Номер провадження: 22-ц/785/6621/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Доценко Л.І.,

суддів Гірняк Л.А., Кварталової А.М.,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

20.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 повернуто скаржнику як неподану.

Ухвалу суду оскаржує ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати і направити питання на розгляд суду першої інстанції в іншому складі суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В суд апеляційної інстанції сторони не з;явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток ОСОБА_2 та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

Справа розглянута у відповідності до вимог ч.2 ст.197 та ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Повертаючи скаргу ОСОБА_2 на підставі ст.121 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не виконав вимоги ухвали суду від 21 травня 2015 року про залишення скарги без руху.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції .

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2015 року скарга ОСОБА_2 була залишена без руху з тих підстав, що ОСОБА_2 в скарзі не вказано номерів засобів зв;язку учасників процесу, не надано документів на підтвердження скарги, текст скарги містить власноручні виправлення.

Пунктом 2 ч.2 ст.119 ЦПК України передбачено, що поштовий індекс та номери зв;язку зазначаються у позовній заяві, якщо вони відомі.

Виправлення в скарзі є малозначними і в прохальній частині скарги чітко видно, з якою саме постановою про відкриття виконавчого провадження не згоден скаржник.

За таких обставин ухвала судду про залишення скарги без руху та ухвала про повернення скарги з підстав відсутності у скарзі номерів зв;язку та малозначних виправлень є формально надуманою та не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пунктах 52-58 рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001року ( справа «Креус проти Польщі» ) визнано порушенням Конвенції формальні обмеження у праві доступу до суду.

« Суд повторює, як він уже постановляв у багатьох випадках, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право подавати до суду будь- який позов, що стосується його цивільних прав та обов;язків. У цьому контексті Суд підкреслює, що формальні обмеження на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, оскільки не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, які прагнуть досягти. У зв;язку з цим Суд повторює, що Конвенція має на меті гарантію не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав які є практичними й ефективними. Особливо це стосується права на доступ до суду з огляду на визначене місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий суд».

Згідно з роз;ясненнями, вказаними в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009року « Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст.119 ЦПК. У зв;язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину... Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред;явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Суд першої інстанції на дані роз;яснення уваги не звернув та повернув скаргу також через неподання доказів по справі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 02 червня 2015року постановлена з порушенням вимог цивільно- процесуального законодавства у зв;язку з чим підлягає скасуванню з повернення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2п.4, 312 ч.1п.3, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2015 року скасувати, справу повернути до того ж суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Л.І. Доценко Судді Л.А. Гірняк

ОСОБА_4