АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 666/8481/14-ц Головуючий в І інстанції: Рябова О.Д.
Номер провадження 22-ц/791/2463/15 Доповідач: Чиркова К.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 20 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Гурові Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 31 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про відновлення стану земельної ділянки, усунення порушення та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відновлення стану земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про відновлення стану земельної ділянки, усунення порушення посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.2003 року йому належить 62/100 частин житлового будинку №90, по вул. Дніпропетровській у м. Херсоні, рішенням виконкому Херсонської міської ради від 12.02.1995 року за №147 за житловим будинком закріплено земельну ділянку площею 755,50 кв.м.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 08.04.2005 року визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою по вул. Дніпропетровська, 90, у м. Херсоні.

З 20.06.2007 року ОСОБА_5 є співвласником 24/100 частини житлового будинку №92, по вул. Дніпропетровській у м. Херсоні, починаючи з 2014 року відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняв частину суміжної земельної ділянки, якою він користується, як співвласник будинку № 90 по вул. Дніпропетровській у м. Херсоні з 1984 року.

З огляду на те, що відповідачі безпідставно перешкоджають йому користуватися земельною ділянкою розміром 0,9 х 0,4 м., яка розташована зі сторони лівої бокової межі його будинку і межує із земельною ділянкою відповідачів, позивач просить відновити стан земельної ділянки за адресою: м. Херсон, вул. Дніпропетровська, 90, шляхом зобовязання ОСОБА_5, ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту ними земельну ділянку розміром 0,9 х 12,04 м., яка розташована між житловими будинками № 90 та № 92 по вул. Дніпропетровській у м. Херсоні та зобовязати відповідачів не порушувати його права, як суміжного землекористувача.

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про відновлення стану земельної ділянки, посилаючись на те, що їй на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 22.06.2007 року належить 24/100 частини житлового будинку № 92, по вул. Дніпропетровській, у м. Херсоні, який розташований на земельній ділянці площею 897 кв.м. Межа між цими земельними ділянками була прямолінійною у периферичній частині, ширина між належними їм будинками складала 1,0 м.

У період 1989 - 1990 року ОСОБА_4 самовільно зайняв частину земельної ділянки, чим позбавляє її позивача за зустрічним позовом права користування земельною ділянкою, а тому просила суд відновити стан земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Херсон, вул. Дніпропетровська, 92, користувачем якої є вона та зобовязати відповідача звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, яка розташована між житловими будинками № 90 та № 92 по вул. Дніпропетровській, у м. Херсоні та не чинити їй перешкод у користуванні зазначеною земельною ділянкою.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 31 липня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про відновлення стану земельної ділянки та зобовязання ОСОБА_5, ОСОБА_2 не порушувати його права, як суміжного землекористувача задоволено частково.

Суд відновив стан земельної ділянки землекористувача ОСОБА_4 за адресою: м. Херсон, вул. Дніпропетровська 90, шляхом зобовязання ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку розміром 0,9 м. на 12,04 м., яка розташована між житловими будинками № 90 та № 92 , по вул. Дніпропетровській, у м. Херсоні.

В решті позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відновлення стану земельної ділянки відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема, суд не прийняв до уваги той факт, що на час придбання ОСОБА_4 житлового будинку відстань від будівлі літ. «Б» до межі складала 1,25 м. від будівлі літ. «Д» 0,7 м., а на теперішній час, відстань становить 0,7 м. і відповідно 0,14 м., що свідчить про порушення саме позивачем за первісним позовом прав суміжного землекористувача.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 її доводів не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4 суд виходив із того, що відповідно до наданих сторонами доказів земельна ділянка між житловими будинками № 90 та № 92 по вул. Дніпропетровській у м. Херсоні на відстані 90 см. від кута житлового будинку ОСОБА_4І і на 100 см. від кута житлового будинку ОСОБА_5 є земельною ділянкою загального користування.

Такий висновок суду ґрунтується на обставинах нібито встановлених рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.06.2007 року ухваленим у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_8 про розподіл житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою та рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 06.12.2007 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Однак із змісту позовних заяв, що були предметом вирішення судом у даній справі, вбачається, що заявлені кожною із сторін вимоги ґрунтуються на праві користування земельною ділянкою, яка знаходиться між зведеними ними на суміжних земельних ділянках будівлями, що свідчить про виникнення спору щодо межі, яка розділяє відділені для індивідуального будівництва і обслуговування житлових будинків, господарчих будівель і споруд земельні ділянки, що розташовані по вул. Дніпропетровській № 90 і № 92 у м. Херсоні.

Наведеними вище, покладеними судом в основу рішення, судовими рішеннями питання щодо відновлення меж не вирішувалося, як не встановлювалися і факти щодо її місця розташування.

Відповідно до ч. 1 ст.107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно кадастрової документації.

Із висновку судової будівельно технічної експертизи від 16.06.2015року вбачається, що рішенням виконкому Херсонської міської Ради депутатів трудящихся від 27 червня 1955 року за № 569, затверджено результати обміру земель будівельного кварталу № 479, в тому числі по вул. Дніпропетровській, 87 (нинішня 90) у м. Херсоні і визначено, що площа земельної ділянки становить 764,5 кв.м., а площа земельної ділянки по вул. Дніпропетровській 84 (вона ж 92) становить 897 кв.м.

В послідуючому в правовстановлюючих документах на будинок ОСОБА_4 значиться, що він розташований на земельній ділянці площею 764,4 кв.м. (вул. Дніпропетровська №90), а в правовстановлюючих документах ОСОБА_5 значиться, що будинок № 92 по вул. Дніпропетровській в м. Херсоні, розташований на земельній ділянці площею 897 кв.м. (а.с. 15-16, 35- 36).

За схематичним планом земельних ділянок, відповідно до планів відводу, межа, що їх розділяє не переривається, по всій довжині ділянки була суцільною і не передбачалося спільне користування будь якою частиною земельної ділянки (а.с. 103-144). Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що між власниками будинків № 90 та № 92 існували суперечки з приводу частини межі, яка повинна проходити між будинками, з боку вул. Дніпропетровська від червоної лінії до кутів житлових будинків.

В 1992 році спір, який виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_9І правонаступником, якої є ОСОБА_5 вирішувався відділом землекористування виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів, тоді власники будинків досягли згоди про те, що межа проходить на відстані 90 см. від житлового будинку ОСОБА_4 та 100 см. від кута житлового будинку ОСОБА_9 (а.с. 19).

Рішення щодо встановлення межі на наведених вище умовах органом місцевого самоврядування не приймалося, зміни у плани відведення чи іншу землевпорядну документацію не вносилися. У 1999 році ОСОБА_9 повторно звернулася до голови виконкому Херсонської міської ради з приводу встановлення межі між будинками № 90 та № 92 по вул. Дніпропетровській у м. Херсоні. Її заява розглядалася комісією у складі начальника управління земельних ресурсів з виходом на місце і було встановлено, що межа між спірними земельними ділянками з боку вулиці фактично відсутня. Загальна ширина обох ділянок з боку вул. Дніпропетровська менше на 0,36 м. від тієї, що значиться в матеріалах інвентаризації 1955 року.

ОСОБА_9 та ОСОБА_4 запропоновано встановити межу по узгодженню обох сторін, а для уточнення площі земельних ділянок та закріплення їх рішенням міськвиконкому необхідно виконати топографічну зйомку (а.с. 5153).

Невідповідність фактичного розташування суміжної спірної межі між земельними ділянками № 90 та № 92 по вул. Дніпропетровській у м. Херсоні її розташуванню в планах відводів даних ділянок, а також розташування цієї межі, як про це зазначено в схемі визначення порядку користування земельною ділянкою № 92 між співвласниками (рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20.06.2007 року в справі № 2-4160/07) встановлена також висновком судової будівельно технічної експертизи №37 від 16.06.2015 року (а.с. 145).

Таким чином, враховуючи наведене та те, що спірні земельні ділянки, на час вирішення судом даного спору не є сформованими, як це передбачено ст. 79? ЗК України, а питання щодо відновлення спірної межі не вирішено в установленому земельним законодавством порядку (ст.107 ЗК України), колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 передчасним, а ухвалене рішення таким, що не вирішує порушені сторонами питання щодо користування спірною частиною земельної ділянки.

Не відновивши спільну межу в установленому законом порядку, неможливо вирішити питання щодо усунення перешкод, які чинять сторони одна одній у користуванні земельними ділянками, право кожного на які обмежено планами відводу та визначеннями компетентними органами межами.

Із цих же підстав, колегія суддів погоджується із висновком суду щодо необґрунтованості зустрічного позову і вважає, що досягнута в 1992 році згода власників щодо спільного користування спірною частиною земельної ділянки не має правового значення при вирішенні даного спору, оскільки, як зазначалося вище, за наслідками цієї згоди не відбулася зміна визначених планами відводів меж земельних ділянок, встановлення зміненої межі між суміжними ділянками в натурі (на місцевості) і одержання відповідних документів, які б посвідчували право кожного із сторін користуватися земельними ділянками саме в таких межах.

На підставі викладеного, ст. ст. 19, 22-23, 107-108 ЗК України 1991 року, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 31 липня 2015 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про відновлення стану земельної ділянки відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: