АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №667/4279/15-ц Головуючий в І інстанції Спічак О.Б.
Провадження №22-ц/791/2830/2015р. Доповідач Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 28 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 21 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка є законним представником малолітньої ОСОБА_2, третя особа: Виконавчий комітет Комсомольської районної у м.Херсоні ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом зазначаючи, що між її сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 Вони проживали в будинку за адресою: м.Херсон, с.Камишани, пр.Лиманний,12, який належить позивачу на праві власності, де й була зареєстрована неповнолітня ОСОБА_2 Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Після припинення шлюбних стосунків в червні 2009 року ОСОБА_1 разом з неповнолітньою донькою виїхала з будинку та постійно проживає в квартирі №157 за адресою: м.Херсон, вул.Димитрова,20, належній на праві власності ОСОБА_1 Посилаючись на те, що реєстрація неповнолітньої ОСОБА_2 створює позивачу перешкоди у здійсненні нею права власності на будинок, вона змушена власним коштом оплачувати повний обсяг вартості комунальних послуг, оскільки жодних платежів ОСОБА_1 за весь час з 2009 року зроблено не було, з уточненнями, остаточно просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку за адресою: м.Херсон, с.Камишани, пр.Лиманний,12 на підставі ст.405 ЦК України та зняти її з реєстраційного обліку.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 21 серпня 2015 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку, що розташований за адресою: м.Херсон, смт.Камишани,пр.Лиманний,12.В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, суд прийшов до висновку про те, що реєстрація ОСОБА_2, яка в спірному будинку не проживає з 2009 року, перешкоджає позивачці, як власнику нерухомого майна, вільно володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є власником будинку №12 по пр.Лиманний в с.Камишани в м.Херсоні, на підставі договору купівлі-продажу від 21.03.1980 року (а.с.9-10).

В даному будинку проживав та був зареєстрований син позивачки ОСОБА_2, який 24.03.2015 року знявся з реєстрації (а.с.11-12). На теперішній час в будинку зареєстрована донька ОСОБА_2 та онука власника - неповнолітня ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 01.12.2010 року шлюб між батьками неповнолітньої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.7).

Судом першої інстанції встановлено, що з червня 2009 року неповнолітня ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 виїхала з вищезазначеного будинку, та на даний час проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належить ОСОБА_1 на праві власності (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Члени сім»ї втрачають право користування жилим приміщенням зокрема у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Реєстрація у будинку є похідною від права користування ним, право користування будинком у малолітньої ОСОБА_2 виникло одночасно із виникненням права користування вказаним будинком у її батьків, втім після фактичного припинення сумісного проживання і ведення спільного господарства батьками дитини, після добровільного залишення спірного будинку матір`ю дитини та її переїзду до іншого місяця проживання разом із дитиною у червні 2009 року та після зняття з реєстрації батька дитини ОСОБА_2, малолітня ОСОБА_2 втратила право користування будинком №12 по пр.Лиманний в с.Камишани м.Херсон.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що реєстрація неповнолітньої ОСОБА_2, яка не мешкає у зазначеному будинку і не має на нього будь-яких майнових прав, чинить позивачу, як власнику будинку, перешкоди у здійснені права власності.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про порушення житлових прав малолітньої ОСОБА_2, оскільки відповідачка та її малолітня дитина забезпечені житловими умовами.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 21 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: