У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», поданою його представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 6 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 6 липня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 2 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36% річних за користування кредитними коштами. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_3 зобов'язання не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 22 726,21 грн, яку банк просив стягнути.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 22 726,21 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 6 листопада 2014 року заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 грудня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 6 листопада 2014 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22 726,21 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, встановивши, що підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Подпись» розділів «Клиент» та « Платежную карту и ПИН получил» у заяві від 6 липня 2006 року, а також в розділі «Клиент» додаткової угоди від 11 січня 2007 року виконані не самою ОСОБА_3, а іншою особою, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Такий висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідає вимогам закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що банком в обґрунтування позову надано заяву про отримання кредиту, Умови та правила надання банківських послуг та розрахунок заборгованості, з яких вбачається, що 6 липня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав кредитний договір, за умовами якого боржник отримав кредит в сумі 2 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 36% річних за користування кредитними коштами.

У порушення умов кредитного договору, боржник зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 22 726,21 грн.

Відповідно до висновку експерта № 642 від 13 жовтня 2014 року підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Подпись» розділів «Клиент» та « Платежную карту и ПИН получил» у заяві від 6 липня 2006 року, а також в розділі «Клиент» додаткової угоди від 11 січня 2007 року і рукописні записи у заяві виконані не самою ОСОБА_3, а іншою особою. Крім того, підпис у звіті суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку від імені ОСОБА_3 виконані не самою ОСОБА_3, а іншою особою.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_3 за заявою про відкриття карткового рахунку банківських послуг, передбачених договором не отримувала, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для виконання нею зобов'язань за відповідним договором.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2116/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1> суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків суду не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості. Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовані норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану його представником Шулікою Аліною Володимирівною, відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 6 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П.Гончар
Судді: В.І.Амелін С.О.Карпенко Д.О.Остапчук В.О.Савченко