У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.

суддів: Собослой Г.Г., Павліченко С.В.

при секретарі: Чейпеш С.І.

Без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття» на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТзОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття» яким просить стягнути з ТзОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття» на її користь компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку по день фактичного розрахунку в сумі 8943 грн. 17 коп.

Позов мотивовано тим, що з 01 грудня 2005 року вона перебувала в трудових відносинах з ТзОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття». 28 квітня 2014 року звільнилася на підставі п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України за згодою сторін. Протягом шести місяців відповідач з нею не провів повного розрахунку при звільненні. Станом на 16 жовтня 2014 року відповідач заборгував їй заробітну плату за квітень 2014 року в сумі 1289 грн.. та компенсацію за невикористану відпустку за 2013-2014 року в сумі 1790 грн. 00 коп.. Остаточний розрахунок при звільненні проведено 17 жовтня 2014 року. Відповідач не надав їй довідки про заборгованість по невиплаченій зарплаті та компенсації за невикористану відпустку.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ТзОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про рішення про відмову в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

В суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТзОВ ВТП«Гофротара-Закарпаття» з 01 грудня 2005 року по 28 квітня 2014 року (а.с.6). Заборгованість ТзОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття» перед ОСОБА_1 по розрахункам по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку при звільненні відсутня. Остаточна виплата по заробітній платі на компенсації за невикористану відпустку на загальну суму 3079,89 грн. була здійснена 17.10.2014 року шляхом переказу коштів на банківську картку ОСОБА_1.(а.с.38). Згідно виписки по рахунку приватного клієнта № /1111, розрахунковий період: з 03.01.2014 по 11.11.2014 року, сформованої 11.11.2014 року, номер основного рахунку НОМЕР_1, зарахування заробітної плати в сумі 3079,89 грн. здійснено 17 жовтня 2014 року.(а.с.11-14)

Статтею 116 Кодексу законів про працю України, визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У відповідності до норм ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

З огляду на викладене суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Твердження апелянта про відсутність вини підприємства у затримці виплати заборгованості по заробітній платі, так як воно знаходиться в складному економічному становищі внаслідок недобросовісності контрагентів, власні борги, відкриті виконавчі провадження і невзмозі провести таку виплату, судом не може бути взято до уваги так-як законодавство не надає право підприємству не проводити такі розрахунки в зв'язку з скрутним економічним становищем.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового рішення не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ТОВ ВТП «Гофротара-Закарпаття»- відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді