Справа №489/8116/13-ц 22.09.2015 22.09.2015 22.09.2015
Провадження №22-ц/784/144/15
Справа № 2/489/74/14
Провадження №22-ц/784/144/15 Головуючий першої інстанції: Губницький Д.Г.
Категорія: 23 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.,

суддів Шолох З.Л., Довжук Т.С.,

при секретарі Гордійчук С.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, експерта ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позивач зазначав, що 17 квітня 2009 року між ним та ОСОБА_7 (попереднім власником житлового будинку) був укладений договір оренди житлового будинку по пров. Зеленому, 22 в м. Миколаєві. 24 квітня 2009 року було укладено додаткову угоду до договору оренди, за яким ОСОБА_7 дав згоду на проведення капітального ремонту вказаного житлового будинку та погодився із видами та обсягом робіт, передбаченими кошторисом № 2-1-1 від 24 квітня 2009 року на капітальний ремонт житлового будинку на загальну суму 142098 грн. 03 листопада 2009 року була укладена додаткова угода № 2 до договору оренди, за яким орендодавець погодився з видами, обсягом та вартістю робіт за договором № 28 на виконання робіт з ремонту житлового будинку від 28 квітня 2009 року та з актами приймання виконаних підрядних робіт: за травень 2009 року на суму 55107 грн. 60 коп., за липень 2009 року на суму 51728 грн. 40 коп., за серпень 2009 року 55819 грн. 20 коп., за жовтень 2009 року на суму 28677 грн. 60 коп. Як вказав позивач, всього за виконані роботи ним було сплачено 191 332 грн. 80 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути зі ОСОБА_4, якому 10 листопада 2010 року ОСОБА_7 подарував житловий будинок по пров. Зеленому, 22 в м. Миколаєві, витрачені ним на кошти на капітальний ремонт житлового будинку в розмірі 180 532грн. 80коп., тобто з відрахуванням орендної плати за період з 01.08.2010р. по 01 08.2013р., виходячи з розміру орендної плати у 300грн. на місяць.

Відповідач та його представник проти позову заперечували.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_2 зі ОСОБА_4 відшкодування витрат на поліпшення нерухомого майна в сумі -131366 грн.19 коп. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 509 грн. 91 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне зясування обставин справи, просив рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, та експерта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 776 ЦК України якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:

1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту;

2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частиною ч. 3 статті 778 ЦК України встановлено, що у разі поліпшення наймачем речі, переданої у найм, зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Згідно вимог ч.1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Судом встановлено і таке підтверджуються матеріалами справи, що 17 квітня 2009 року між ОСОБА_7 та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір оренди житлового будинку по пров. Зеленому, 22 в м. Миколаєві строком до 23 грудня 2010 року, строк дії якого пролонговано до 23 грудня 2013 року (т.1 а.с. 4). Зазначені обставини були встановлені рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_8 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання права власності на будинок (т. 1 а.с. 53-54).

Пунктами 1.6., 2.1.3., 3.2.4. договору оренди сторони домовились, що будь-які поліпшення об'єкту оренди орендар здійснює за попередньою письмовою домовленістю із орендодавцем та за власні кошти, вартість витрат на поліпшення об'єкту оренди, яка підлягає відшкодуванню, визначається згідно наданих орендарем документів, що підтверджують суму витрат (квитанції, акти приймання - передавання виконаних робіт, довідка про вартість виконаних робіт тощо). В разі поліпшення орендарем об'єкту оренди, орендодавець зобов'язаний компенсувати (зарахувати в рахунок орендної плати або відшкодувати) орендарю витрачені кошти. Орендар має право здійснювати капітальний ремонт об'єкту, що орендується, за письмовим погодженням із орендодавцем, яке здійснюється шляхом підписання сторонами додаткової угоди до даного договору.

17 квітня 2009 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 також підписано акт приймання-передачі житлового будинку, що є предметом оренди, в якому стан будинку зазначено як непридатний для проживання та потребуючий капітального ремонту (т. 1 а.с.5).

24 квітня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору оренди, за яким ОСОБА_7 дав згоду на проведення капітального ремонту вказаного житлового будинку та погодився із видами та обсягом робіт, передбаченими кошторисом № 2-1-1 від 24 квітня 2009 року на капітальний ремонт житлового будинку на загальну суму 142098 грн. А 3 листопада 2009 року була укладена додаткова угода № 2 до договору оренди, за яким орендодавець погодився з видами, обсягом та вартістю робіт за договором № 28 на виконання робіт з ремонту житлового будинку від 28 квітня 2009 року та з актами приймання виконаних підрядних робіт: за травень 2009 року на суму 55107 грн. 60 коп., за липень 2009 року на суму 51728 грн. 40 коп., за серпень 2009 року 55819 грн. 20 коп., за жовтень 2009 року на суму 28677грн.60 коп. (т. 1 а.с.6,7).

З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2009 р. між ОСОБА_2 та ПП "Спецмонтаж - Універсал" був укладений договір на виконання ремонтних робіт, за яким підприємство зобов'язалося власними силами виконати комплекс робіт по ремонту житлового будинку, а замовник ОСОБА_2 зобов'язався прийняти та оплатити їх згідно з кошторисною документаціє та договірною ціною, яка є динамічною. Пунктом 4.2. договору загальна вартість робіт за договором становить 191337грн.60коп. (т. 1 а.с.8-26). Відповідно до актів приймання виконаних підрядних робіт ПП "Спецмонтаж - Універсал" були виконані роботи з капітального ремонту житлового будинку по пров.Зеленому, 22, у м. Миколаєві: у травні 2009 р. - на суму 55107грн.60коп. з ПДВ, у липні 2009 р. - на суму 51728грн.40коп. з ПДВ, у серпні 2009 р. - на суму 55819грн.20коп. з ПДВ, у жовтні 2009 р. - на суму 28677грн.60коп. з ПДВ (т. 1 а.с.27-38). Згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів всього ОСОБА_2 сплачено ПП "Спецмонтаж - Універсал" за виконані у травні, липні та серпні та жовтні 2009 року роботи - 191332,80 грн. (т. 1 а.с.39-45).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 грудня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди та виселення, стягнення моральної шкоди, зміненим рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2014 року в частині висновків про розмір орендної плати, встановлено що вартість витрат на поліпшення будинку відповідно до умов укладеного договору може бути зарахована в рахунок орендної плати за весь період дії договору оренди, а розмір орендної плати, що повинен сплачувати ОСОБА_2 орендодавцю, становить: до серпня 2010 року - 300 грн. щомісячно, з серпня 2010 року 1000 грн. щомісячно (а..с. 16-17).

Таким чином, суд на підставі ч. 3 ст. 776, ч. 3 ст. 778 ЦК України дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 має право на відшкодування вартості фактично проведених ним за згодою ОСОБА_7 необхідних витрат на поліпшення найманого майна та на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування цим майном.

Судом було обґрунтовано встановлено, що в межах строку дії договору оренди від 17 квітня 2009 р. та з врахуванням збільшення щомісячної орендної плати з 300грн. до 1000 грн. починаючи з серпня 2010 року загальна сума орендної плати, яка підлягає зарахуванню в рахунок вартості ремонтних робіт, становить 45381грн.94коп.

10 листопада 2010 року на підставі нотаріально посвідченого договору дарування ОСОБА_7 подарував житловий будинок по пров. Зеленому, 22 в м. Миколаєві з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами своєму сину відповідачу ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 51).

За такого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 770 ЦК України судом вірно встановлено, що ОСОБА_4 як правонаступник ОСОБА_7 у правовідносиних, що виникли із вищевказаного договору найму, повинен відшкодувати позивачу понесені ним витрати на поліпшення будинку.

Разом з тим, стягуючи зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 різницю між підтвердженою сумою витрат на поліпшення будинку за погодженими зі ОСОБА_7 актами приймання виконаних підрядних робіт та сумою орендної плати, що підлягає зарахуванню, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено понесення витрат на ремонт в сумі 176748грн.13коп., оскільки висновком судової будівельно-технічної експертизи №271-272 від 16 вересня 2014 р. було встановлено, що види та обсяги будівельних (ремонтних) робіт відображені в локальному кошторисі 2-1-1 від 24 квітня 2009 р. і актах приймання виконаних робіт за травень, липень, серпень та жовтень 2009 р. частково не співпадають із фактично виконаними видам та обсягам робіт з ремонту. Фактично виконано ремонтно - будівельні роботи згідно актів за травень, липень, серпень, жовтень 2009 р. на суму 176748грн.13коп.

Проте, як вбачається з листа Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 18.12.2014р. № 11-39/4365, рецензуванням висновку проведеної у даній цивільній справі будівельно-технічній експертизи № 271-272 від 16.09.2014р. встановлені порушення Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5, та методичних рекомендацій з питань проведення судових будівельно-технічних експертиз (т. 2 а.с. 82-84).

За таких обставин ухвалою апеляційного суду від 03.02.2015р. було задоволено клопотання відповідача і його представника про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Висновком повторної судової будівельно-технічної експертизи № 20 від 17.05.2015р., проведеної експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_6, встановлено, що проведеним порівняльним дослідженням обсягів фактично виконаних робіт та фактично застосованих матеріалах зі значеннями, що наведені у актах приймання виконаних будівельних робіт, існує невідповідність по обсягам деяких робіт. Вартість фактично виконаних робіт, що була розрахована експертом у середньостатистичних цінах на будівельні матеріали та будівельно-ремонтні роботи, що існували на дату їх виконання (осінь 2009 року) у прямих витратах становить: 73047грн. та 137880грн. (разом з лімітованими нарахуваннями та ПДВ 20%) (за умови, що при влаштуванні підлоги вона армувалась металевими решітками) або у прямих витратах - 70853грн. та 134340грн. (разом з лімітованими нарахуваннями та ПДВ 20%) (за умови, що при влаштуванні підлоги вона не армувалась металевими решітками) (т.2 а.с. 109-184).

Оскільки експертом ОСОБА_6 безпосередньо не був досліджений факт армування підлоги металевими решітками в звязку із не допуском його позивачем ОСОБА_2 для проведення такого дослідження, колегія суддів вважає, що при визначенні вартості фактично виконаних будівельних робіт з поліпшення позивачем будинку необхідно виходити з вартості таких робіт, що розраховані експертом у висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи № 20 від 17.05.2015р. за умови влаштування підлоги без армування металевими решітками, тобто, в розмірі 134340грн.

Посилання відповідача та його представника на те, що при проведенні повторної експертизи позивач намагався ввести експерта в оману щодо використаних будівельних матеріалів та обсягу виконаних робіт, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначене ними не доведено та спростовується письмовими доказами, що є у матеріалах справи, зокрема, змістом висновку зазначеної судової експертизи, а крім того - поясненнями експерта ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 776, ч. 3 ст. 778 ЦК України зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між підтвердженою сумою витрат на поліпшення будинку за погодженими зі ОСОБА_7 актами приймання виконаних підрядних робіт та сумою орендної плати, що підлягає зарахуванню, в розмірі 88958грн. 06коп. (134340грн. 45381грн.94коп.)

Враховуючи викладене, рішення суду на підставі ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині розміру стягнутої судом суми відшкодування витрат на поліпшення нерухомого майна підлягає зміні.

Згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно частині задоволених позовних вимог (49%) з відповідача на користь позивача слід стягнути 884грн.61коп. судового збору, а на користь відповідача з позивача пропорційно відхиленій частині позовних вимог (51%) слід стягнути витрати по оплаті повторної судової експертизи 1833грн.06коп. (загальна вартість якої згідно рахунку № 22 від 25.02.2015р. становить 3594грн.24коп. - т. 2 а.с.103).

За таких обставин, рішення в частині розміру та розподілу судових витрат також підлягає зміні.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, що полягає у відмові в задоволенні клопотань про виклик свідків, призначення почеркознавчої експертизи та про зупинення провадження у справі на час проведення кримінального розслідування, є необґрунтованими та не вплинули на правильність вирішення справи.

Судом правильно застосовані норми матеріального права до правовідносин, які склалися між сторонами у звязку з виникненням спору.

При цьому судом першої інстанції при розгляді справи обставини, на які містяться посилання в апеляційній скарзі щодо незгоди відповідача із відшкодування витрат на ремонт господарських споруд, перевірялись, їм дана належна правова оцінка, що викладена у мотивувальній часті оскаржуваного рішення і яка сумніву не викликає, та апелянтом не зазначено обставин, які б спростовували вказані висновки суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 червня 2014 року, задоволено позов ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_2, його дружини ОСОБА_8 та їх неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з будинку № 22 по пров. Зеленому в м. Миколаєві у звязку із закінченням 23 грудня 2013 року строку дії договору оренди вказаного будинку (т.2 а.с. 18-19).

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку судом розміру орендної плати, яка підлягає зарахуванню до суми компенсації позивачу витрат на поліпшення будинку, колегія суддів вважає безпідставними.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2014 року в частині розміру сум відшкодування витрат на поліпшення нерухомого майна та судових витрат змінити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 відшкодування витрат на поліпшення нерухомого майна в сумі 88958грн. 06коп. (вісімдесят вісім тисяч девятсот пятдесят вісім гривень шість копійок) і 884грн. 61коп. (вісімсот вісімдесят чотири гривні шістдесят одна копійка) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 відшкодування витрат на оплату судової експертизи в розмірі 1833грн.06коп. (одна тисяча вісімсот тридцять три гривні шість копійок).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді