викрадення» складає 5% від страхової суми, тобто 6050,00 грн., строк дії договору з 18.05.2011 року по 17.05.2012 року.

08.01.2012 року невстановлена особа по АДРЕСА_1 в м. Києві незаконно заволоділа автомобілем «КІА», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5, що підтверджується постановою про порушення кримінальної справи №09- 24580, порушеної за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

На час розгляду справи, особу, яка викрала належний позивачу автомобіль, як і місце знаходження застрахованого транспортного засобу не встановлено.

Згідно п. 11.8. Договору страхування № 28-0111-11-0161, страхувальник/водій зобов'язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту настання події надати страховику письмову заяву із зазначенням обставин пригоди, інформації про інших учасників пригоди, характеру збитку та наявності потерпілих.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 11.01.2012 року звернулася до ПАТ «СК «Українська страхова група» з письмовою заявою про настання страхового випадку із застрахованим транспортним засобом «КІА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, а саме викрадення застрахованого автомобіля на вулиці Огородній в місті Києві, що підтверджується матеріалами справи, в результаті чого відповідачем була відкрита справа за номером ДККА-13552.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що позивач виконала умови Договору щодо своєчасного повідомлення страховика про настання страхового випадку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_5 позовних вимог про стягнення страхової виплати, виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно- правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 9.4.2 Договору, Страховик зобов'язаний протягом 2-х робочих днів, після отримання письмової Заяви про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування (страхової виплати).

За п. 9.4.4 Договору, Страховик, після отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку, зобов'язаний зробити запит до компетентних органів щодо причин та обставин настання страхового випадку.

Згідно п. 9.4.9 Договору, Страховик зобов'язаний прийняти рішення про виплату (скласти Страховий акт) страхового відшкодування (страхової виплати), або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (страхової виплати) в термін не пізніше 5 (п'яти) робочих днів від дати отримання Страховиком всіх необхідних документів, зазначених в Розділі 12 Частини 2 цього договору, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків.

Згідно п. 9.4.10 Частини 2 Договору Страховик зобов'язаний, у разі відмови від виплати страхового відшкодування (страхової виплати) протягом 10 (десяти) робочих днів з дати прийняття рішення, письмово повідомити про це Страхувальника та Вигодонабувача з обґрунтуванням причин відмови.

Згідно п. 9.4.11 Частини 2 Договору Страховик зобов'язаний, здійснити виплату страхового відшкодування (страхової виплати) протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів від дати прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (страхової виплати). Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування (страхової виплати) шляхом сплати Страхувальнику пені у розмірі 0,1% від суми не сплаченого у строк страхового відшкодування (страхової виплати) за кожен день затримки.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов'язання по Договору належним чином не виконав.

Вбачається, що лише 12.09.2014 року відповідач надіслав позивачу листа, в якому повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с.13-15).

Свою відмову мотивував тим, що в ході проведення перевірки було встановлено, що огляд застрахованого автомобіля з подальшим його фотографуванням й ідентифікацією співробітниками ПАТ «СК «Українська страхова група» не проводився, раніше автомобіль зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, тим самим страхувальником було надано недостовірну інформацію під час укладання Договору, страхувальником створюються перешкоди у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків.

Як вбачається з матеріалів справи та реєстру матеріалів страхової справи, відповідачем прийнято дане рішення лише після скарги, яка була направлена позивачем до Національної комісії 28.04.2013 року, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно наявних матеріалів справи вбачається, що до вказаної вище відмови, відповідач, як на підставу у виплаті страхового відшкодування, на дані обставини не посилався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у виплаті позивачу страхового відшкодування є необґрунтованою та такою, що прийнята на уникнення взятих на себе зобов'язань, як страховика, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.11 ч. 1 Договору, зобов'язання страховика починаються не раніше огляду та фотографування ТЗ, що підтверджується Актом огляду ТЗ.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2011 року, тобто в день укладання вказаного вище Договору страхування, уповноваженою особою відповідача було здійснено Акт огляду належного позивачу транспортного засобу. Будь-яких зауважень щодо неузгодженості комплектації транспортного засобу, який в подальшому підлягав страхуванню чи інших обставин, які унеможливлювали укласти відповідний договір, виявлено не було, про що свідчить факт підписання Договору № 28-0111-11-0161 від 17.05.2011 року та сплати страхового платежу позивачем. Представник відповідача не оспорював підписання даного акту саме працівником страхової компанії (а.с.16).

Згідно п.12 ч. 1 Договору, підписуючи даний Договір Страхувальник, Страховик та Вигодонабувач, з умовами Договору та Правилами страхування ознайомлені і достовірність всіх вказаних відомостей підтверджують.

Таким чином, підписавши даний Договір відповідач підтвердив, що не має зауважень стосовно технічного стану автомобіля, Акту огляду ТЗ в цілому, та зокрема, фотознімків даного транспортного засобу.

Посилання апелянта на те, що працівники відповідача огляд транспортного засобу не здійснювали, а фотокартки були направлені електронною поштою та мають суттєві розбіжності, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються актом огляду транспортного засобу.

Крім того, Договір добровільного страхування наземного транспорту № 28- 0111-11-0161 у передбаченому порядку відповідачем не оскаржувався (та не оскаржується) та відповідних змін до нього не вносилося. Ухвалення судом заочного рішення у справі не позбавляло страхову компанію права пред'явити окремий позов до суду про визнання договору страхування недійсним. Страхова компанія понад два роки проводила перевірку зазначених обставин і за цей час мала можливість звернутись до суду та довести недійсність укладеного договору добровільного страхування.

При умові того, що уповноважена особа відповідача підписала Акт огляду транспортного засобу перевіривши всю інформацію, яка є суттєвою для укладання вказаного вище Договору, яка на думку відповідача є недостовірною, останній мав вжити заходів щодо здійснення службової перевірки та притягнення винних осіб до відповідальності в порядку передбаченому законом.

Разом з тим, доказів в підтвердження даних обставин по факту здійснення службової перевірки та встановлення винних осіб в оформленні Договору, відповідачем не надано.

Та обставина, що з боку позивача відсутні дії, які на думку відповідача кваліфікуються, як надання недостовірних даних при укладанні Договору свідчить також та обставина, що в порушенні кримінальної справи відносно позивача за ознаками злочину передбаченого ст. 190 КК України було відмовлено, що підтверджується постановою Дніпровського РУГУ МВС України в м.Києві від 28.08.2012 року за результатами розгляду звернення заступника начальника служби безпеки ПАТ «Страхова Компанія» «Українська страхова група».

Зі змісту даної постанови вбачається, що органами МВС були проведені оперативно-слідчі дії по перевірці фактів викладені у зверненні відповідача та які, на думку відповідача, свідчили про підробку фотографій при оформленні Договору страхування. Разом з тим, в порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України .

Та обставина, що на думку апелянта, позивачем була надана недостовірна інформація щодо попередньої ДТП та виконання ремонтних робіт за короткий термін слід зазначити, що виходячи з умов укладеного Договору вказані дані могли лише вплинути на дійсну вартість транспортного засобу. Разом з тим, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що вказана обставина тим чи іншим чином могла вплинути на укладання вказаного вище Договору. Крім того, підписавши договір добровільного страхування, страхова компанія зазначила його ринкову вартість на час укладання даного договору - 121 000 грн. Той факт, що даний автомобіль був учасником ДТП до укладення договору з відповідачем не свідчить про те, що його вартість є меншою, ніж зазначена в договорі.

Доказів на підтвердження того, що позивач чинить перешкоди у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків відповідачем суду не надано. Позивач пояснювала суду, що з моменту укладання договору добровільного страхування пройшов тривалий час і вона не пам'ятає прізвищ працівників страхової компанії які оглядали та фотографували її автомобіль. Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її свекр - ОСОБА_7, саме він займався питанням ремонту автомобіля після ДТП. Користувався автомобілем її чоловік - ОСОБА_8, який з 09.05.2014 року знаходиться в зоні АТО.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Враховуючи умови Договору страхування № 28-0111-11-0161, а саме те, що вартість автомобіля на час укладення договору - 17.05.2011 року була визначена сторонами договору у розмірі 121 000 грн. суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 114 950,00 грн., за наступним розрахунком: 121000,00 грн. (сума страхового відшкодування по договору) - 6050,00 грн. (франшиза) = 114 950,00 грн. Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на те, що сума страхової виплати є завищеною, оскільки вартість автомобіля - 113 899,05 грн., визначена Звітом № 42405 станом на 11.05.2012 року (а викрадення автомобіля відбулось 08.01.2012 року) та є середньою ринковою вартістю автомобіля подібного викраденому автомобілю «КІА» (а.с.83-89).

Суд першої інстанції вірно вважав, що страхове відшкодування у розмірі 114 950,00 грн. підлягає до виплати саме позивачу, оскільки свої зобов'язання за Кредитним договором позивачем виконано в повному обсязі, що підтверджується листом третьої особи ПАТ « КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», як вигодонабувача.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на ту обставину, що суд першої інстанції позбавив страхову компанію права надати певні докази з метою доведення заперечень на позовну заяву ОСОБА_5 Так, відповідач не був позбавлений права та можливості надати зазначені докази суду апеляційної інстанції, що не було зроблено відповідачем. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості за весь час розслідування даного випадку та розгляду справи судом провести за власним зверненням фототехнічне дослідження і отримавши позитивне заключення обґрунтовано просити суд апеляційної інстанції про призначення по справі судової фототехнічної експертизи, що також не було зроблено відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції викладених в рішенні суду.

Отже, твердження апелянта про незаконність, необґрунтованість ухваленого судом рішення, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які вона посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», подану представником Гедз Юлією Володимирівною відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: