Справа №: 398/1776/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" жовтня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.

за участю: секретаря Дудченко О.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_1В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю « ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

08.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, де просить стягнути з нього на їх користь заборгованість за кредитним договором № CL009/715/2006 від 30 серпня 2006 року в розмірі 11 657,26 дол.США, що еквівалентно 339 460,78грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості (курс НБУ станом на 24.02.2015 року 28,348066) та пені за прострочення виконання зобовязань в розмірі 1 206 181,86 грн., що разом складає 1 536 642,64 грн. та судовий збір в сумі 3 654,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 30.08.2006 року між ОСОБА_2 та АКБ «Райфайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», відповідно правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», процесуальним правонаступником якого в свою чергу є ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений кредитний договір № CL-009/715/2006, який складається з двох частин, які нероздільно повязані між собою, згідно з п.1 частини 1 кредитного договору.

За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 19 046,00 дол.США зі сплатою фіксованої процентної ставки 10,50%. Кредитні кошти в повній сумі були перераховані на поточний рахунок позичальника.

Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором (зокрема, в п.2 частини 1 кредитного договору), а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами і виконувати всі інші зобовязання за договором.

Станом на 24 лютого 2015 року у позичальника за кредитним договором № CL009/715/2006 від 30 серпня 2006 року існує заборгованість перед позивачем в сумі 11 657,26 дол.США, що еквівалентно 339 460,78грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості (курс НБУ станом на 24.02.2015 року - 28,348066) та пені за прострочення виконання зобовязань в розмірі 1 206 181,86 грн., що складається з:

- залишку заборгованості за кредитом в сумі 9 062,72 дол.США, що еквівалентно 256 910,58 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості;

- суми несплачених відсотків за користування кредитом 2 594,54 дол.США, що еквівалентно 73 550,19 грн. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості;

- пені за прострочення виконання зобовязань в розмірі 1 206 181,86 грн., що разом складає 1 536 642,64 грн.

Зазначають, що позовна заява подається ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що є новим кредитором за кредитним договором № CL009/715/2006 від 30 серпня 2006 року. Згідно з умовами договору купівлі продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року та відповідно до ст., ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CL009/715/2006 від 30.08.2006 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином до позивача перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В письмовому клопотанні просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 92). Відповідач ОСОБА_4 також на розгляд справи не зявився, але подав заяву про розгляд справи без його участі, а за участі особи, яка надає йому правову допомогу ОСОБА_1 (а.с. 96). Суд ухвалив, провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб.

Представник відповідача, пояснила, що відповідач позовні вимоги не визнає та заявила клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог з підстав передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, так як з приводу спору, який виник між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором від 30.08.2006 року, відсотків та пені, вже винесено рішення Олександрійським міськрайонним судом від 25.11.2008 року, згідно якого з ОСОБА_2 на користь ЗАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2006 року у розмірі 11210,48дол. США та пеня 1 527.45грн., що є підставою для закриття провадження у справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині вимог щодо стягнення: 9 062,72 доларів США - заборгованості за кредитом, 2 147,76 доларів США - заборгованості по відсоткам, 1 377,45 грн. - пені, 150 грн. штрафу.

Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки з предявлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор змінив строк виконання зобовязання, і саме з моменту невиконання вимоги слід обраховувати строк позовної давності, який закінчився 24.05.2010 року, про що відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності (а.с.58). Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги та згідно ч.4 ст.267 ЦК України наявні підстави для відмови у задоволені позову, у звязку із спливом позовної давності. Крім того, зазначає, що якщо суд не погодиться з їх доводами, то відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, з врахуванням стану здоровя відповідача, складу сімї та того, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та інших обставин справи, просить в разі прийняття рішення про задоволення позову, розмір неустойки зменшити. Також, у разі відмови у задоволенні позову, відповідно до ст., ст. 79, 84 ЦПК України просить стягнути на користь відповідача витрати, понесені ним на правову допомогу.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частина 1 ст.1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено наступне.

30.08.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», відповідно правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №CL009/715/2006, цей договір складається з двох частин, які нероздільно повязані між собою, згідно з п.1 частини 1 кредитного договору. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит в розмірі 19046,00дол.США на купівлю автомобіля марки Chevrolet Lacetti, зі сплатою фіксованої процентної ставки 10,50% річних, терміном до 30.08.2012 року, повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів (детальний порядок повернення кредиту та сплати процентів визначений в частині №2 до цього договору, де в п.1.5.1 зазначено, що повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця, у розмірі та строки, визначені у графіку (Додаток №1до цього договору) ( а.с. 6-11 ).

Кредитні кошти 30.08.2006 року в повній сумі були перераховані на поточний рахунок позичальника.

Пунктом 1.9.1 кредитного договору від 30.08.2006 року передбачено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та або поручителем своїх боргових або інших зобовязань за цим договором. При цьому виконання боргових зобовязань повинно бути проведено позичальником протягом 30 днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги.

У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання, ПАТ « ОТП Банк» відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України і п. 1.9.1 кредитного договору використав своє право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором від 30.08.2006 року, направивши ОСОБА_2 рекомендованим листом досудову вимогу про дострокове та повне повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом ( а.с. 60), яку відповідач особисто отримав 24.04.2007 р. та повинен був виконати протягом 30 днів з дати одержання повідомлення ( а.с.61), однак вимога банку залишилася без виконання.

Тобто, вимогою від 18.04.2007 року кредитор встановив новий строк виконання зобовязання за кредитним договором за умови не усунення позичальником порушень - 25.04.2007 року.

Згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду від 25.11.2008 року з ОСОБА_2 на користь ЗАТ «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2006 року у розмірі 11210,48дол. США, із них: заборгованість за кредитом 9 062,72 дол.США, заборгованість по відсоткам 2 147.76 дол.США, пеня - 1 377,45 грн. та штраф 150,00 грн. ОСОБА_4 рішення набрало законної сили (а.с.99 - 100).

18 березня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОПТ Банк» відповідно до ст., ст. 512, 514, 1077- 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» прийняло право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № CL009/715/2006 від 30 серпня 2006 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем, що підтверджується договором купівлі продажу кредитного портфелю та витягом з додатку № 1до даного договору (а.с. 13 - 20).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином до ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № CL009/715/2006 від 30 серпня 2006 року.

На підстав чого, 31.03.2015 року ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2.

Суд вважає, що з врахуванням того, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 25.11.2008 року зі ОСОБА_2 на користь ЗАТ «ОТП Банк» вже стягнуто заборгованість за кредитним договором від 30 серпня 2006 року та відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, де передбачено, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини - ухвалою суду від 21.10.2015 року закрито провадження у справі № 398/1776/15ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині вимог щодо стягнення: 9062,72доларів США - заборгованості за кредитом та 2 147,76 доларів США - заборгованості по відсоткам.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, останній платіж в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором було здійснено 17.01.2008 року (а.с.12).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку позовної давності повязується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України)

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитор встановив новий строк виконання зобовязання за кредитним договором від 30.08.2006 року за умови не усунення позичальником порушень шляхом посилання вимоги від 18.08.2007 року про дострокове виконання зобовязання - 25.04.2007 року. При цьому останній платіж внесено 17.01.2008 року. До суду позивач звернувся 31.03.2015 року (згідно поштового конверту) .

Отже, позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості по сплаті відсотків, пені спливла - 25 квітня 2010 року.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на те, що до суду подано заяву про застосування строків позовної давності, то суд застосовує її та відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків, пені в зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 79, ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати на правову допомогу адвоката належать до витрат, повязаних з розглядом справи. Ці витрати несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати з січня 2015 року встановлено 1218 грн.

Тобто, у випадку повного задоволення позову розмір відшкодування оплати за годину роботи адвоката повинен становити не більше 487 грн. 20 коп. (1218 грн. х 40%). Враховуючи загальний обсяг наданої правової допомоги, рівень складності справи, час (3 год. 30 хв. х 487,20 грн. ) та виходячи з принципів розумності виваженості і справедливості, з позивача на користь відповідача слід відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України частково відшкодувати понесені відповідачем витрати в розмірі 1705,20 грн.

Керуючись ст., ст. 3- 12, 15, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 1705,20 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: