Провадження № 22-ц/783/4516/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Львівської міської ради, за участю третіх осіб - ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання недійсним та скасування протоколу №53 (рішення) Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 9.11.2012 року в частині погодження ОСОБА_8, ОСОБА_8 межі між земельними ділянками по фактичному користуванню, відповідно до акту обстеження та показу меж земельної ділянки на вул.Луцького,3 від 5.10.2012 року, по лінії Г-А, виготовленого ЛКП «ЦЗК та З»,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх недоведеність. Зазначає, що з прийняттям рішення узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів оформленого протоколом №53 від 9.11.2012 року порушено її інтереси та створено перешкоди у реалізації її права на землю, гарантованого Конституцією України. Вважає, що таке її право може виникнути лише в результаті застосування відповідного способу захисту, зокрема як визнання недійсним та скасування в судовому порядку вищезазначеного протоколу узгоджувальної комісії, а ухвала ЛМР від 27.12.2012 року нею оскаржується в порядку адміністративного судочинства. Стверджує, що не відповідає дійсності твердження суду про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_8 звертались до органу місцевого самоврядування із заявою про надання в оренду спірної земельної ділянки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження такого. На думку апелянта, узгоджувальна комісія для вирішення земельних спорів в порушення вимог закону прийняла до розгляду документи із землеустрою, виготовлені ОСОБА_8, ОСОБА_8 на свій розсуд, що призвело до прийняття помилкового рішення, оформленого протоколом №53 та порушення її прав. Також посилається про порушення комісією вимог Положення про Узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 27.01.2011 року. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення її позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

Позивачам по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, а позивачці ОСОБА_2 квартира №3 у вказаному будинку. (т.1, а.с.7,8)

Спірною земельною ділянкою є земельна ділянка площею 0,0219 га біля будинків №3 та №5а по вул.Луцького в м.Львові,

17.08.2012 року позивачі по справі звернулися із заявою в Львівську міську раду про надання їм безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування їх житлового будинку №5а, включивши і спірну земельну ділянку, яка знаходиться поряд їх будинку, та перебуває на балансі Львівської міської ради. (т.1, а.с.11)

Треті особи ОСОБА_8 та ОСОБА_8 є власниками будинку №3 по вул.Луцького в м.Львові.

Рішенням виконкому Львівської міської ради від 20.08.1953 року за вищезазначеним будинком №3 залишено в користуванні земельну ділянку у розмірі 1028,70 кв.м., а самовільно захоплену земельну ділянку площею 357,40 кв.м.з присадибної ділянки вилучено та зараховано до міського земельного фонду. (т.1, а.с.19)

Рішенням виконкому Львівської міської ради від 26.10.1953 року частина земельної ділянки площею 357,40 кв.м. залишено в тимчасове користування ОСОБА_9 до часу реконструкції кварталу в цьому місці. (т.1., а.с.41)

7.12.1999 року між Львівською міською радою та ОСОБА_8, ОСОБА_8 укладено договір на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди) , відповідно до якого останні взяли в тимчасове користування земельну ділянку площею 394 кв.м. по вул.Луцького,3, терміном на три роки з правом поновлення. (т.1, а.с.42)

Відповідно до державного акту на право власності на землю для обслуговування вищезазначеного будинку ОСОБА_8К та ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га. (т.1, а.с.40)

Згідно з протоколом №53 засідання узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради від 9.11.2012 року рекомендовано погодити межу між земельними ділянками по фактичному користуванню, відповідно до акту обстеження та показу меж земельної ділянки на вул.Луцького,3 від 5.10.2012 року (по лінії Г-А), виготовленого ЛКП «ЦЗК та З». (т.1, а.с.5,6)

Ухвалою Львівської міської ради від 27.12.2012 року «Про затвердження громадянам технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, і передачу громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» ОСОБА_8 , ОСОБА_8-В.К. передано в оренду терміном на 10 років земельну ділянку площею 0,0219 га для обслуговування індивідуального житлового будинку на вул.Луцького,3.(т.1, а.с.117-121)

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.3 ст.152 ЗК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно з п. «г» ч.3 ст.152, ч.5 ст.158 ЗК України одним із шляхів захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що вирішується судом.

У пункті 4 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що згідно зі ст.158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що протокол узгоджувальної комісії, на підставі якого Львівська міська рада прийняла ухвалу від 27.12.2012 року, не є рішенням органу місцевого самоврядування в розумінні ст.16 ЦК України, ч.3 ст.152, ст.158 ЗК України, та що вказаний протокол не створює для сторін жодних правових наслідків з виникненням прав та обов»язків, такий не є правовстановлюючим документом, а відтак права та охоронювані законом інтереси позивачів не є порушені.

Висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Твердження апелянтів про порушення судом норм матеріального і процесуального права колегією суддів не приймається до уваги з наступним.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Правовідносини з вирішення земельних спорів регулюються ст.ст.158-161 ЗК України.

Відповідно до ч.5 ст.158 ЗК України у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування , центрального органу виконавчої влади,що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно з ст.25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» питання вирішення земельних спорів, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Узгоджувальна комісія для вирішення земельних спорів Львівської міської ради утворена згідно з ухвалою Львівської міської ради від 27 січня 2011 року № 163 «Про узгоджувальну комісію для вирішення земельних спорів».

Відповідно до п. п. 1.3, 1.4 ухвали Львівської міської ради від 27 січня 2011 року №163 основною формою діяльності узгоджувальної комісії є засідання; основним документом, який створює комісія, є протокол.

За результатами розгляду спорів щодо меж земельних ділянок, що знаходяться у власності і користуванні громадян, додержання громадянами правил добросусідства узгоджувальна комісія готує своє рішення, яке оформлюється відповідно до протоколу і яке підписують голова та секретар узгоджувальної комісії.

Рішення узгоджувальної комісії є підставою для прийняття ухвали міської ради.

Отже, рішення узгоджувальної комісії не є рішенням органу місцевого самоврядування, а рішенням, яке є підставою для прийняття рішення органу місцевого самоврядування ухвали, яке у разі виникнення спору, зокрема оскарження ухвали, буде надано як доказ, який повинен оцінюватися судом відповідно до вимог статті 212 ЦПК України, тобто оскарження рішення узгоджувальної комісії не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

В зв»язку з викладеним інші доводи апеляційної скарги, як такі, що не мають правового значення, колегією суддів визнаються безпідставними.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, правильно застосував матеріальний закон, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_10