Справа № 638/9501/15-ц
Провадження № 2/638/4611/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді: Задорожного М.І.

при секретарі: Крупенко Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та інфляційних за прострочення сплати аліментів, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку та інфляційні за прострочення сплати аліментів в сумі 10 939, 95 грн., а також стягнути з відповідача ні її користь судові витрати в сумі 243, 60 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, щомісяця у розмірі ? прибутку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У період з 01.06.2012 року по 01.04.2015 року заборгованість по аліментам складає 15 021, 75 грн.

Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів з 01.06.2012 року по 01.04.2015 року складає 4735,83 грн.

Крім того, відповідно до ст.. 625 ЦК України, на суму заборгованості по аліментам 15021, 75 грн. відповідачу були нараховані інфляційні, що складають 6204, 12 грн.

Отже, позивач просить стягнути загальну суму неустойки та інфляційних за прострочення сплати аліментів, що складає 10939,95 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.10.2007 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, щомісяця у розмірі ? прибутку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 27.09.2007 року.

На підставі виконавчого листа № 2-8284/06 від 15.10.2008 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, Дзержинським відділом ДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження.

Згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів з ОСОБА_2 станом на 01.04.2015 рік заборгованість складає - 33226,61 грн.

З заперечень відповідача вбачається, що про існування рішення суд про стягнення аліментів ОСОБА_2 дізнався у 2013 році, після чого почав його виконувати.

01.04.2015 року було здійснено розрахунок Державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХУМУ у якому було зазначено, що заборгованість по сплаті аліментів складає 33 226,61 грн.

Після отримання даного розрахунку, 03.04.2015 року ОСОБА_2 сплатив заборгованість по сплаті аліментів у повному обсязі, що підтверджується квитанцією № 13459118 від 03 квітня 2015 року, копія якої міститься в матеріалах справи.

Згідно розрахунку здійсненого старшим державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМУЮ Ковальовою Є.С. де зазначено, що згідно попереднього розрахунку від 23.04.2015 року заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим документом відсутня, а заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.09.2015 року складає 624,25 грн.

Крім того, представником відповідача надано до суду квитанції від 22.05.2015 року, 05.06.2015 року, 20.07.2015 року, 11.08.2015 року, 10.09.2015 року, які підтверджують факт того, що ОСОБА_2 щомісячно продовжує сплачувати аліменти.

Відповідно до ст.. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати, у виді неустойки (пені), настає лише за наявності вини цієї особи. А платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів на стягнення з відповідача неустойки та інфляційних за прострочення сплати аліментів, так як відповідачем сплачено заборгованість по аліментам, а тому позов є безпідставним, необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11, 38, 60, 61, 212-215, 223 ЦПК України, ст.196 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та інфляційних за прострочення сплати аліментів - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: