Номер провадження: 22-ц/785/7276/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Фабіжевській Т.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів за депозитним вкладом,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» та просив визнати протиправною відмову банку в поверненні йому суми вкладу та процентів, стягнути з ПАТ «Дельта Банк» суму вкладу за договором №5432 від 23.07.2014 року у розмірі 12003, 00 дол. США, а також суму нарахованих на вказану суму відсотків, а також стягнути суму моральної шкоди в розмірі 600, 00 дол. США.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилається на те, що між ним та відповідачем 23.07.2014 року був укладений договір банківського вкладу №5432, згідно якого він вніс на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 12 003, 00 дол. США строком до 06 серпня 2014 року зі сплатою 8,25 % річних на вказану суму. В свою чергу, відповідач зобов'язався після закінчення строку повернути суми вкладу та нараховані відсотки. Починаючи з листопада 2014 року, він кілька разів звертався до банку про повернення коштів, однак, відповідач свої зобов'язання щодо повернення вкладу не виконав, суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув.

Згодом ОСОБА_2 зменшив позовні вимоги, та зазначив, що 26.06.2015 року йому банком була виплачена грошова сума у розмірі 7 311, 85 дол. США, тому просив стягнути з банку залишок невиплачених коштів у розмірі 5 104, 67 дол. США, а також суму моральної шкоди в розмірі 600, 00 дол. США.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.07.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 5 108 дол. США 88 центів. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» в дохід держави суму судового збору у розмірі 1 266 грн. 13 коп. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову ОСОБА_2 в повному обсязі.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 23.07.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу №5432, згідно якого він вніс на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 12 003, 00 дол. США строком до 06 серпня 2014 року зі сплатою 8,25 % річних на вказану суму. В свою чергу, відповідач зобов'язався після закінчення строку повернути суми вкладу та нараховані відсотки.

За умовами договору якщо вкладник в останній день дії 12 періоду продовження строку дії цього Договору з моменту внесення вкладу не витребує суму вкладу, та така сума вкладу наприкінці дня закінчення цього строку перераховується на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_1, відкритий на ім'я вкладника в установі Банку, про що вкладник доручає Банку здійснити таке договірне списання.

16 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про закриття його рахунку та повернення коштів.

24 грудня 2014 року відповідно до п. 1.9 та 1.10 цього договору, Банк перерахував суму вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 12 420, 73 дол. США на поточний рахунок позивача НОМЕР_1, що підтверджується відповідною випискою з рахунку ОСОБА_2 від 07 травня 2015 року.

В зв'язку з дією в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації на період з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року згідно постанови Правління НБУ №150 від 02 березня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» позивач лише 26 червня 2015 року отримав грошову суму у розмірі 7 311, 85 дол. США, що підтверджено виписками з рахунку.

Також ОСОБА_2 було виплачено на поточний рахунок НОМЕР_1 та НОМЕР_2 грошову суму у розмірі 200 000, 00 грн. на підставі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Таким чином, залишок несплачених коштів складає 5104, 67 дол. США.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обмежився висновком про можливість задоволення позову, але жодним чином не обґрунтував мотиви задоволення позову по суті, не надав оцінку жодному доводу із сторін, зокрема зверненню із вимогою про повернення всієї суми вкладу під час обмежень, встановлених законодавчо, а також діям банку щодо перерахування коштів на поточний рахунок позивача, а відтак надання можливості скоритися коштами, тому рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості відповідно до ст.213 ЦПК України.

Водночас за договором банківського вкладу від 23.07.2014 року предметом договору є банківський вклад на суму 12003 доларів США до 06.08.2014 року за процентною ставкою 8,25% річних.

Як встановлено, за умовами п. 1.11 договору, якщо вкладник не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня відповідного відділення Банку останнього дня строку, встановленого у п. 1.3 цього Договору, дія цього Договору вважається продовженою за згодою вкладника на той же самий строк на тих же самих умовах (окрім розміру процентної ставки).

По закінченню дії договору, тобто 06 серпня 2014 року ОСОБА_2 не звертався до банку з заявою про повернення йому суми банківського вкладу з відсотками, а 15 жовтня 2014 року вперше звернувся із заявою про повернення йому лише суми відсотків у розмірі 470, 00 дол. США (а.с.6), що не може вважатися заявою про розірвання договору.

Із заявою про розірвання договору від звернувся 16.12.2014 року, зазначив про його припинення з 24.12.2014 року (а.с.7). В подальшому він звертався до банку ще кілька разів 18.12.2014 року (а.с.8), 19.12.2014 року (а.с.9), 21.12.2014 року (а.с.10).

Постановою правління НБУ №540 від 29.08.2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово - кредитних ринків України», яка набрала чинності з 02.09.2014 року та Постановою Правління НБУ №758 від 01.12.2014 року «Про врегулювання ситуації на грошово - кредитному та валютному ринках України», яка вступила в силу з 03.12.2014 року і діяла до 03.02.2015 року банки були зобов'язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150000 гривень на добу на одного клієнта, та уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одно клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ.

Таким чином, ОСОБА_2 звернувся із вимогою про отримання коштів під час дії обмежень, встановлених для банків НБУ.

Не заперечується сторонами, що 24.12.2015 року кошти з депозитного рахунку були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_2, що відповідає умовам укладеного між ними договору, а саме п.1.10, за яким вклад виплачується вкладнику по закінченню його розміщення шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів НОМЕР_1 (а.с.4).

Зважаючи на викладене, зобов'язання з повернення коштів з часу їх перерахування банком слід вважати виконаним, якщо не буде доведено, що у ОСОБА_2 були об'єктивні перешкоди для зняття коштів з поточного рахунку (що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 25 грудня 2013 року у справі №6-140цс13).

Проте докази неможливості отримання коштів з депозитного рахунку ОСОБА_2 не надано, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, обмеження у видачі готівкових коштів на добу, встановлені Національним банком України, обов'язкові для виконання особами, яким адресовані, відтак не можуть бути підставою вважати дії відповідача неправомірними.

Надані позивачем роздруківки переписки в мережі Інтернет про неможливість отримати кошти від ПАТ «Дельта Банк» не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правове значення має факт неможливості отримати кошти саме ОСОБА_2, а доказів на підтвердження таких обставин не надано.

Наданий ним акт від 18.12.2014 року, складений трьома фізичними особами про неможливість отримання коштів, датований 18.12.2014 року, тоді як правове значення мають докази про неможливість отримання ним коштів після перерахування банком коштів на депозитний рахунок, тобто після 24.12.2014 року.

Посилання на те, що він звернувся до суду, відтак не вбачав доцільним звертатися до банку, не спростовують викладених доводів про ненадання доказів наявності перешкод отримання коштів фактично з часу їх перерахування на поточний рахунок.

Задоволення вимог про стягнення всієї суми, що залишилися несплаченою за депозитним договором, суперечить правилам та обмеженням, встановленим відповідними Постановами НБУ, дійсними на час виниклих правовідносин.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми матеріального права, тому рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи про відмову у задоволенні позову, зважаючи на викладені обставини.

Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року №71 розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку за запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію з призначанням уповноваженої особи.

02.10.2015 року Національним банком України було ухвалене рішення №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином, ОСОБА_2, враховуючи такі обставини, має право звернутися із заявою про включення до реєстру кредиторів банку, що буде належним способом захисту його прав за виниклих обставин.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2015 року про стягнення коштів скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: