Справа № 456/2444/15-ц
Провадження № 2/456/1163/2015
РІШЕННЯ

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

22 вересня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання відповідача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Олесницького, 33/37.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі покликаються на те, що ОСОБА_1 є основним квартиронаймачем чотирьохкімнатної неприватизованої квартири житловою площею 61,2 кв.м в м. Стрию по вул. Олесницького, 33/37, яка належить будівельно-монтажному експлуатаційному управлінню № 1. Відповідач декілька років не проживає з ними, забрав свої особисті речі та поїхав на заробітки до Києва. В квартирі немає його майна, він не несе витрат по її утриманню, не приїжджає та не підтримує з ними звязку. На сьогоднішній день відповідач проживає в м. Феодосія і не заперечує проти зняття його з реєстрації. Реєстрація відповідача у даній квартирі призводить до додаткових витрат по оплаті комунальних послуг з розрахунку на нього та унеможливлює отримання житлової субсидії зі сплати комунальних послуг. Вважають, що оскільки відповідач не проживає в квартирі більше шести місяців, то він втратив право користування нею, а тому звернулися з даним позовом до суду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, суд дав оцінку зібраним доказам та вважає, що позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Виходячи із загальних положень права власності, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Скориставшись своїм правом, позивачі просили визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу і протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1, яка належить будівельно-монтажному експлуатаційному управлінню № 1, зареєстровані: позивач ОСОБА_1 (основний наймач), позивачка ОСОБА_2 (дружина), відповідач ОСОБА_4 (син), позивачка ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_5 (внук).

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З долучених до матеріалів справи актів від 01.04.2015 року, 17.04.2015 року, 23.04.2015 року, складених комендантом бригадного будинку по вул. Олесницького, 33 і сусідів по будинку: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, однак фактично там не проживає.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, внаслідок її відсутності понад встановлений строк, провадиться в судовому порядку.

Відтак, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин, а тому втратив право на користування вказаним жилим приміщенням.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, ст., ст. 64, 156, 162 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_9