АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 215/5004/13-ц Головуючий у першій
Категорія 50 (1) інстанції Мельник Ю. П.
Провадження 22-ц/774/1361/к/15 Доповідач - Соколан Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколан Н. О.,

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

при секретарі - Петренко К. І.

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, посилаючись на те, що з 2012 року проживає з ОСОБА_7 Від спільного проживання мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходяться на його утриманні. Крім того, на утриманні позивача перебуває мати дитини - ОСОБА_7, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-річного віку. У зв'язку з чим, просив суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 з 1/4 частки до 1/8 частки від усіх видів його доходу.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_5 рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2012 року аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 з 1/4 частки до 1/6 частки заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що суд, задовольняючи позов, не врахував, що їх син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, часто хворіє, перебуває на диспансерному обліку з приводу кардіологічного захворювання, має потребу в реабілітаційному лікуванні та щорічному оздоровленні. Крім того, зазначає, що суд не прийняв до уваги той факт, що стан здоров'я відповідача ОСОБА_3 погіршився, остання перебуває на обліку в онкологічному диспансері, перенесла дві операції по видаленню злоякісного новоутворення, витрачає багато котів на лікування. Вважає, що матеріальний стан позивача ОСОБА_5, навпаки, поліпшився, він отримав підвищення на посаді та значне підвищення заробітної плати.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з відповідачем ОСОБА_3 (а.с. 3).

На підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 листопада 2012 року з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_3 стягувались аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини заробітної плати до його повноліття (а.с.6).

Зі свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 26.07.2013 року вбачається,

що позивач ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходиться на його утриманні. Крім того, на утриманні позивача

перебуває мати дитини - ОСОБА_7, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-річного віку (а.с. 5, 9).

Згідно довідки № 3245 від 16.12.2014 року, позивач працює начальником відділу, ПАТ «ПГЗК» та його середня заробітна плата складає 8982 грн. на місяць (а.с. 152).

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції керувався ст. 192 СК України та виходив з наявності підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку зі зміною матеріального та сімейного становища позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Аналогічне роз'яснення надане й Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови «Про застосування судами окремим норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3.

Отже, з аналізу статті 192 й наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5, обґрунтовував свої вимоги тією обставиною, що його матеріальне та сімейне становище змінилося, оскільки він з 2012 року проживає з ОСОБА_7, від спільного проживання мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим на його утриманні знаходиться малолітня дитина та дружина, яка не працює, у зв'язку з доглядом дитини до трьох років та не має самостійного заробітку.

Зазначеним обставинам й доказам, наданим в їх обґрунтування, судом першої інстанції надано оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, й зменшено розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Доводи ж апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 щодо неврахування судом погіршення стану її здоров'я та додаткових витрат на лікування є безпідставними, та не спростовують висновків суду, оскільки не стосуються предмету спору, яким є стягнення аліментів на утримання саме неповнолітньої дитини, а не відповідача.

Також, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги щодо стану здоров'я дитини та додаткові витрати на його поліпшення, оскільки ці вимоги передбачають окреме звернення до суду про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, відповідно до положень ст.185 СК України.

Доводи апеляційної скарги щодо збільшення заробітної плати позивача не можуть бути взяті до уваги, так як при цьому збільшився й розмір отриманих відповідачем аліментів.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: