Справа № 462/8736/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2010 року і від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 16.12.2014 року звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, розбіжності в інтересах та в поглядає на життя, внаслідок чого з липня 2014 року вони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Зазначила, що їхня сім'я остаточно розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим та недоцільним.

Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача, яка в позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив, зазначивши, що дійсно з липня 2014 року вони з дружиною припинили сімейні стосунки, проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства. Він намагався примиритись із дружиною, налагодити відносини, однак вона категорично проти цього, наполягає на розлучення і крім цього повідомила, що зустрічається з другим мужчиною. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 13.02.2010 року у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 40 (а.с.5), від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Також встановлено, що сторони проживають окремо один від одного з липня 2014 року, не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї ОСОБА_2 неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Згідно до ст.113 ЦК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач просить повернути їй дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе задовольнити таке клопотання, та повернути їй прізвище «ОСОБА_2», яке вона мала до одруження.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 13 лютого 2010 року у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 40.

Після розірвання шлюбу змінити позивачці прізвище на дівоче - ОСОБА_2.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.