РІШЕННЯ

Іменем України

09.09.2015 року Франківський районний суд м.Львова в складі :головуючого

судді Гулієвої М.І.

При секретарі Каленчук М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2»яної ОСОБА_3 про стягнення суми,-

в с т а н о в и в

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми, посилаючись на те, що 15.11.2007р.Франківським районним судом м.Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2»яної Л.А.в його користь боргу в сумі 7966грн. Крім того, згідно рішення Франківського районного суду м.Львова від 01.03.2010р. з відповідачки вирішено стягнути суму в розмірі 10546, 04грн. Однак, на момент звернення з даним позовом, борг в повному обсязі відповідачем не погашений.У зв»язку з чим просить стягнути з відповідачки пеню за період з 20.04.2010р. по 19.04.2011р.в сумі 1598,7грн.,з 10.06.10р.по 19.04.11р.в сумі 1815,4грн., 3% річних за період з 10.06.07р.по 19.04.11р. -804,05грн., 3% річних за період з 10.06.10р.по 19.04.11р.-270,04грн.,інфляційні за період з10.06.07р.по 19.04.11р.в сумі 4261,81грн., за період з10.06.10р.по 19.04.11р.в сумі 1181,16грн.,а всього 9931,16грн.

05.10.11р.позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та просить стягнути з відповідачки пеню за період з 20.04.2010р. по 19.04.2011р.в сумі 1319,59грн.,з 10.06.10р.по 9.06.11р.в сумі 1663,84грн., 3% річних за період з 30.11.07р.по 04.10.11р. -896,17грн., 3% річних за період з 10.06.10р.по 04.10.11р.-417,09грн.,інфляційні за період з30.11.07р.по 04.10.11р.в сумі 4253,84грн., інфляційні за період з10.06.10р.по 04.10.11р.в сумі 1212,79грн.,а всього 9763,32грн.

10.10.14р.позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачки 14 519,36грн.,з них пеня за період з 20.04.2010р. по 19.04.11р. в сумі 1319,59грн.,пеня за період з 10.06.10р.по 9.06.11р. в сумі 1663,84грн.; 3%річних за період з 30.11.07р.по 09.10.14р.-1639,46грн., 3% річних за період з 10.06.10р.по 09.10.14р. в сумі 1370,42грн.;інфляційні за період з 30.11.07р.по 09.10.14р.в сумі 5520,43грн.та інфляційні за період з 10.06.10р.по 09.10.14р.в сумі 3005,62грн.

У судове засідання позивач не з»явився,подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили,що позовні вимоги безпідставні,оскільки,ст.625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов»язання,а не за невиконання рішення суду.Термін позовної давності на стягнення пені за невиконання грошового зобов»язання в сумі 7900грн.закінчився 24.02.08р., а на стягнення 3% річних та інфляційних-24.02.2010р.Сума 10546,04грн.,на яку позивачем проведені розрахунки щодо стягнення пені,3%річних та інфляційних не є сумою грошового зобов»язання,а сумою,яка визначена до стягнення за рішенням Франківського районного суду м.Львова від 1.03.2010р.і яка включає грошове зобов»язання,пеню,3 %річних та інфляційні в межах позовної давності. Неналежне виконання рішення суду не передбачає відповідальності згідно норм ЦК України за неналежне виконання грошових зобов»язань.Просять застосувати строк позовної давності та в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи,суд вважає,що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 15.11.2007р. Франківським районним судом м.Львова винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2»яноїЛ.А.в користь ОСОБА_1боргу в загальній сумі 7966грн. на підставі угоди №2 від 13.01.2007р.про участь адвоката в якості захисника по кри мінальній справі,згідно якої ОСОБА_1 надав ОСОБА_2»яній Л.А. послуги захисника по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_4за ст.27 ч.5,191 ч.3 КК України у Франківському районному суді м.Львова та актів виконаних робіт №1-3 від 16.01.07р.,31.01.2007р.,01.02.2007р .

Наказ набув чинності 30.11.2007р.,28.01.2009р. держвиконавцем Франківського ВДВС відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від01.03.2010р.,яке набуло законної сили, частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнено з ОСОБА_2»яної Л.А. кошти на загальну суму 10546,04грн.,згідно угоди №2 від 13.01.2007р.про участь адвоката в якості захисника по кримінальній справі та актів від 01.02.07р.,23.02.07р.,з них 5700грн.основного боргу,967,41грн.-пені за період з 08.03.07р.по 07.03.08р.,507,13грн.-3% річних за час прострочки за період з 08.03.2007р.по 18.02.2010р.та 3227,4грн.інфляціних витрат за період з 08.03.07р.по 18.02.2010р.

Згідно постанови державного виконавця Франківського ВДВС Львівського МУЮ від 5.10.2010р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 21.06.10р.на підставі вказаного рішення суду.

Як вбачається з постанови державного виконавця Франківського ВДВС Львівського МУЮ від 29.10.2010р. , виконавче провадження з виконання судового наказу №2н-66 приєднано до зведеного виконавчого провадження Франківського ВДВС №22279939.

У судовому засіданні встановлено, що на даний час рішення суду не виконані та зазначені суми відповідачкою в користь позивача не сплачені, що не заперечено сторонами у судовому засіданні та стверджено поданням ВДВС від 23.02.11р. про виділення частки у квартирі боржника ОСОБА_2»яної Л.А.,яке задоволено судом та 12.05.11р.згідно ухвали Франківського районного суду м.Львова виділено належну відповідачці 1/3 частку у квартирі по вул.Музики,64/4 у м.Львові,повідомленням ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області від 21.02.13р.,актом опису і арешту майна ,належного відповідачці від 18.08.2015р.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.3 Закону України »Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Боржник,який прострочив виконання грошового зобов»язання,(ст.625 ч.2 ЦК України) на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Представником Відповідача у судовому засіданні заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена статтею 257 ЦК України тривалістю у 3 роки.Позовна давність до вимог про стягнення неустойки(штрафу,пені) ,згідно ч.2 ст.258 ЦК України,встановлена тривалістю в 1 рік.

Як вбачається із ч.4 ст..267 ЦК України, сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України №11 «Про судове рішення»,встановивши , що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд в рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений.

Судом встановлено,що строк позовної давності до вимог про стягнення пені,3%річних та інфляційних сум у зв»язку з невиконанням відповідачкою договору та несплатою 7966грн.,сплив,оскільки, про порушення свого права позивач дізнався 16.02.2007р(термін,до якого по угоді між сторонами було відстрочено оплату боргу) та 23.02.2007р.з метою захисту порушеного права звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу,а позовні вимоги про стягнення пені,3%річних та інфляційних пред»явлено 21.04.2011р, тобто по закінченні строку як загальної ,так і спеціальної позовної давності .

Отже,не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення пені в сумі 1319,59грн,3%річних в сумі 1639,46грн. та інфляційних сум в розмірі 5520,43грн., у зв»язку із спливом позовної давності.

Є безпідставними та не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення пені у зв»язку з невиконанням відповідачкою зобов»язання за договором на суму 5700грн.,виходячи з наступного..

Відповідно до ст.549 ЦК України,неустойкою(штрафом.пенею) є грошова сума або інше майно,які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов"язання.Пенею є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочки виконання.

Виходячи з аналізу норм даної статті,слід зазначити,що пеня- це санкція,яка нараховується за прострочення виконання зобов"язання.

Як вбачається з матеріалів справи №2-113/2010по справі за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2»яної Л.А.про стягнення суми,позивач 03.05.2007р.звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2»яної Л.А.основного боргу ,пені,3% річних та інфляційних за невиконання угоди №1 від 31.01.2007р.та №2 від 1.02.2007р.,згідно яких відстрочено платежі за актами здачі-приймання виконаних робіт від 15.04.06р.,19.04.06р.,09.05.06р.,04.06.06р.за договором доручення на ведення справи у Залізничному районному суді м.Львова та апеляційному суді Львівської області, а також за актами здачі-приймання виконаних робіт від 16.01.07р.,31.01.07р.,23.02.07р.за договором доручення на ведення справи у Франківському районному суді м.Львова.У позовній заяві позивач вказує,що 23.02.07р.він отримав заяву відповідача від 21.02.07р.про відмову ОСОБА_2»яної Л.А.від послуг адвоката і захисника її сина,яку,які він вважає,відповідачка скерувала з метою уникнення від виконання боргового зобов»язання.

Отже,про порушення свого права з приводу невиконання договору позивач дізнався 23.02.07р.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 1.03.2010р.позовні вимоги по даній справі задоволено частково та стягнено суму основного боргу,пеню за період з 08.03.07р.по 07.03.2008р.,3% річних та інфляційні за період з 08.03.07р.по 18.02.2010р.

Таким чином, згідно рішення суду вже стягнено пеню за невиконання відповідачкою грошового зобов»язання на суму 5700грн

Позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних за невиконання грошового зобов»язання в сумі 10546,04грн.підлягають до часткового задоволення,виходячи з наступного. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 1.03.2010р.встановлено,що сума основного боргу ОСОБА_2»яної Л.А.перед позивачем по угоді №2 від 13.01.2007р.,згідно з угодою №2 від 1.02.2007р.,актом виконаних робіт №6 від 23.02.2007р.,становить 5700грн.

Як вбачається із вказаного рішення, 10546,04грн.-це загальна сума,стягнена в користь позивача,яка включає 5700грн.основного боргу, 967,41грн.-пені,507,13грн.-3% річних за час прострочки та 3227,4грн.інфляціних витрат.

Враховуючи наведене,суд вважає, що з відповідачки слід стягнути 3% річних та інфляційні,виходячи з суми грошового зобов»язання- 5700грн.,оскільки, ст.625 ЦК України регулюються зобов»язальні правовідносини,її дія поширюється на порушення грошового зобов»язання,яке існувало між сторонами до ухвалення судового рішення.З рішення суду зобов»язальні правовідносини не виникають, рішення лише підтверджує наявність чи відсутність таких правовідносин.

При цьому суд не бере до уваги посилання відповідачки на відсутність її вини у тривалому невиконанні зобов»язань,так як,наслідки прострочення грошового зобов»язання у вигляді 3% річних та інфляційних нарахувань не є санкціями,а виступають способом захисту майнового права та інтересу,який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним коштами,належними до сплати кредитору,а тому ці суми нараховуються незалежно від вини боржника.

Крім того,відсутні підстави для застосування позовної давності,оскільки, вказані вимоги позивачем заявлено в межах строку позовної давності.

Отже, вимоги про стягнення3% річних за період з 10.06.2010р.по 09.10.14р. підлягають до задоволення в сумі 744,01грн.(прострочено 1583дні,3% річних за день прострочки 0,47грн.-5700х0,0082%; 1583х0,47=744,01).

Виходячи з вказаного, з врахуванням Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України від 3.04.97р. №62-97, вимоги про стягнення інфляційних за період з 10.06.10р.по 09.10.14р. підлягають до задоволення в сумі 1624,5грн.(серпень 2010р.-101,2х5700=68,4; вересенб-102,9х5700=165,3;жовтень- 100,5х5700=28,5; листопад -100,3х5700=17,1;грудень 100,8х5700=45,6; 2011 рік- січень 101х5700=57;лютий 100,9х5700=51,3;березень-101,4х5700=79,8; квітень-101,3х5700=74,1; травень 100,8х5700=45,6; червень 100,4х5700=22,8; листопад 100,1х5700=5,7;грудень 100,2х5700=11,4; січень-грудень 2013р.-100,5х5700=28,5; січень вересень 2014р.-116,2х5700=923,4грн).

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв"язку з чим, з відповідачки слід стягнути в користь позивача понесені ним судові витрати -120грн.витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 243,6грн.судового збору.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,169,208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2»яної ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 3% річних від простроченої суми в розмірі 744,01грн.,1624,5грн.інфляційних, 120грн.витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 243,6грн. судового збору ,а всього 2732 (дві тисячі сімсот тридцять дві)грн.11коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.І.Гулієва