Номер провадження: 22-ц/785/7437/15
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 20 лютого 2013 року ОСОБА_4 позичила відповідачці ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, а ОСОБА_3 в свою чергу зобов'язалася повернути вказані гроші до 20 серпня 2013 року, а також сплачувати ОСОБА_4 кожен місяць до 20 числа три процента за користування грошима, про що ОСОБА_3 власноручно була написана розписка.

Однак ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_4 три процента за користування грошима лише за три місяця, а основний борг взагалі не повернула, тим самим взяті на себе зобов'язання не виконала та від їх виконання ухиляється, у зв'язку з чим ОСОБА_4 звернулася до суду із відповідним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь грошові кошти в розмірі 94 633 грн. 25 коп., що в еквіваленті становить 6000 доларів США в рахунок відшкодування боргу за договором позики, грошові кошти в розмірі 38 770 грн. 24 коп. в рахунок відшкодування трьох процентів з простроченої суми, а також грошові кошти в розмірі 1 080 грн. 73 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволений, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 134 484 грн. 22 коп. в рахунок відшкодування боргу за договором позики від 20 лютого 2013 року, сплати трьох процентів за місяць та судового збору.

На рішення суду ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити в задоволені позову, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, оскільки судом неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, що призвело до помилкових висновків суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір позики, відповідно до якої ОСОБА_4 передала ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, а ОСОБА_3 в свою чергу зобов'язалася повернути ОСОБА_4 вказані гроші до 20 серпня 2013 року та сплачувати три процента щомісяця до 20 числа за користування грошима, що підтверджується розпискою, наявної в матеріалах справи.

Однак, ОСОБА_3 свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконала та будь-які грошові суми у рахунок повернення боргу ОСОБА_4 не повернула.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна стороні (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти абс інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернута позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передач: грошей.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про стягнення боргу, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань, загальна грошова сума, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 становить 6000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 20 січня 2015 року дорівнює суму у розмірі 94633 грн. 25 коп.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Тобто, ОСОБА_4 дійсно має право отримати від ОСОБА_3 проценти від суми позики.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позов є достатньо обґрунтованим та доведеним, а тому задовольнив позовні вимоги та стягнув з відповідачки грошові кошти у розмірі 134484 грн. 22 коп., в рахунок відшкодування боргу за договором позики, сплати трьох процентів за місяць.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції при розгляді справи, не з'ясував всі обставини справи, а саме не з'ясував, що ОСОБА_3 дійсно позичала у ОСОБА_4 гроші, проте виконала взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що ОСОБА_3 не надала суду доказів на спростування позовних вимог, відносно того, що вона свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів виконала та дійсно повернула відповідно до договору позики грошові суми ОСОБА_4

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва