Справа № 583/2424/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого Олійник О.В.,

за участю секретаря Наливайкіної Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2015 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 звернуся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_4, який мотивує тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.01.2014 року №1813/5563/2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09.10.2014 року, було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сімєю з ОСОБА_4 з липня 1996 року по листопад 2012 року, визнано за ОСОБА_2 право власності на 13/100 частин житлового будинку з господарськими спорудами, за ОСОБА_4 - право власності на 39/100 частини житлового будинку за адресою: вул. Пилипенка, 64, с. Чернеччина Охтирського району Сумської області. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.10.2010 року на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: вул. Пилипенка, 64, с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, видане на імя ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Чернеччинської сільської ради від 16.02.2010 року №11. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 48/100 частини житлового будинку за адресою: вул. Пилипенка, 64, с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, яка складається з приміщень 2-1 площею 9,8 кв.м., 2-2 площею 14,1 кв.м., 2-3 площею 5,7 кв.м., 2-4 площею 17,2 кв.м. Зазначає, що ОСОБА_1 являється забудовником згідно договору купівлі продажу ? частини недобудованого вищевказаного жилого будинку, однак суд не визнав право власності за позивачем на частину господарських будівель, які були побудовані спільно з відповідачем ОСОБА_4, який є рідним братом.

В звязку з чим, в подальшому зменшивши позовні вимоги, просить визнати його право власності на 48/100 частин господарських споруд, розташованих по вул. Пилипенка, 64, с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, а саме: прибудову «а» площею 28,6 кв.м., прибудову «а1» площею 8,10 кв.м., сарай гараж «Б» площею 78,9 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав, просив задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за спільні кошти здійснювали прибудови до житлового будинку та господарські споруди. ОСОБА_1 у цивільній справі №1813/5563/2012 ставив питання тільки відносно визнання його права власності на частину житлового будинку по вул. Пилипенка, 64, с. Чернеччина Охтирського району без господарських споруд, а тому при вирішенні попередньої справи суд не виходив за межі позовних вимог, і визнав його право власності тільки на частину житлового будинку.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що ОСОБА_1 не брав участі ні працею, ні коштами у зведенні господарських будівель та прибудов, що детально досліджувалося у цивільній справі №1813/5563/2012. Просили відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що господарські будівлі та прибудови до будинку зводили вони вдвох з братом ОСОБА_1 до 1996 року , а ОСОБА_2 участі в будівництві не брала, так як з нею він став проживати однією сімєю тільки з 1997 року. З позовом ОСОБА_1 згодний, просить його задовольнити.

Свідок ОСОБА_8 Л М. в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4, ОСОБА_2 перебуваючи у шлюбі, побудували коробку і верх житлового будинку по вул. Пилипенка, 64 с. Чернеччина, потім приблизно у 1992 році розійшлися і розїхалися, ОСОБА_2 свою частку у будинку продала ОСОБА_1, після чого недобудову ніхто не добудовував. Потім на початку літа 1996 року подружжя знову зійшлися, проживали у недобудові та разом будували літню кухню, прибудову, сарай. ОСОБА_1 участі у будівництві не брав, хоча відвідував домоволодіння, оскільки хворів, жив неподалік.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що є рідним братом ОСОБА_2 і як родич вдвох з ОСОБА_4 на початку літа 1996 року будували літню кухню, в 1997 році сарай. Також ОСОБА_4 наймав робочих. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з початку червня 1996 року у недобудові мешкали разом, ОСОБА_2 допомагала: подавала цеглу, шифер, змішувала цеглу, годувала робочих у домоволодінні батьків ОСОБА_4 Вважає, що допомагав будувати сестрі, оскільки господарські споруди, що будувалися, знаходилися біля частини будинку, що належала ОСОБА_4 ОСОБА_1 свою частину недобудови не добудовував, участі у будівництві господарських споруд не брав, хоча відвідував домоволодіння, але нічого не робив.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 з 14.06.1989 року по 29.01.1992 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Охтирського районного суду від 02.12.1993 року визнано право власності за ОСОБА_4 на 48/100 частин домоволодіння, розташованого в с.Чернеччина по вул.Пилипенка,62-А, та виділено їй у користування наступні приміщення: 1-6 площею 10 кв.м., 1-2 площею 19,7 кв.м., 1-5 площею 17,10 кв.м. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 52/100 частин житлового будинку, розташованого в с. Чернеччина по вул..Пилипенка,62-А, та виділено йому в користування приміщення: 1-1 площею 13,2 кв.м., 1-3 площею 10,3 кв.м., 1-4 площею 25,7 кв.м.

Також даним рішенням суду зобовязано сторони влаштувати у будинку відповідні переобладнання (а.с.109).

Встановлено, що 01.09.1995 року ОСОБА_2продала свої 48/100 частини будинку по вул.Пилипенка,62-А с.Чернеччина брату ОСОБА_4 - ОСОБА_1

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.01.2014 року у справі №183/5563/2012, яке набрало законної сили 09.10.2014 року, встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 однією сімєю з ОСОБА_4 з липня 2006 року до листопада 2012 року. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 13/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою вул. Пилипенка, 64 с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, загальною площею 124,7 кв.м., житловою площею 66,9 кв.м. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 39/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою вул. Пилипенка, 64 с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, загальною площею 124,7 кв.м., житловою площею 66,9 кв.м. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 48/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою вул. Пилипенка, 64 с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, яка складається з приміщень 2-1 площею 9,8 кв.м., 2-2 площею 14,1 кв.м., 2-3 площею 5,7 кв.м., 2-4 площею 17,2 кв.м.

У відповідності до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням суду у цивільній справі №1813/5563/2012, в межах якої в тому числі вирішувався спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_4 з приводу права власності на житловий будинок та господарські споруди, встановлено, що за час спільного проживання однією сімєю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу ними в домоволодінні за адресою вул. Пилипенка, 64 с. Чернеччина Охтирського району в 1996 році було за спільні грошові кошти та внаслідок спільних трудових затрат збудовано прибудову до житлового будинку літ.а, а в період часу з 1997 по 1998 роки було збудовано прибудову до житлового будинку літ.а1 та збудовані господарські споруди (сарай-гараж Б; погріб пг; навіс б; сарай-прибудова б-1; убиральня В, ворота №1; огорожа №2).

Рішення суду цивільній справі №1813/5563/2012 переглядалося Апеляційним судом Сумської області і вступило в законну силу 09.10.2014 року.

В даній цивільній справі суд дійшов висновку: в результаті того, що за час спільного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 однією сімєю ними внаслідок спільних трудових та грошових затрат було здійснено будівництво прибудов до житлового будинку, будівництво господарських споруд, проведена реконструкція 52/100 частини будинку, вартість 52/100 частини спірного житлового будинку по вул. Пилипенка, 64 с. Чернеччина Охтирського району, що належала на праві особистої власності відповідачу ОСОБА_4, істотно збільшилась.

Внаслідок цього, при розрахунку ринкової вартості 52/100 частин житлового будинку, яка відповідно до висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1512 від 12.12.2013 р., склала 150300 грн., повністю враховувалася вартість прибудов до житлового будинку літ.а площею 28,6 кв.м., літ.а1 площею 8,1 кв.м., сараю-гаражу «Б» площею 78,9 кв.м. та інших господарських споруд.

Таким чином, у цивільній справі №1813/5563/2012 при розрахунку розміру частини у житловому будинку, належної ОСОБА_4, ОСОБА_2, в повному обсязі бралася до уваги вартість зведених ними за час спільного проживання прибудов та господарських споруд.

Як вбачається з рішення суду №1813/5563/2012, під час розгляду справи ОСОБА_1 як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору заявив позов про визнання права власності на 48/100 частин спірного житлового будинку, при цьому на прибудови до житлового будинку літ.а, літ.а1 та господарські споруди не претендував, доказів на підтвердження своєї участі у їх зведенні у даній справі не подавав.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 повідомив суду, що частина житлового будинку, що належить ОСОБА_1, що була реально виділена згідно з рішенням суду від 02.12.1993 року, в даний час залишається недобудованою, а земельна ділянка площею 0,0595 га по вул. Пилипенка, 64 с. Чернеччина між співвласниками домоволодіння реально не розподілена, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до змісту статей 186, 381 ЦК України, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо, є приналежністю головної речі (будинку).

В звязку з чим право власності на господарські споруди повинно вирішуватися одночасно з позовними вимогами про визнання права власності на будинок.

Проте цим правом позивач у попередній справі не скористався, а в даній цивільній справі належних, допустимих, беззаперечних доказів своєї участі в будівництві прибудов, сараю-гаражу суду не подав.

Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 в 1996 році брав в банку позику на будівництво, що свідчить про його участь у будівництві господарських будівель, не приймаються судом, оскільки в матеріалах справи відсутні докази спрямування цих коштів саме на будівництво господарських споруд по вул. Пилипенка, 64 с. Чернеччина, а відповідач ОСОБА_2 даний факт заперечує, пояснивши суду, що позика для будівництва дійсно бралася ОСОБА_1, проте кошти були використані на навчання сина.

З рішення суду у цивільній справі №1813/5563/2012 вбачається, що суд відніс збудовані у 1996-1997 роках господарські споруди до реально виділеної за рішенням суду 52/100 частини житлового будинку, належної ОСОБА_4 та ОСОБА_2, в звязку з чим визнав право власності на господарські споруди повністю за останніми.

Виходячи з викладеного, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Олійник