АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________Провадження: № 22-ц-/790/6992/15 Головуючий: 1 інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Довгаль А.П.,

за участю секретаря: Каменської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом про визнання за ним з 06.02.2015 року права власності грошові кошти на вкладах та рахунках в розмірі 74 017,85 грн., які він набув на підставі Договору відступлення права вимоги (цесії) № 060215 від 06.02.2015 року за Договором банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» № 2473 у доларах США від 22.01.2015 року, укладеним між відповідачем по справі ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк», зі всіма додатками, змінами та доповненнями до нього, з набуттям ОСОБА_2 за вказаним договором банківського вкладу та рахунками на суму 74 017,85 грн. статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2015 року було відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом ОСОБА_2 та призначено її до розгляду в судовому засіданні по суті заявлених позовних вимог.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - представника позивача ОСОБА_2 ставиться питання про скасування зазначеної ухвали районного суду, як такої, що постановлена з порушенням норм цивільного процесуального законодавства, та направлення справи до того ж суду першої інстанції для її подальшого розгляду по суті.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що 06 липня 2015 року позивач ОСОБА_2 отримав судову повістку про виклик до суду, яка була не надрукована, а нерозбірливо заповнена від руки.

При цьому, в указаній судовій повістці було зазначено, що справа призначена до розгляду на 14 год. 00 хв. 15 липня 2015 року, як вважав позивач, оскільки написана в ній цифра дуже подібна на цифру «15».

У зв'язку з неможливістю прибуття в судове засідання на призначений час, позивач напередодні, тобто 14 липня 2015 року, подав до районного суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи - з 15 липня 2015 року на інший день та сповіщення його про час та місце наступного судового засідання шляхом надіслання судової повістки (СМС повідомлення) на вказаний ним номер мобільного телефону. Зважаючи на те, що по телефону районний суд не надає інформації стосовно дати призначеного судового засідання, а в ЄДРСР така інформація також була відсутня, єдиним документом, в якому було зазначено дату та час проведення судового засідання, є отримана позивачем судова повістка. Позивач завчасно подав до суду заяву про відкладення розгляду справи 15 липня 2015 року, оскільки вважав вірною датою саме цю, а відтак суд першої інстанції своєю ухвалою від 13 липня 2015 року безпідставно залишив його позовну заяву без розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали районного суду відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Повноваження апеляційного суду визначені у статті 307 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктами 3, 4 частини 1 статті 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема є:

- невідповідність висновків суду обставинам справи;

- порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду, районний суд виходив із того, що позивач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи судом, 24.06.2015 року, а також повторно 13.07.2015 року в судові засідання не з'явився й заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Однак, із таким висновком районного суду судова колегія погодитись не може, оскільки цей висновок є помилковим і таким, що суперечить матеріалам справи та не ґрунтується на законі.

Однією із суттєвих гарантій реалізації учасниками цивільних процесуальних правовідносин права на особисту участь у процесі є їх поінформованість про час та місце судового розгляду або вчинення окремої процесуальної дії. Доведення цієї інформації, зокрема до осіб, які беруть участь у справі, є необхідною умовою проведення судового розгляду (вчинення окремої процесуальної дії) і тому становить обов'язок суду.

Так, відповідно до ст. 158 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (ч. 4 ст. ст. 74 ЦПК України).

За приписами ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час та місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Особи, які беруть участь у справі, можуть бути викликані в суд також телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію виклику (ч. 6 ст. 74 ЦПК України).

За правилами ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, зокрема, у разі: неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки; першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Такі ж наслідки неявки позивача в судове засідання передбачені й пунктом 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Відповідно до вказаної правової норми суд постановлює ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, суд вправі залишити заяву без розгляду за наявності всіх перелічених вище умов, у їх сукупності, а саме:

- позивача належним чином було повідомлено про час і місце розгляду справи;

- він повторно, тобто двічі поспіль, не з'явився в судове засідання;

- від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач ОСОБА_2, дійсно не з'явився в судове засідання, призначене судом першої інстанції на 14.00 год. 13 липня 2015 року, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, про що свідчить розписка останнього про вручення йому судової повістки про виклик до суду (а.с. 18, 19).

Разом із тим, як свідчить розписка ОСОБА_2 про отримання судової повістки про виклик у попереднє судове засідання, призначене судом на 14.00 год. 24.06.2015 року, ця судова повістка була вручена останньому 06.07.2015 року, тобто більш ніж через десять днів після самого судового засідання (а.с. 14).

При цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні дані на підтвердження того, що позивач ОСОБА_2 будь-яким іншим способом повідомлявся судом про час та місце попереднього судового засідання, призначеного на 14.00 год. 24.06.2015 року, а відтак у суду першої інстанції не було правових підстав для застосування наслідків, передбачених ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, та залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, оскаржувана ухвала Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року не може бути визнана обґрунтованою й такою, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, в зв'язку з чим судова колегія вважає за необхідне на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України скасувати це судове рішення та направити справу до того ж суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 13 липня 2015 року - скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності направити до того ж суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: