№ 308/2153/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Монич О.В.

при секретарі Пассер М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 05.11.2005 р. був укладений договір позики грошових коштів, за умовами якого ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала в борг 15 000 доларів США, про що остання надала відповідну розписку. Однак до сьогоднішнього дня відповідачка борг в повному обсязі не сплатила, не зважаючи на те, що інколи оплачувала неустойку за прострочення зобовязання. Станом на день звернення до суду ОСОБА_2 боргує позивачці 20250 дол. США, з яких 13500 доларів США основний борг, а 6750 доларів США штраф за прострочення зобовязання. Просила стягнути суму боргу, що становить 314077 гривень 00 коп. у перерахунку на національну валюту по курсу НБУ станом на день звернення до суду.

Представник позивача ОСОБА_4 подав до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_3, та доповнив позовні вимоги, просив стягнути у рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 314077 (триста чотирнадцять тисяч сімдесят сім гривень) 00 коп.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.07.2015 р. до участі у справі був залучений ОСОБА_3 в якості співвідповідача.

Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, однак від представника позивача надійшла заява, в якій просить справу розглянути без їх присутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, однак представник відповідача ОСОБА_5 подав до суду письмові заперечення, в яких не заперечує факт боргу та зазначає, що позика бралася в інтересах сімї, а тому просить стягнути кошти в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Крім того, від представника ОСОБА_5 надійшла заява, в якій просить розглянути справу без присутності відповідачки та її представника.

Відтак, суд в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази з точки зору їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.11.2005 року був укладений договір позики на суму 15 000 доларів США для купівлі власного автомобіля, про що свідчить розписка відповідачки. За умовами розписки, ОСОБА_2 зобов'язалась повернути ОСОБА_1 кошти рівними частинами по 5 000 доларів США (п'ять тисяч доларів США) терміном до 31.12.2008 року. У випадку невчасного повернення боргу зобов'язалася сплачувати неустойку (пеню) в розмірі 15 % від загальної суми боргу за кожен рік прострочення.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 31.12.2008 р., отримала від ОСОБА_2 2250,00 доларів США в рахунок боргу як неустойку (пеню) за прострочений борг.

Згідно розписки від 01.02.2012 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 2250,00 доларів США в рахунок боргу, як неустойку (пеню) за прострочений борг.

Відповідно до розписки від 05.02.2012 р. позивачка отримала від ОСОБА_2 1500,00 доларів США в рахунок погашення боргу.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, станом на день звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення боргу, позичальник ОСОБА_2, має невиконані перед позикодавцем по розписці від 05.11.2005 р. зобовязання в розмірі 13500,00 доларів США основного боргу, а крім того, зобовязана сплатити неустойку (штраф) в розмірі 6750,00 доларів США за прострочення виконання обовязків згідно укладеного договору позики.

Такі висновки суду підтверджуються, крім наведених доказів, визнанням викладених в позовній заяві обставин відповідачем ОСОБА_2, які, виходячи з положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Крім того, судом встановлено, що позика надавалась ОСОБА_2 для купівлі автомобіля, про що свідчить її розписка від 05.11.2005 р., пояснення її представника ОСОБА_5, викладені в письмових запереченнях, а також копія квитанції банку від 22.11.2005 року № 5 на суму 75500,00 грн. та договір купівлі-продажу автомобіля від 18.11.2005 року № 9, згідно якого предметом купівлі був автомобіль Skoda Octavia A5 TDI, 2005 року випуску.

Згідно пояснень представника відповідачки ОСОБА_5, викладених в письмових запереченнях, автомобіль придбавався в інтересах сімї, а рішення про отримання в позику коштів для купівлі автомобіля приймалось спільно з чоловіком. Даний факт також підтверджується обставинами, викладеними в позовній заяві ОСОБА_3, поданій до Ужгородського міськрайонного суду до ОСОБА_2, на підставі чого судом розглядалась цивільна справа про поділ спільного майна подружжя. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 04.02.2015 р. право власності на зазначений вище автомобіль визнано за ОСОБА_3

У відповідності до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обовязок з повернення ОСОБА_1 позики виник також і у ОСОБА_3. А відтак, виходячи з засад рівності прав та обовязків подружжя на спільно набуте майно та враховуючи положення ст. 540 ЦК України, суд констатує, що з відповідачів слід стягнути на користь позивачки заборгованість за договором позики у рівних частках.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи, що на час звернення до суд з позовною заявою офіційний курс НБУ долару США становив 16,157817грн. за 1 долар, з відповідачів підлягає стягненню грошова сума в розмірі 327 195,79 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 15, 60, 61, 212-216, 224-226, 233, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути у рівних частках з ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, суму боргу в розмірі 20 250,00 доларів США, що по офіційному курсу НБУ станом на 30.01.2015 р. становить 327 195,79 гривень. (триста двадцять сім тисяч сто девяносто пять гривень 79 коп.).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6