Справа №705/1778/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань цивільну справу за позовом, поданим в інтересах позивача ОСОБА_1, його представником за довіреністю ОСОБА_2 до Уманської міської ради Черкаської області, третя особа - Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року представник за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою в інтересах позивача ОСОБА_1 до Уманської міської ради Черкаської області, третя особа - Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області, про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказує, що 28.05.2014 року померла ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з ? частини житлового будинку по вул. Шолом Алейхема, 9 м. Умані та ? частини земельної ділянки розміром 500 кв.м., яке ОСОБА_3 отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті її матері ОСОБА_4. Але ? частину земельної ділянки, яку вона отримала за заповітом після смерті її матері ОСОБА_4, вона належним чином не оформила і державний акт на дану частину земельної ділянки по вул. Ш. Алейхема, 9 в м. Умань не отримала, хоч земельна ділянка входила до спадкового майна. За життя ОСОБА_3 не розпорядилася належним їй майном. Після смерті ОСОБА_3, в установлений законом строк, позивач ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори 19.03.2015 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину будинку, розташованого по вул. Ш.Алейхема, 9 м. Умані, а у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на ? частину земельної ділянки, постановою від 19.03.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовив, у звязку з тим, що право власності на вказану земельну ділянку у померлої ОСОБА_3 не виникло. Позивач позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно і тому змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача - Уманської міської ради Черкаської області належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, - в судове засідання не зявився. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, зазначено, що вони не заперечують проти визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відповідно до позову, а справу просять слухати без участі представника відповідача.

Представник третьої особи управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області, в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. В письмовій заяві, що надійшла на адресу суду, вказано, що вони просять розгляд справи проводити у відсутність представника і проти задоволення позову не заперечують.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, беручи до уваги процесуальну позицію відповідача та третьої особи у справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, померла 28 травня 2014 року (свідоцтво про смерть серія І-БК №301749 від 29 травня 2014 року а.с. 14).

В Державному акті на право приватної власності на землю серії ЧР23 № 772, виданого 09 лютого 1998 року зазначено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,10 га. Земельна ділянка розташована на території Уманської міської ради, надана для обслуговування житлового будинку (а.с.101).

08.02.2011 року ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини до Уманської міської державної нотаріальної контори (а.с. 106) після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 16.12.2010 року.

Згідно заповіту від 26 червня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6., спадкодавець ОСОБА_4 заповіла належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 0,10 га, надану для обслуговування житлового будинку, розташовану на території Уманської міської ради, на підставі державного акту на праві приватної власності на землю серії ЧР 23 № 772, виданого 09 лютого 1998 року Уманською міською радою на підставі рішення виконкому Уманської міської ради №359 від 11.09.1997 року, спадкоємцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частинах кожному. (а.с. 140).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 жовтня 2011 року, що видане державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, земельна ділянка розміром 0,10 га, яка розташована в Черкаській області в м. Умані по вул.. Ш. Алейхема,9, надана для обслуговування житлового будинку, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР, виданого Уманською міською радою 09.02.1998 року на підставі рішення виконкому Уманської міської ради №359 від 11.09.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за ЧР 23 №772 успадковується спадкоємцями по ? частці- Бойковою ОСОБА_8 та ОСОБА_2. ОСОБА_1 спадщину після смерті матері прийняла та оформила її юридично, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 жовтня 2011 року, де вказано, що спадщина на яку видане відповідне свідоцтво складається із земельної ділянки розміром 0,10 га, яка розташована в Черкаській області в м. Умані по вул.. Ш. Алейхема,9, наданої для обслуговування житлового будинку, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР, виданого Уманською міською радою 09.02.1998 року на підставі рішення виконкому Уманської міської ради №359 від 11.09.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за ЧР 23 №772 і свідоцтво видане про право на спадщину на ? частку відповідної земельної ділянки.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 жовтня 2011 року, що видане державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, земельна ділянка розміром 0,10 га, яка розташована в Черкаській області в м. Умані по вул.. Ш. Алейхема,9, надана для обслуговування житлового будинку, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР, виданого Уманською міською радою 09.02.1998 року на підставі рішення виконкому Уманської міської ради №359 від 11.09.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за ЧР 23 №772 успадковується спадкоємцями по ? частці- Бойковою ОСОБА_8 та ОСОБА_2. ОСОБА_3 спадщину від померлої матері отримала, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 жовтня 2011 року, де вказано, що спадщина на яку видане відповідне свідоцтво складається із земельної ділянки розміром 0,10 га, яка розташована в Черкаській області в м. Умані по вул.. Ш. Алейхема,9, наданої для обслуговування житлового будинку, що належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР, виданого Уманською міською радою 09.02.1998 року на підставі рішення виконкому Уманської міської ради №359 від 11.09.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за ЧР 23 №772 і свідоцтво видане про право на спадщину на ? частку відповідної земельної ділянки, однак державного акта на право власності на вказану вище ? частку земельної ділянки вона не отримала (а.с.- 158).

За життя ОСОБА_3 заповіт не залишила.

Після смерті ОСОБА_3 її чоловік ОСОБА_1 подав заяву до Першої Київської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину (одну другу) частину земельної ділянки, розташованої по вул. Ш.Алейхема, 9 в м. Умань Черкаської області. Проте, 19.03.2015 року державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 28.05.2014 року ОСОБА_3, у звязку з тим, що право власності на вказану земельну ділянку у померлої не виникло (а.с. 15).

З копії матеріалів спадкової справи, наданої суду, з доданих до неї документів слідує, що позивач ОСОБА_1 є чоловіком померлої ОСОБА_3 та є її спадкоємцем першої черги за законом, що передбачено ст. 1261 ЦК України. В матеріалах спадкової справи міститься заява від імені ОСОБА_1 про прийняття спадщини померлої ОСОБА_3, яка була адресована Першій Київській державній нотаріальній конторі.

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст.. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними ( ст. 21). В статті 13 визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону(ст. 14).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 1 ст. 1225 ЦК України право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 ЦК України позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до п.2 « Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності ( користування ) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстав для неприйняття визнання позову - не встановлено.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Уманської міської ради Черкаської області, третя особа - Управління Держземагенства в Уманському районі Черкаської області, про визнання права власності на спадкове майно-підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11,16, 316, 317, 328, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 208, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 28.05.2014 року, право власності на земельну ділянку площею 500 кв.м.- 1/2 частки відповідної земельної ділянки, що розташована по вулиці Шолом Алейхема, 9 м. Умані Черкаської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Мазуренко