СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/677/15-ц
Провадження № 2/306/365/15
Рядок статзвіту № 47
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2015 м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі :

головуючого - судді: Вінер Е.А.

з секретарем: Фалес Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1, адвоката позивача Сидорук О.О., відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сваляві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба в справах дітей про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа служба в справах дітей що не заявляє самостійних вимог служба в справах дітей Личаківської райдержадміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька, посилаючись на те, що з 03 серпня 2007 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час шлюбу в них народився син ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати з нею та вона займається його вихованням та утриманням. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд сина за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього, що порушує права дитини. З урахуванням наведеного, позивач просила визнати відмову відповідача на виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_4 безпідставною. Надати дозвіл ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю с.Наконечне Друге Яворівського району Львівської області тимчасовий виїзд з України у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_3 у Польщу в період з 20.04.2015 року по 30.08.2015 року, у Німеччину в період з 20.04.2015 року по 30.08.2015 року, у Туреччину в період з 20.04.2015 року по 30.08.2015 року.

В подальшому позивач уточнила свої вимоги та просила суд стягнути з відповідача понесені нею витрати на надання правової допомоги у розмірі 2150 гривень та витрати, пов"язані з переїздом в розмірі 1152 гривень.

Позивач та її адвокат в судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, просили вимоги задовольнити. Стосовно стягнення з відповідача понесені витрати на надання правової допомоги у розмірі 2150 гривень та витрати, пов"язані з переїздом в розмірі 1152 гривень, то від даних вимог в судовому засіданні відмовились.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що він раніше давав згоду на виїзд сина за кордон без його супроводу. На даний час він не заперечує, щоб син виїзжав за кордон у супроводі матері, але бажає знати, що саме в яку державу син бути їхати та на який термін.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог служба в справах дітей Личаківської райдержадміністрації в судове засідання не з"явився.До суду було надано заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника, позов підтримують.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

Судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися ст.141 СК України, ст.313 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

За час шлюбу у подружжя ОСОБА_2 народилася дитина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що засвідчується свідоцтвом про народження від 30.12.2008 року №24.

Згідно рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 12 лютого 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

Відповідно до ст.51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків.

Частиною третьою ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 141 СК України визначена рівність обсягу прав і обов'язків батьків відносно дитини, незалежно від розірвання шлюбу чи проживання їх окремо від дитини.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріпленест.313 ЦК України. Згідно з ч. 3 даної статті фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Частиною другою ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України" визначено оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 передбачено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4).

Відповідно до п.п. 1 п. 4 даних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба в справах дітей про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька необхідно задовольнити частково, а саме надати дозвіл ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю с.Наконечне Друге Яворівського району Львівської області тимчасовий виїзд з України у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_3 у Польщу в період з 20.04.2015 року по 30.08.2015 року, у Німеччину період з 20.04.2015 року по 30.08.2015 року, у Туреччину в період з 20.04.2015 року по 30.08.2015 року. Щодо вимоги позивача про визнання відмови відповідача на виїзд за кордон неповнолітнього ОСОБА_4 безпідставною, необхідно відмовити, так як відповідач в судовому засіданні погодився на виїзд сина ОСОБА_4 в супроводі матері.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 212-215, 218, ст.141 СК України, ст.313 ЦК України, ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", ЗУ "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231, суд

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа служба в справах дітей про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю с.Наконечне Друге Яворівського району Львівської області тимчасовий виїзд з України у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_3 у Польщу в період з 20.04.2015 року по 30.08.2015 року, у Німеччину в період з 20.04.2015 року по 30.08.2015 року, у Туреччину в період з 20.04.2015 року по 30.08.2015 року.

В решті вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд Закарпатської області.

СУДДЯ СВАЛЯВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ: Е. А. Вінер