Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1543/15Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бубличенко В. П.
УХВАЛА

17.06.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Бубличенко В.П.

суддів - Сукач Т.О.

ОСОБА_2

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом Світловодського міжрайонного прокурора до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_3, третя особа Реєстраційна служба Світловодського міськрайонного управління юстиції, про визнання протиправними і скасування наказів та визнання недійсними договорів оренди за апеляційною скаргою Світловодського міжрайонного прокурора на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 травня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 травня 2015 року закрито провадження у справі за позовом Світловодського міжрайонного прокурора до Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області, ОСОБА_3, третя особа Реєстраційна служба Світловодського міськрайонного управління юстиції, про визнання протиправними і скасування наказів та визнання недійсними договорів оренди.

Світловодський міжрайонний прокурор подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали суду про закриття провадження у справі з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду від 17 червня 2015 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області залучено до участі у справі як правонаступник Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області.

Про час і місце розгляду справи відповідачі і третя особа повідомлені у порядку, встановленому статтею 76 ЦПК України, в судове засідання не зявилася.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності відповідачів і третьої особи.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора Олаг О.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі, суд виходив з того, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

У позовній заяві прокурор просив: визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення йому трьох земельних ділянок в оренду строком на 15 років, розташованих на території Світловодського району Захарівської сільської ради, а також накази вказаного управління про затвердження документації із землеустрою та передачі ОСОБА_3 в оренду земельних ділянок; визнати недійсними три договори оренди земельних ділянок, які були укладені між відповідачами 10.09.2014 року, та скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію речових прав на спірні земельні ділянки.

Згідно з п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснив, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частинипершої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин (пункт 6 постанови).

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші), крім спорів, передбачених частиною першою статті 16 Закону України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства (статті 210, 211 ЗК), про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок (стаття 212 ЗК) (пункт 7 постанови).

З матеріалів справи вбачається, що спір щодо права ОСОБА_3 на земельні ділянки є приватноправовим, тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд порушив норми процесуального права при вирішенні питання щодо юрисдикції справи, тому ухвала суду про закриття провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.4, 311 ч.1 п.4, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Світловодського міжрайонного прокурора задовольнити .

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 травня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду іншим складом суду.

Ухвала не оскаржується.

Головуюча суддя:

Судді: