_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6613/15-ц
Провадження № 2/520/3479/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Цапенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу

ОСОБА_3,

Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області,

про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

та застосування наслідків недійсності правочину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 08 травня 2015 року звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою, яку надалі уточнила, до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, застосування наслідків недійсності правочину, в якому просить суд: визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, серії ВЕК № 467590, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3930 від 15 червня 2007 року недійсним; застосувати наслідки недійсності правочину та повернути сторін в попередній стан, повернути ОСОБА_1 оригінали договорів: купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській Новій Біржі, реєстраційний № 676/96 від 18 липня 1997 року, та договір дарування від 18 жовтня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4; скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру № 105, у будинку № 112, по вулиці Академіка Корольова, у місті Одесі, яка в цілому складається з трьох житлових кімнат і підсобних приміщень, загальною площею 66,2 кв.м., у тому числі житловою площею 39,3 кв.м., яка була зареєстрована за № 19221587 в книзі: 182доп.-162, номер запису 1267 в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», та поновити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, за ОСОБА_1.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Одеською Новою Біржею 18 липня 1997 року за № 676/97, та договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 18 жовтня 2002 року, за реєстровим № 7520, зареєстрованих в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», номер запису: 1267 в книзі: 81 доп.-165; 116 доп.-153, належала на праві власності квартира АДРЕСА_1. 15 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, серії ВЕК № 467590, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3930. Однак даний договір позивач вважає удаваним, що призводить до його недійсності, оскільки умови договору виконані не були, та цей договір був укладений сторонами з метою забезпечення виконання іншого договору, так як 25 травня 2007 року між нею ОСОБА_1 та відповідачем було укладено договір займу, за яким вона отримала у ОСОБА_2 в борг 21000 доларів США, та у якості залогу передала відповідачеві квартиру АДРЕСА_1, шляхом оформлення 15 червня 2007 року у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 договір купівлі-продажу вказаної квартири. 21 січня 2015 року ОСОБА_1 повернула відповідачеві суму боргу у розмірі 21000 доларів США за договором займу від 25 травня 2007 року, однак останній не виконує умови договору в частині повернення їй вказаної квартири, посилаючись на відсутність грошових коштів, що стало приводом для звернення до суду.

Позивач або її представник у судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, надали заяву, в якій позовні вимоги підтримали, та просили суд провести розгляд справи за їх відсутності (а.с. 89).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає частково, визнає факт того, що між ним та позивачем спірний договір купівлі-продажу від 15 червня 2007 року укладався в якості застави за договором займу від 25 травня 2007 року, за умовами якого він зобовязується після отримання грошей, повернути квартиру АДРЕСА_2, у власність ОСОБА_1 Однак посилається на відсутність коштів, для виконання цих дій. Просить суд провести розгляд справи за його відсутності. (а.с. 53, 62, 88).

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, надала до суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не викладено (а.с. 59).

Третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не викладено (а.с.52).

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що 25 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір займу, за умовами якого ОСОБА_1 отримала в борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 21000 доларів США. Строк повернення грошових коштів встановлено до 25 травня 2015 року (а.с. 18).

Згідно з п. 6 договору займу від 25 травня 2007 року, у якості застави ОСОБА_1 зобовязується у місячний строк, після отримання грошових коштів за цим договором, переоформити на ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з п. 7 договору займу від 25 травня 2007 року, після повернення займу, ОСОБА_2 зобовязується у місячний строк переоформити квартиру АДРЕСА_1, на ОСОБА_1

Відповідно до п. 10 вказаного договору займу, після повернення ОСОБА_1 боргу, їй надається розписка про погашення займу. Без цієї розписки сума займу вважається не повернутою.

Згідно з розпискою від 25 травня 2007 року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 за договором займу від 25 травня 2007 року грошові кошти у розмірі 21000 доларів США (а.с. 19).

15 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, серії ВЕК № 467590, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3930, за умовами якого ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_2 купив вказану квартиру(а.с. 11).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 15 червня 2007 року, вбачається що, квартира АДРЕСА_1, належала на праві власності ОСОБА_1, на час укладення договору, на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Одеською Новою Біржею 18 липня 1997 року за № 676/97, та договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 18 жовтня 2002 року, за реєстровим № 7520, зареєстрованих в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», номер запису: 1267 в книзі: 81 доп.-165; 116 доп.-153.

Згідно з витягом КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» про реєстрації права власності за № 14944627 від 18 червня 2007 року, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 15 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за реєстровим № 3930, про що зроблено запис № 1267 в книзі 182 доп.-162 (а.с.10).

20 січня 2015 року ОСОБА_1 повернула ОСОБА_2 грошові кошти за договором займу від 25 травня 2007 року у розмірі 21000 доларів США, що підтверджується розпискою про повернення займу від 20 січня 2015 року (а.с.20).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Викладені обставини визнані відповідачем ОСОБА_2 у заявах про розгляд справи за його відсутності (а.с. 53, 62, 88).

Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 215 ЦК України, встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06 листопада 2009 року, за удаваним правочином (стаття 235 ЦК (435-15)) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК (435-15) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК ( 435-15), можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Статтею 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Судом встановлено, що сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, серії ВЕК № 467590, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3930 від 15 червня 2007 року, з метою приховання іншого правочину, а саме з метою забезпечення умов виконання зобовязань ОСОБА_1 за договором займу від 25 травня 2007 року.

Згідно з довідкою з місця проживання та склад сімї, виданої КП «ЖКС Чорноморський» за № 623 від 29.03.2015 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані та мешкають: ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).

Спірна квартира АДРЕСА_1, з моменту укладення сторонами договору купівлі-продажу від 15 червня 2007 року, фактично не виходила з користування та володіння ОСОБА_1, оскільки позивач виконувала обовязки по користуванню щодо неї, що підтверджується квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг за цей період, попередженнями про сплату заборгованості, договорами укладеними на її імя про надання комунальних послуг до вказаної квартири (а.с. 22-28, 32-34).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, серії ВЕК № 467590, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3930 від 15 червня 2007 року недійсним, підлягають задоволенню, у звязку з чим слід, застосувати наслідки недійсності правочину та повернути сторін до попереднього стану, шляхом повернення ОСОБА_1 оригінали договорів: купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській Новій Біржі, реєстраційний № 676/96 від 18 липня 1997 року, та договір дарування від 18 жовтня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4; та встановити порядок виконання цього рішення суду, відповідно до якого це рішення у разі набрання ним законної сили є підставою для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому складається з трьох житлових кімнат і підсобних приміщень, загальною площею 66,2 кв.м., у тому числі житловою площею 39,3 кв.м., яка була зареєстрована за № 19221587 в книзі: 182доп.-162, номер запису 1267 в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», та підставою для поновлення реєстрації права власності ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 212 215, 294 ЦПК України, ст. 203, 215, 216, 235 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, застосування наслідків недійсності правочину задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, серії ВЕК № 467590, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3930 від 15 червня 2007 року недійсним.

У застосування наслідків недійсності правочину, повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до попереднього стану.

Дане рішення у разі набрання ним законної сили є підставою, для повернення приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 - ОСОБА_1 оригінали договорів: купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Одеській Новій Біржі, реєстраційний № 676/96 від 18 липня 1997 року, та договір дарування від 18 жовтня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим № 7520.

Встановити порядок виконання цього рішення суду відповідно до якого це рішення у разі набрання ним законної сили є підставою для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, яка в цілому складається з трьох житлових кімнат і підсобних приміщень, загальною площею 66,2 кв.м., у тому числі житловою площею 39,3 кв.м., яка була зареєстрована за № 19221587 в книзі: 182доп.-162, номер запису 1267 в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», та підставою для поновлення реєстрації права власності ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які не приймали участь під час проголошення рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Калініченко Л. В.