АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Соколової В.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право власності та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №371592від 25.12.2012 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право власності та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №371592від 25.12.2012 року задоволено.

Накладено арешт на 46/100 квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, відповідач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції про забезпечення позову є необґрунтованою, оскільки в ній не зазначено в чому саме полягає і чим підтверджуються реальність загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Також, не зазначено з урахуванням яких доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд 1- ї інстанції дійшов до висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Крім того, судом 1-ї інстанції залишено поза увагою ту обставину, що є всі правові підстави для закриття провадження у даній справі, а не для постановлення ухвали про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_11 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_12 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду 1-ї інстанції залишити без змін.

Представник Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, представник Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 25 грудня 2012 року Відділом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на кімнату в квартирі спільного заселення АДРЕСА_1. Дана кімната становить 46/100 частини вказаної квартири.

З довідки Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Квартет» ЛТД від 15.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 та її син ОСОБА_10 займають житлову площу 12,5 кв.м в квартирі АДРЕСА_1 та зареєстровані в ній, відповідно, з 26.03.1991 року та 18.05.2004 року.

20 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувсь до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3, Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право власності та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №371592від 25.12.2012 року.

10.09.2015 року ОСОБА_4 було подано заяву про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання недійсним свідоцтва про право власності та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №371592від 25.12.2012 року шляхом накладення арешту на 46/100 квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову та накладаючи арешт на 46/100 квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, суд 1-ї інстанції виходив з положень ст.ст.151-153 ЦПК України, зазначаючи, що при невжитті заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду 1-ї інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 6 даної статті встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Крім того, ч.3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Накладаючи арешт на 46/100 квартири АДРЕСА_1, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення даного позову зазначеним способом, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним свідоцтва про право власності та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №371592від 25.12.2012 року, як таких, що видані з порушенням норм чинного законодавства України, а саме: без згоди ОСОБА_4, як одного з наймачів спірної квартири.

Обраний судом спосіб забезпечення позову колегія суддів вважає співмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що гарантує виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду є невмотивованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Не спростовують правильність висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що суд 1-ї інстанції постановив ухвалу про забезпечення позову, не звернувши уваги на ту обставину, що провадження уданій справі підлягає закриттю, оскільки питання про наявність правових підстав для закриття провадження у справі підлягають з'ясуванню та вирішенню в судовому засіданні, а тому висновок суду про необхідність забезпечення позову способом накладення арешту на спірне майно до вирішення справи по суті є обґрунтованим. У разі, якщо суд 1-ї інстанції прийде до висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі, то одночасно з відповідною ухвалою, постановить ухвалу про скасування заходів забезпечення прозову.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 14 вересня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: