АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А [1]

15 вересня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва Мазурик О.Ф., розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2, в інтересах якої ОСОБА_3, на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2014 року про відкриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товари «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2014 року відкрито провадження у вищевказаній справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, відповідач через свого представника звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху з тих підстав, що вона не відповідає вимогам ч. 2 ст. 297 ЦПК України, а саме апелянтом не сплачено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги. Судом надано строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога надати апеляційну скаргу, яка оформлена відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист і не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ст. 74 ЦПК України судові повістки разом із розпискою, а у випадках встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Копії ухвали суду від 28.05.2015, які повторно неодноразово направлялися ОСОБА_2 та її представнику ОСОБА_3 за адресою, вказаною в апеляційній скарзі як адреса для листування, а саме: АДРЕСА_1, та за адресою реєстрації відповідача ОСОБА_2: АДРЕСА_2 поверталися на адресу суду у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 7-8, 9-10, 12-13, 14-15).

Також, вказана ухвала міститься в Державному реєстрі судових рішень.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 неодноразово зверталася до Апеляційного суду м. Києва з апеляційними скаргами на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2014 року, зокрема 31.01.2014, 15.09.2014, 21.01.2015, які були визнані неподаними та повернуті апелянту у зв'язку з не усуненням недоліків. Як вбачається з матеріалів справи, за адресами зазначеними в позовній заяві та апеляційних скаргах ні відповідач ні її представник кореспонденцію не отримують. З заявою про зміну адреси листування ОСОБА_2 у встановленому законом порядку до суду не зверталася.

Зважаючи на прецедентну практику Європейського суду з прав людини та з огляду на положення Конвенції, щодо обов'язку зацікавленої сторони цікавитися про рух справи, за обставин, коли не виконано вимоги, викладені в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційна скарга вважається такою, що не оформлена відповідно до вимог встановлених ст. ч. 2 ст. 297 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог встановлених статтею 295 цього Кодексу, застосовуються положення статті 121 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 5 ст. 297 ЦПК України).

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої ОСОБА_3, на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2014 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подання скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя:

Справа № 756/1139/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8403/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Журавська О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.