Справа №326/1592/2015
Провадження №2/326/703/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2015 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої -судді Стріжакової Т.В.

при секретареві Філанової В.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Приморську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.05.2007 року між ВАТ «Державний Ощадний Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №331, згідно з яким банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 21 400 доларів США, а позичальник сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14% річних в порядку, на умовах та в строк, визначений договором (п.1.1). Кредит надається строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 16.05.2017 року (п.1.2). Погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 178 доларів США до 15 числа кожного місяця, починаючи з червня 2007 року після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку. Останнє погашення кредиту здійснюється позичальником не пізніше 16.05.2017 року (п.1.5). Факт отримання кредиту в сумі 21 400 доларів США ОСОБА_3 підтверджується заявою на видачу готівки №1116637 від 18.05.2007 року.

У забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №331 від 17.05.2007 року між банком та відповідачем укладено іпотечний договір від 18.05.2007 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 60,2кв.м, житловою площею 34,7кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат. Право власності іпотекодавця на квартиру підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом, зареєстрованим Приморським КП БТІ 01.11.2000 року.

22.10.2007 року сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою внесені зміни до п.п.1.1,1.5 договору, в цих пунктах зазначили, що банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 27 400 доларів США, а відповідач сплатити проценти за користування кредитом 14% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 230,15 доларів США до 15 числа кожного місяця шляхом внесення готівки до каси банку. Останнє погашення кредиту здійснюється позичальником не пізніше 16.05.2017 року. Факт отримання кредитних коштів в сумі 6 000 доларів США відповідачем підтверджується заявою на видачу готівки №849796 від 24.10.2007 року. У зв`язку із збільшенням розміру кредитних коштів 23.10.2007 року укладено додатковий договір до іпотечного договору, посвідчений приватним нотаріусом.

18.07.2008 року укладено додатковий договір №2 до кредитного договору, яким внесені зміни до п.1.1, банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 27 400 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 27 400 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15% річних.

Станом на 20.08.2015 року за відповідачем мається заборгованість на загальну суму 38 073, 26 доларів США, у тому числі сума: несплаченого кредиту 22 905,77 доларів США; несплачених відсотків по кредиту-7102,82 доларів США; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту - 1296,26 доларів США, по пені за несвоєчасну сплату кредиту - 4180,30 доларів США; заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 660,51 доларів США, 3% річних від простроченої суми кредиту - 1927, 59 доларів США.

Просить: 1) звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.05.2007 року, зареєстрованим в реєстрі за №1036, посвідченим приватним нотаріусом, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60,2кв.м, житловою площею 34,7кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат, для погашення боргових зобов`язань позивачу у загальній сумі 38073,26 доларів США; 2) визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у ході виконавчого провадження, з початковою ціною предмета іпотеки, визначеної на підставі оцінки, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності; 3) стягнути судовий збір у розмірі 3654 грн. (а.с.2-5).
Відповідач ОСОБА_3 , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, для участі у справі направив свого представника.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» Мордико Ю.В. дав пояснення, аналогічні викладеним, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 суду пояснила, що судом вже розглядався позов позивача до відповідача за цим кредитним договором. Рішенням Приморського районного суду від 22.12.2010 року по справі № 2-460/2010 року відмовлено позивачу у задоволенні позову з підстав недотримання банком процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням апеляційного суду від 15.02.2012 року (рішення Приморського районного суду від 19.12.2011 року) з відповідача стягнуто суму боргу 257 584,17 грн., мається постанова державного виконавця від 20.01.2014 року. Про ці рішення позивач в позовній заяві не зазнає, вводить в оману суд щодо вже вирішеного питання по суті. Звертаючись з цим позовом банк фактично здійснює подвійне стягнення боргу, існує виконавчий лист по стягненню суми боргу за кредитним договором, за яким державною виконавчою службою вже звернуто стягнення на все майно боржника.

Згідно з Узагальненням судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин Верховного суду України, стягнення суми боргу та звернення стягнення на майно є фактично подвійним стягненням за одним і тим же кредитним договором. А в даному випадку ще й сума заборгованості за виконавчим листом та сума заборгованості в позові різні, таким чином одні й ті ж складові заборгованості (тіло кредиту та проценти) фактично подвійно враховані. Згідно з п.9 Постанови пленуму ВСУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1ст.20 ЦК, ст.3, 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту, якщо на час розгляду спору борг за кредитом не погашений.

Тобто, мається на увазі можливість одночасного звернення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитом у тому випадку, якщо позичальник відмінний від особи іпотекодавця, а саме мається на увазі солідарна відповідальність, в даному випадку позичальник та іпотекодавець - одна і та ж особа та звернення до суду одночасно до одного і того ж відповідача з різними вимогами (стягнення заборгованості за кредитом та звернення стягнення на предмет іпотеки) неможливе, оскільки це фактичне подвійне стягнення кредиту. Таким чином, банк обрав свій спосіб захисту у суді та стягнув достроково кредит з урахуванням: заборгованості і не може звертатися до суду з приводу цього кредиту у інший спосіб.

Крім того, 03.06.2014 року прийнято ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким забороняється звертати стягнення на житлові приміщення, надані як забезпечення валютних кредитів», до прийняття закону по врегулюваванню питань по сплаті кредитів в іноземній валюті.

Також, нарахування відсотків за користування кредитом після вступу в законну силу рішення Апеляційного суду Запорізької області 15.02.2012 року вважає незаконними, оскільки рішенням суду було дострокове стягнення всієї суми боргу, строк виконання зобов`язання змінено з 16.05.2017 року (дата закінчення кредитного договору) на дату прийняття рішення судом, тобто договір припинено 15.02.2012 року. З цієї дати право банку на отримання процентів за кредитним договором припинилось, та банк не має права вимагати сплати процентів. Таких чином,оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Такі правові позиції викладені у Постановах Вищого Спеціалізованого Суду України по справам від 01.10.2014 року та від 21.01.2015 року, а також в Постанові Верховного Суду України від 06.11.2015 року. Просила справу закрити з підстав, що суд вже розглядав справу між тими самими сторонами, з тих самих підставі та про той самий предмету позову або у задоволені позову відмовити повністю.
Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 17.05.2007 року між банком ВАТ «Державний ощадний банк України» та позичальником ОСОБА_3 укладено кредитний договір №331 (а.с.6-8), згідно з яким банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 21 400 доларів США, а позичальник зобов`язався їх прийняти, належним чином використати, повернути, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14 % річних (п.1.1). Кредит надається на 120 місяців з терміном повернення: не пізніше 16.05.2017 року на споживчі потреби (п.1.2). Зобов`язання банку надати кредит виникає з моменту виконання умов (п.1.4), у тому числі: сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 1% від суми кредиту за вирахуванням 1 грн. протягом одного робочого дня з моменту підписання договору (п.1.4.1), укладення в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором договору іпотеки нерухомого майна: трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (п.1.4.2). Укладення на користь банку договору страхування предмету іпотеки за власний рахунок строком на один рік з подальшим продовженням строку його дії до моменту повного погашення заборгованості за кредитом (п.1.4.3). Погашення кредиту здійснюється по 178 доларів США до 15 числа кожного місяця, починаючи з червня 2007 року шляхом внесення готівки до каси банку. Остаточне погашення кредиту не пізніше 16.05.2017 року (п.1.5). Виконання зобов`язання за договором забезпечується нотаріально посвідченим договором іпотеки нерухомого майна-квартири за адресою: АДРЕСА_2 (п.2.1).

Розділом 4 кредитного договору визначені права та зобов`язання сторін, серед яких до прав банку належить вимагати від позичальника належного виконання договору (п.4.2.1); при виникненні простроченої заборгованості за кредитом та процентами, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором, стягнути за цим договором заборгованість в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (п.4.2.2). Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати обов`язки за договором (п.4.3.1); відповідати всіма своїми коштами, майном за своїми зобов`язаннями (п.4.3.5).

За невиконання зобов`язань по договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством та відшкодовують завдані збитки понад неустойку (пеню, штраф) (п.5.1). Договір набуває чинності з моменту його підписання, діє до повного виконання (п.8.1).

Невід`ємною часткою кредитного договору є Графік сплати кредиту та відсотків (а.с.9,10).

Згідно з заявою на видачу готівки №1116637 від 18.05.2007 року ОСОБА_3 отримав грошові кошти в розмірі 21 400 доларів США, що в еквіваленті становить 108 070 грн. (а.с.11).

ВАТ «Державний ощадний банк України» (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець) уклали іпотечний договір від 18.05.2007 року, згідно з яким іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за з кредитним договором, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку та на умовах цього договору предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві власності (п.1.1). Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 60,2кв.м, житловою площею 34,7кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат (п.1.2). Вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення оцінки предмета іпотеки, і згідно зі звітом про експертизу оцінку від 10.05.2007 року вона становить 154742 грн. При цьому сторони погодилися, що вказана вартість предмета іпотеки є приблизною, на момент передачі в іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації. Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.05.2007 року Приморського КП БТІ загальна вартість нерухомого майна становить 44816 грн. (п.1.3). У випадках неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, якщо прострочення строку будь-якого з платежів становить більше 2 місяців, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором (п.3.1.3). У випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем та/бо боржником зобов`язань в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому цим договором (п.4.2).

Іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається на момент реалізації права іпотеки: а)основну суму кредиту; б) проценти за користування кредитом; в) комісійну винагороду; г) нараховані та несплачені на момент реалізації права застави штрафні санкції (штраф, пеня); витрати, понесені іпотекодержателем у зв`язку із зверненням стягнення на предмет застави та його реалізацією, на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати; е)спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі (п.4.3). Право іпотеки припиняється виконанням зобов`язання за кредитним договором, у випадках, передбачених законодавством (п.4.4).

Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання не буде виконано, а також незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем своїх обов`язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором, якщо будь-яка з гарантій або завірень, іпотекодавця, виявиться недійсною. Іпотекодержатель зобов`язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушень, про виконання зобов`язань протягом 30 календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки (п.6.1). Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до виконання зобов`язання за кредитним договором (п.9.1).

18.05.2007 року договір посвідчено приватним нотаріусом, накладена заборона відчуження зазначеної квартири до припинення договору іпотеки, про що є відмітка в договорі (а.с.16-18).

22.10.2007 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №331 від 17.05.2007 року (а.с.12), викладені в новій редакції: 1) п.1.1 «Банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 27 400 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути за користування кредитом в розмірі 14% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором»; 2) п.1.4.1 оплата позичальником вигороди у сумі 1382 грн.70 коп.; 3) п.1.4 погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 230,51 доларів США до 15 числа кожного місяця, останнє погашення 16.05.2017 року; п.4.3.2 повернути кредит в сумі 27400 доларів США, своєчасно сплачувати проценти, комісію, штрафи.

23.10.2007 року між сторонами укладено додатковий договір до іпотечного договору (а.с.19), яким внесені зміни до договору іпотеки від 18.05.2007 року, вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення оцінки предмета іпотеки і згідно зі звітом про експертизу оцінку від 16.10.2007 року, і вона становить 205 207 грн. (п.1.3).

Відповідно до заяви на видачу готівки №849796 від 24.10.2007 року ОСОБА_3 отримав грошові кошти в розмірі 6000 доларів США, що в еквіваленті становить 30 300 грн. (а.с.14).

18.07.2008 року між сторонами укладено додатковий договір №2 до кредитного договору (а.с.15), викладений в новій редакції: п.1.1 «Банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 27 400 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути за користування кредитом в розмірі 15% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором».

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 30.10.2000 року ОСОБА_3 купив трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,8кв.м, житловою площею 34,7кв.м, корисною площею 21, кв.м (а.с.23). Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Приморського КП БТІ від 08.05.2007 року за ОСОБА_3 зареєстровано на праві приватної власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22).

14.04.2014 року позивачем на адресу відповідача направлена вимога про усунення порушення зобов`язань за кредитним договором від 17.05.2007 року №331, вказано, що його заборгованість перед банком складає в доларах США: неоплачений кредит - 22905,77, неоплачені відсотки - 7102,82, по пені за несвоєчасну сплату відсотків 4180,30, по пені за несвоєчасну сплату кредиту 1296,26, 3 % річних від простроченої суми відсотків по кредиту 616,06, 3% річних від простроченої суми кредиту 1311,32, сума індексації простроченого боргу з урахуванням індексу інфляцій 1007,56, всього 38 420,10 доларів США. Позивач вимагав сплатити вказану заборгованість протягом 30 днів (а.с.24). При цьому позивачем надані копії опису вкладення та чека про відправку його позивачу цінним листом 15.04.2014 року (а.с.25).

У розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №331 від 17.05.2007 року станом на 20.08.2015 року вказано, що в доларах США 18.05.2007 року видано 21400, 24.10.2007 року 6000, всього 27400; сума погашеного кредиту -4494,23, залишок за кредитом 22905,77 (а.с.26). Наведені розрахунки: 1) відсотків за користування кредитом на суму 7102,82 доларів США за період з 18.05.2007 року по 01.12.2012 року (а.с.27); 2) сум інфляційних втрат та 3 % річних від прострочених сум заборгованості з 20.08.2012 року по 20.08.2015 року за кредитом - 1927,59 доларів США, за суми відсотків по кредиту 660,51 доларів США (а.с.28); 3) пені за період з 20.08.2014 року по 20.08.2015 року за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 1296,26 доларів США, за несвоєчасну сплату по кредиту -4180,30 доларів США (а.с.29).

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 22.12.2010 року в задоволенні позову ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості за кредитом у сумі 204 635 грн. 83 коп. відмовлено, оскільки ОСОБА_3 вимогу про повернення заборгованості отримав 22.04.2010 року, а банк звернувся до суду 29.04.2010 року (а.с.42,62). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.06.2011 року вказане рішення залишено без змін (а.с.43,44,63,64).

Згідно з рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.02.2012 року позивач звернувся до суду, оскільки ОСОБА_3 мав заборгованість, яка станом на 11.11.2011 року склала 32003,77 доларів США (255463,70 грн.), яка складалася з заборгованості:

1) поточної за кредитом - 15329,55 дол. США (122365 грн.);

2) простроченої за кредитом - 7576,22 дол. США (60475,66 грн).;

3) суми несплачених відсотків по кредиту - 6209,73 дол. США (49567,93 грн.);

4) по пені за несвоєчасну оплату кредиту - 1930,70 дол. США (15411,45 грн.)

5) по пені за несвоєчасну сплату відсотків - 957,57 дол. США (7643,61 грн.).

Рішенням Приморського районного суду від 19.12.2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк» заборгованість у сумі 122 365,07 грн., у тому числі:

1) за кредитом в сумі 60475,66 грн., 2) проценти по кредиту - 49567,93 грн., 3) пені за неоплату кредиту - 15411,43 грн., 4) пені за несплату процентів - 7643,61 грн., а всього в сумі 133098,63 грн. та судові витрати в - 1330,98 грн. судового збору і 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення, а всього в сумі 134549,61 грн. В іншій частині позову відмовлено.

вказане рішення Приморського районного суду від 19.12.2011 року в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитом у сумі 122 365,07 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом у сумі 122 365,07 грн. Таким чином, позов ВАТ «Державний ощадний банк України» задоволений повністю (а.с.48-50, 67-68).

Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2014 року державного виконавця ОДВС Приморського РУЮ відкрито виконавче провадження по виконавчому листу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ДОБ України» боргу 133549,61грн. та 122365,07грн., судових витрат 669,49грн., всього 257584,17грн. (а.с.47).

У листі Приморського КП технічної інвентаризації вказано, що згідно з матеріалами інвентаризаційної (реєстраційної) справи за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.91). У довідці з місця проживання вказано, що ОСОБА_3 є власником квартири, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; крім нього там зареєстровані та проживають: дружина ОСОБА_2 , 1977 року народження; син ОСОБА_4 , 1998 року народження, та ОСОБА_5 , 1998 року народження (а.с.92).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.09.2013 року зареєстровано обтяження на підставі постанови ВДВС Приморського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; за ОСОБА_3 зареєстрований майновий комплекс та квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена як предмет іпотеки у Державному реєстрі іпотек (а.с.93-97).

Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 старший лейтенант ОСОБА_3 відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2015 року №57 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження служби до військової служби (а.с.98).
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та підставі доказів сторін.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, від нього не надійшло клопотань про витребування або долучення до справи інших доказів, він просив справу розглянути на підставі наявних в ній матеріалів та доказів. Представник відповідача позов не визнала, теж просила справу розглянути на підставі наявних в матеріалах доказів.

Представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження по справі на підставі ч. 2 ст.205 ЦПК України з підстав, що суд вже розглядав справу між тими ж сторонами, з тих же самих підстав, про той самий предмет. Дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки рішенням Приморського районного суду від 19.12.2011 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.02.2012 року стягнута сума заборгованості, а у даній справі позивач просить про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором для погашення боргових зобов`язань позивачу.

Крім того, представник відповідача заявила клопотання про застосування строків позовної давності в один рік до вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеку у вигляді нарахування пені, 3% річних та процентів за користування кредитом (а.с.99).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст.1).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст.33).

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ст.35).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» та позичальник ОСОБА_3 уклали кредитний договір та на його забезпечення - іпотечний договір. Позивач зі свого боку виконав у повному обсязі свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит у сумі 27 400 доларів США в строки та в порядку, передбаченому умовами договору, тоді як відповідач покладені на нього зобов`язання не виконав: внески на погашення кредиту в установлені договором строки не вносив, не сплачував відсотки за користування кредитом, в наслідок чого утворилася заборгованість. Позивач стверджує, що вона станом на 20.08.2015 року складає всього 38 073,26 доларів США, у тому числі:

- за кредитом 22 905,77 дол. США;

- за відсотками по кредиту 7102,82 дол. США (з 18.05.2007р. по 01.12.2012р.);

- по пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту -1296,26 дол. США,

по пені за несвоєчасну сплату кредиту -4180,30 дол. США (з 20.08.2014р. по 20.08.2015р);

- по 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту - 660,51 дол. США,

по 3% річних від простроченої суми кредиту -1927, 59 дол. США (з 20.08.2014р. по 20.08.2015р).

Рішенням Приморського районного суду від 19.12.2011 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.02.2012 року задоволені повністю позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк» та стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість, яка станом на 11.11.2011 року склала 255463,70 грн. (32003,77 доларів США), а саме суми заборгованості:

- поточної за кредитом - 122365 грн. (15329,55 дол. США);

- простроченої за кредитом - 60475,66 грн. (7576,22 дол. США);

- суми несплачених відсотків за кредитом - 49567,93 грн. (6209,73 дол. США);

- по пені за несвоєчасну оплату кредиту - 15411,45 грн. (1930,70 дол. США);

- по пені за несвоєчасну сплату відсотків - 7643,61 грн. ( 957,57 дол. США).

Тобто по даній справі позивач пред`явив вимоги щодо сум заборгованості:

1) за кредитом в сумі 22 905,77 дол. США, яка стягнута на користь позивача;

2) за відсотками по кредиту стягнуті в сумі 6209,73 дол. США та ще позивач пред`явив вимоги щодо суми (7102,82 -6209,73) =893,09 дол. США за період з 11.11.2011р. по 01.12.2012р.;

3) по пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків по кредиту щодо суми (1296,26 + 4180,30) =5476,56 дол. США за період з 20.08.2014р. по 20.08.2015р.;

4) по 3% річних від простроченої суми кредиту та простроченої суми відсотків по кредиту (660,51+1927,59=2588,1) дол. США за період з 20.08.2014р. по 20.08.2015р.
Представник відповідача, заперечуючи проти пред`явлених вимог відповідачу, посилався на положення ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Судом не приймаються до уваги ці заперечення з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку» , якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З огляду на ст.3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.
Згідно з постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»:

п.9) Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена ( п.9).

п.17) Зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

п.42) Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов`язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення ст.11 ЗУ «Про іпотеку» (або ст.589 ЦК щодо заставодавця).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є позичальником за кредитним договором, на забезпечення якого укладений договір іпотеки, за яким він же, ОСОБА_3 , є іпотекодавцем. Склалася ситуація, коли відповідач є одночасно особою і позичальником, і іпотекодавцем; тобто особа позичальника не є відмінною від особи іпотекодавця, тому суд не може одночасно стягнути суму заборгованості за кредитним договором та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи, що позивачу рішенням Приморського районного суду від 19.12.2011 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 15.02.2012 року вже задоволені його позовні вимоги до ОСОБА_3 , на користь позивача стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11.11.2011 року склала 255463,70 грн. (32003,77 доларів США), суд вважає, що вимоги позивача до відповідача ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним на забезпечення вказаного кредитного договору для погашення боргових зобов`язань позивачу у вказаній сумі, і за яким іпотекодавцем є він же, ОСОБА_6 , не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, за позовом позивача до відповідача ухвалені судові рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Таке свідчить про те, що термін виконання зобов`язання за цим договором було змінено і цей термін необхідно визнати таким, що настав з моменту звернення до банку з таким позовом. Таким чином, з моменту набрання чинності рішення Апеляційного суду Запорізької області від 15.02.2012 року право позивача на нарахування та отримання відсотків за користування кредитом, неустойки припинилося і поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Крім того, позивач пред`явив вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором для погашення боргових зобов`язань позивачу, у тому числі по 3% річних від простроченої суми кредиту та простроченої суми відсотків по кредиту у сумі 2588,1 дол. США за період з 20.08.2014р. по 20.08.2015р.

Враховуючи викладене, що вказані судові рішення про задоволення вимог кредитора не виконані боржником, зобов`язання боржником не виконано, правовідносин між сторонами кредитного договору не припинені, то боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, і кредитор має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, але кредитним договором розмір процентів за користування кредитом встановлений, тому в цій частині позовні вимоги теж не підлягають задоволенню.

Також підлягає врахуванню, що на відповідача ОСОБА_3 , який наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2015 року №57 призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження служби до військової служби, розповсюджується дія ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пунктом 15 статті якого військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Крім того, враховуючи викладене, що термін виконання відповідачем зобов`язання за цим договором змінено, відраховується з набрання чинності рішення Апеляційного суду Запорізької області від 15.02.2012 року; враховуючи, що представник відповідача заявила клопотання про застосування строків позовної давності в один рік до вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеку у вигляді нарахування пені, 3% річних та процентів за користування кредитом, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності у межах якого він міг звернутися до суду з цими вимогами про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України), що є також підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Оскільки позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то не підлягають задоволенню його вимоги про стягнення судових витрат.
Керуючись ст.525,526,530,572,575,610,625,1049,1054 ЦК України, ст.ст.1,33,35 ЗУ «Про іпотеку», постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.ст.3,10,11,15,60,79, 88, 197, 209,210,212,214,215,223,292,294 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.05.2007 року, зареєстрованим в реєстрі за №1036, посвідченим приватним нотаріусом, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 60,2кв.м, житловою площею 34,7кв.м, яка складається з трьох житлових кімнат, для погашення боргових зобов`язань позивачу у загальній сумі 38073,26 доларів США; про визначення способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у ході виконавчого провадження з початковою ціною предмета іпотеки, визначеної на підставі оцінки, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.В. Стріжакова

28.10.2015