Справа №486/651/13-ц 03.03.2015 03.03.2015 03.03.2015
Провадження №22-ц/784/586/15
Справа № 22-ц/784/586/15 Головуючий першої інстанції: Франчук О.Д.
Категорія: 24 Суддя-доповідач апеляційного суду: Коломієць В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Яценко Л.В.,

за участю позивачки ОСОБА_2, представників відповідача Лосєва О.В. і Косівчак О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 січня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання» (далі - КП «ЖЕО») про стягнення зайво нарахованих та сплачених коштів за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до КП «ЖЕО» про стягнення зайво нарахованих та сплачених коштів за житлово-комунальні послуги.

Позивач зазначала, що за період з 01 грудня 2009 року по 31 грудня 2012 року КП «ЖЕО» пред'явило їй до сплати суму боргу за спожиті послуги в сумі 447 грн. 56 коп. по квартирі АДРЕСА_3. Дані дії відповідача позивачка вважає незаконним, оскільки станом на 01 грудня 2009р. заборгованості по оплаті послуг за житлово-комунальні послуги у неї не було, а за період з 01.07.2011р. по 31.01.2012р. відповідач проводив нарахуванні, виходячи із тарифів, які постановою Одеського апеляційного суду від 24.01.2013р. визнані недійсними. Крім того, в період з 01.12.2009р. по 01.07.2011р. відповідачем нарахована до сплати вартість послуг, які не виконувались, а за період з 01.02.2012р. по 31.05.2012р. при розрахунку складових тарифу допущена арифметична помилка.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2. просила стягнути з КП «ЖЕО» на її користь 796 грн. 70 коп., як незаконно нараховану і стягнуту з неї суму за житлово-комунальні послуги по АДРЕСА_3 за період з 01 грудня 2009 року по 31 грудня 2012 року.

У подальшому ОСОБА_2. неодноразово змінювала та уточнювала позовні вимоги. Остаточно просила зобов'язати КП «ЖЕО» повернути незаконно нараховані та стягнуті з неї грошові кошти за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції і 3% річних станом на 01 квітня 2014 року в загальній сумі 990 грн. 20 коп. з яких:

- по квартирі АДРЕСА_3 за період з 01 грудня 2009 року по 01 січня 2013 року - 508 грн. 41 коп.,

- по квартирі АДРЕСА_1 за період з 01 липня 2011 року по 31 січня 2012 року - 231 грн. 04 коп.

- по квартирі АДРЕСА_2 за період з 01 липня 2011 року по 31 січня 2012 року - 250 грн. 75 коп.

При цьому позивач посилалась на те, що під час здійснення розрахунків відповідач керувався рішенням виконкому Южноукраїнської міської ради №171 від 25 травня 2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яке було скасовано постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що нарахування за послуги проводилось КП «ЖЕО» відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20 травня 2009 року за №529, та постанови КМУ від 01 червня 2011 року за №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Крім того, згідно рішення виконкому Южноукраїнської міської ради №72 від 10 травня 2010 року по 01 липня 2011 року комунальним підприємством був проведений перерахунок за послуги, які не надавались.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 січня 2015 року в позові ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» обґрунтованим визнається рішення, якщо воно містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд посилався на те, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2014 року визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради №171 від 25 травня 2011 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та зобов'язано виконком Южноукраїнської міської ради повторно розглянути питання щодо затвердження переліку послуг по утриманню будинку № 2 по б-ру Шевченко у м. Южноукраїнську та тарифи на послуги за результатом громадських слухань згідно заяви власників квартир будинку № 2 по б-ру Шевченко від 16 травня 2011 року.

Такі висновки не можна вважати обґрунтованими, оскільки всупереч вимогам п.3 ст. 215 ЦПК України судом не зазначено мотиви, з яких він вважав безпідставними позовні вимоги ОСОБА_2 в зв'язку з ухваленням 29 квітня 2014 року Одеським апеляційним адміністративним судом вищевказаної постанови.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, виходячи з нижчевикладеного.

Судом встановлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_3, квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2. Зазначені квартири розташовані у жилих будинках, що знаходяться на балансі КП "ЖЕО", яке надає послуги з утримання цих будинків та прибудинкових територій.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У даній справі фактично між сторонами виник спір з приводу правильності нарахування відповідачем оплати за отримані позивачкою житлово-комунальні послуги.

При цьому ОСОБА_2 як власниця квартир, які розташовані у жилих будинках, що знаходяться на балансі КП "ЖЕО", до теперішнього часу є користувачем житлово-комунальних послуг, що надає відповідач, а тому зобов'язана їх оплачувати. До того ж відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язком виконавця житлово-комунальних послуг є проведення у передбачених законом випадках відповідних перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги, а не повернення грошових коштів споживачу у разі їх переплати.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлена відповідальність боржника за порушення грошового зобов'язання, яка полягає в його обов'язку на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим зобов'язанням є зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом.

З огляду на викладене, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін, слід дійти висновку про те, що дія частини другої статті 625 ЦК України не може бути застосована до виконавця житлово-комунальних послуг - КП «ЖЕО», оскільки він не має грошових зобов'язань перед споживачем цих послуг - ОСОБА_2

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

За такого, відповідно до викладених вимог закону, суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно їх змінювати.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів міститься в ст.16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Отже, обраний позивачкою спосіб захисту -стягнення з відповідача на її користь спірних сум з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних - не відповідає вимогам закону.

Таким чином, підстав для задоволенню позову не має.

За таких обставин, рішення відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в позові ОСОБА_2, але з інших підстав, ніж зазначено судом першої інстанції.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15 січня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання» про стягнення зайво нарахованих та сплачених коштів за житлово-комунальні послуги - з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді