Сахновщинський районний суд Харківської області
Справа № 634/456/15-ц
Провадження № 2/634/178/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2015 Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого(ої)-судді: Єрьоміна О. В.

при секретарі: Лісняк С.П.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надмірно завищену та необгрунтовану суму частки майна у спільній частковій власності, стягнення суми понесених затрат на утримання майна, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надмірно завищену та необгрунтовану суму частки майна у спільній частковій власності у звязку з тим, що 17.02.2009 року Сахновщинським районним судом Харківської області було винесено рішення про поділ спільного нажитого майна, в якому за ОСОБА_2 було визначено право власності на ? будинку, розташованого за адресою: вул. Суворова, 22 смт. Сахновщина Харківської області, вартістю 18582, 00 грн.

23.03.2015 року ОСОБА_1 на поштову адресу надійшов лист, в якому повідомлялось про те, що ОСОБА_2 має намір продати свою частку житлового будинку.

09.04.2015 року Головним територіальним Управлінням юстиції у Харківській області в особі Сахновщинської державної нотаріальної контори було відкрите нотаріальне провадження № 274/02-24 за заявою ОСОБА_2, в якій вона повідомляє про продаж належної їй ? частини вищезазначеного будинку за 85000, 00 грн.

За період з 2007 року по 2015 рік технічний нагляд за будинком, включаючи частину відповідача, вів позивач, а саме: сплачував комунальні послуги, затрачав матеріальні кошти на утримання будинку в цілому та проводив щорічні ремонтні роботи. Іншого місця проживання та ведення господарства ОСОБА_1 не має.

Тому позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги щодо надмірно завищеної та необгрунтованої суми частки майна у спільній частковій власності та стягнути з ОСОБА_2 суму понесених затрат на утримання майна

03.06.2015 року до Сахновщинського районного суду Харківської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач по справі проживає у спірному будинку зі своєю співмешканкою ОСОБА_4

З грудня 2007 року і до цього часу ОСОБА_2 не має доступу до вказаного будинку.

На утриманні у відповідача перебуває син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є ОСОБА_1 Матеріальна допомога від позивача на утримання дитини не надходить.

Тому ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю та стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1та його представник підтримали вимоги, зазначені у позові, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, заперечували проти задоволення зустрічного позову.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала вимоги, зазначені у зустрічній позовній заяві, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала.

Представник позивача за первісним позовом у судове засідання з»явився, підтримав позовні вимоги, зазначені у позові. У подальшому у судові засідання не з»являвся.

Суд, заслухавши думку учасників справи, оцінивши докази, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вимог зазначених у зустрічній заяві з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, вирішуючи справу по суті, приймає рішення в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1.ст 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Положення ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2009 року Сахновщинським районним судом Харківської області було винесено рішення про поділ спільного нажитого майна, в якому за ОСОБА_2 було визначено право власності на ? будинку, розташованого за адресою: вул. Суворова, 22 смт. Сахновщина Харківської області, вартістю 18582, 00 грн.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У тому числі ч. 3 вищезазначеної статті передбачає, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Положення ст. 356 ЦК України вказує, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Положеня ст. 361 ЦК Украни співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ч. 2 ст 362 ЦК України продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 виконала вимоги щодо повідомлення іншого співвласника про продаж своєї частини спірного будинку.

Також відповідно до ст. 362 ЦК України кожен зі співвласників у разі продажу своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний пропонувати іншим співвласникам придбати його частку за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах (наприклад, строку продажу порядку сплати грошей тощо).

При відчуженні частки в праві спільної власності, що належить будь-якому зі співвласників, відбувається не відчуження частини майна в натурі, а частки в праві власності, у звязку з чим право спільної часткової власності не припиняється, а відбуваються зміни в суб»єктному складі цих правовідносин.

Отже, ОСОБА_2 має право встановлювати розмір ціни на свою частку будинку на власний розсуд, при цьому не обмежуватися ціною, яка була вказана в рішенні Сахновщинського районного суду Харківської області від 17.02.2009 року і дана ціна є рівною як для інших

співвласників, в цьому випадку позивача ОСОБА_1, так і для інших покупців.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення затрат, понесених на утримання майна, то, як вбачається з матеріалів справи та свідчень самого позивача, у спірному будинку проживає ОСОБА_1 та його співмешканка ОСОБА_4, які і користуються усією будівлею на власний розсуд.

Тому суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню.

У своїй зустрічній заяві ОСОБА_2 посилається на те, що не зважаючи що їй належить ? частина спірного будинку, вона разом зі своїм сином ОСОБА_6, батьком якого є ОСОБА_7, з грудня 2007 року і до цього часу не має доступу до вказаного будинку. ОСОБА_7 протягом 8 років одноособово користується, розпоряджається та володіє на власний розсуд майном в цілому. А тому ОСОБА_2 просить суд усунути перешкоди у користуванні своєї частки будинку та стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 15000, 00 грн.

У даному випадку зустрічні вимоги не підлягають задоволенню тому, що ОСОБА_2 не вірно обраний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки в своїй заяві ОСОБА_2 не вказує яким саме способом суд своїм рішенням повинен усунути перешкоди у користуванні ? частиною будинку, який належить їй на праві спільної часткової власності.

Щодо моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що у цьому випадку ОСОБА_2 не доведено у зв'язку із яким протиправним поводженням ОСОБА_1 їй було спричинено фізичний або душевний біль та страждання.

Крім того, ст. 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних прав. Спори про відшкодування заподіяної моральної (немайнової шкоди) розглядаються судами, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги та вимоги зазначені в зустрічній позовній заяві не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 213-215 ЦПК України, суд, - вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надмірно завищену та необгрунтовану суму частки майна у спільній частковій власності, стягнення суми- відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди-відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя