Справа № 482/900/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2015 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого - судді Баранкевич В.О.

при секретарі - Андрєєвій Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у червні 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

В своєму позові позивач зазначив, що згідно договору позики грошей серія ВАТ 455318 від 25 жовтня 2012 року позивач передав у власність відповідачу, а відповідач отримав від позивача - грошові кошти у сумі 100000 (сто тисяч) грн. Передача грошових коштів була здійснена до підписання договору. Відповідно до зазначеного договору остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01.01.2013 року шляхом вручення грошей особисто позивачу, що підтверджувалося б заявою позивача, що мало б бути засвідчено нотаріусом. Без зазначеної заяви борг вважається таким, що не повернутий. Позивач зазначає, що на даний час перед нею відповідач борг не погасив , в звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 100000 грн. основного боргу та заборгованість з урахуванням процентів, пені, інфляційних витрат.

Таким чином, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 100000 грн. згідно з договору позики грошей серія ВАТ 455318 від 25 жовтня 2012 року, сум інфляційних витрат в розмірі 72082,93 грн., суму 3% річних в розмірі 7200,00 грн, суму пені за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 50946,57 грн, що складає загальну суму заборгованості в розмірі 230229,50 грн. та судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала просила про його задоволення в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та суду пояснили, що ОСОБА_2 гроші від ОСОБА_1 не отримував, хоча проти того, що підписував договір позики грошей не заперечував. Крім того, як вказав представник відповідача, в самому договорі відсутні домовленості щодо стягнення пені.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні обставин справи, 12.10.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальникові, а останній отримав від позикодавця грошові кошти у сумі 100000 грн. 00 коп. Передача грошових коштів була здійснена до підписання договору.

Сторони домовились про те, що зазначений договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо ведення суми позики має бути здійснено не пізніше 01.01.2013 року шляхом вручення грошей особисто позивачу, що підтверджувалося б заявою позивача, що мало б бути засвідчено нотаріусом. Без зазначеної заяви борг вважається таким, що не повернутий.

В матеріалах справи відсутні будь які докази, які підтверджують отримання позивачем від відповідача суми боргу.

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник ) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію ( передати майно ,виконати роботу , надати послугу ,сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку .

Зобовязання виникають на підставах, встановлених ст.11 Цивільного кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Статтею 1046 ЦК України зазначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником, зокрема в ній зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного Кодексу України.

Крім того, згідно вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений. Як вбачається з обставин справи, сума боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, становила 100000 грн.

Згідно даним Держкомстату України, індекс інфляції з січня 2013 року по квітень 2015 року включно становить : січень 2013 року 200,20 %, лютий 2013 року 99,90 %, березень 2013 року - 100,0%, квітень 2013 року 100,0%, у травні 2013 р. - 100,1%, у червні 2013 року 100,0 %, у липні 2013 року 99,9 %, у серпні 2013 року 99,3 %, у вересні 2013 року - 100,0 %,

у жовтні 2013 року -100,4 %, у листопаді 2013 року 100,2 %, у грудні 2013 року 100,5 %, у січні 2014 року 100,2 %, у лютому 2014 року - 100,6 %, у березні 2014 року 102,2 %, у квітні 2014 року 103,3 %, у травні 2014 року 103,8 %, у червні 2014 року 101,0%, у липні 2014 року 100,4 %, у серпні 2014 року 100,8%, у вересні 2014 року 102,9%, у жовтні 2014 року - 102,4%, листопад 2014 рку 101,9 % , грудень 2014 року 103,00 % , січень 2015 року 103,1 %, лютий 2015 року - 105,3 %, березень 2015 року 110,8 %, квітень 111,00 %.

За прострочення зобовязання 3 % річних за 1 рік розраховується за формулою 100000х3х876/365/100=7200,00 грн. Де 100000- сума заборгованості; 876 кількість днів прострочення.

Таким чином, 3 % річних з січня 2013 року по квітень 2015 року складає 7200,00 грн. 50 коп.

Розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції в період з січня 2015 року по квітень 2015 року розраховується за наступною формулою: ІІ с = (ІІ 1:100) х (ІІ 2:100) х (ІІ 3:100) х (ІІ 4:100)х (ІІ 5:100) х (ІІ 6:100) х (ІІ 7:100) х (ІІ 8:100) х (ІІ 9:100) х (ІІ 10:100), де ІІ 1, це індекс інфляції за перший місяць, а далі за інші місяці відповідно до нумерації.

Відповідно до вищезазначених даних, сукупній індекс інфляції становить ІІ с = 100,2х99,9х100,0 х 100,0 х 100,1 х 100,6 х 100,0 х 99,9 х 99,3х 100,0 х 100,4 х 100,2 х 100,5 х 100,2 х 100,6 х 102,2 х 103,3 х 103,8 х 101,0 х 100,4 х 100,8 х 102,9 х 102,4х109,9х103,0х103,1х105,3х110,8х114/100 = 72082,93.

Вимога позивача про стягнення неустойки - пені за ст. 549 ЦК України не підлягає задоволенню, оскільки договором позики грошей укладеного між позивачем та відповідачем , а саме п. 2 А) передбачено, що договір є безпроцентним.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а сума боргу відповідача перед позивачем з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних становить 179282 грн. 93 коп. (100000 грн. - сума боргу + 72082,93 грн. - сума інфляційного індексу за весь час прострочення + 7200 грн. -3 % річних.)

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 1792 грн. 82 коп. судових витрат по оплаті судового збору .

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 179, 212-215,224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн., інфляційні втрати в розмірі 72 082 грн. (сімдесят дві тисячі вісімдесят дві) грн. 93 коп., 3% річних в розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) грн., а всього 179 282 (сто сімдесят девять тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 93 коп.

В задоволенні позову щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 792 (тисяча сімсот девяносто дві) грн. 82 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду

Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :