У Х В А Л А

9 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,

Сеніна Ю.Л., Яреми А.Г.-,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Ерде Банк», ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» (товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс») про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги,

встановила:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 квітня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Подільського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вересні 2015 року від ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 15, 16, 215, 216 ЦК України.

Для прикладу невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, заявник додає постанову Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, в якій на його думку, зазначені норми права застосовані по-іншому.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, касаційний суд, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позову про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги на підставі статей 203, 215 ЦК України та направляючи справу на новий розгляд виходив з того, що судами в порушення норм процесуального права, а саме статей 3, 10, 60, 179 ЦПК України не встановлено, які права та законні інтереси позивача, який не є стороною правочинів, порушені та чи підлягають вони захисту в обраний ним спосіб.

Аналогічний висновок про застосування статей 15, 203, 215 ЦК України міститься і у постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, наданій заявником для порівняння, якою скасовані судові рішення попередніх інстанцій з направленням справи на новий касаційний розгляд з огляду на те, що судами не встановлено, яке визнане чи оспорюване право позивача порушено оскаржуваними ним правочинами.

За таких обставин вказане судове рішення не є прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві ОСОБА_4 доводи не вказують на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Ерде Банк», ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «АУЗ Факторинг» (товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс») про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Ю.Л. Сенін

А.Г. Ярема