АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/56/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Баса О.Г.,

суддів - Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Приватного малого підприємства «Георгій», Малого приватного підприємства «Біріл» про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення неукладеним, витребування майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на частину нежитлового приміщення та визнання права власності на частину автомобіля,

в с т а н о в и л а:

3 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що з 24 липня 1993 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 18 січня 1995 року останній зареєстрував ПМП «Георгій», предметом діяльності якого є оптова та роздрібна торгівля. Для реалізації цієї діяльності, між ПМП «Георгій» та виконкомом Хмельницької міської ради було укладено договір оренди земельної ділянки площею 27 кв.м. На вказаній ділянці за спільні кошти ними було придбано та змонтовано залізничний вагон, який пізніше було переобладнано на нежитлове приміщення - торгівельний павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1», площею 24,1 кв.м., якому була надана адреса: АДРЕСА_1. 31 травня 2002 року вона отримала свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та фактично забезпечувала роботу магазину. Магазин декілька разів перебудовувався, розширявся і на теперішній час це капітальна споруда із залізобетону, площею 76,92 кв.м. Магазин збудований виключно за її із чоловіком заробіток. Його ринкову вартість складає 193 751 грн. Крім того, ними було придбано автомобіль SUBARU FORESTER, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Сарбей О.Ф. Провадження № 22-ц/792/56/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 2, 5

НОМЕР_3, який зареєстрований на ОСОБА_5 Ринкова вартість автомобіля складає 126 289 грн.

З 20 липня 2012 року через особисті неприязні стосунки шлюбні відносини між ними фактично припинилися без розірвання шлюбу. З того часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. ОСОБА_5 відмовляється добровільно надавати їй можливість користуватися та розпоряджатися зазначеним майном. Крім того, останній всупереч її волі та без її згоди відчужив вищезазначені об'єкти. Так, 05 березня 2013 року засновником ПМП «Георгій» було визначено матір ОСОБА_5 - ОСОБА_2, що підтверджується витягом з ЄДР, серія АБ № 411676 від 05.03.2013 року. 07 березня 2013 року, зазначений магазин було продано МПП «Біріл», директором та засновником якого є рідний брат відповідача ОСОБА_6 Тобто, ОСОБА_5 незаконно, одноособово відчужив майно, яке перебувало у їхній спільній сумісній власності. Вважає, що договір купівлі-продажу від 07 березня 2013 року, в порядку ст. 640 ЦК України, слід рахувати не укладеним, адже він нотаріально не посвідчений.

13 лютого 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу автомобіля SUBARU FORESTER. Підтвердженням того, що автомобіль є їхньою спільною сумісною власністю, є квитанції про сплату нею кредиту за нього від 24 липня 2012 року у сумі 422 долари США та від 1 лютого 2013 року у сумі 500 доларів США.

Пізніше зазначений автомобіль ОСОБА_7 продав ОСОБА_8 і встановлено новий реєстраційний номер НОМЕР_2.

Вважає, що про незаконність відчуження спірних об'єктів, що перебували у спільній сумісній власності, та про неодноразові конфлікти з цього приводу між нею та чоловіком ОСОБА_5, відповідачам було відомо.

А тому, просила суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати не укладеним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення - продовольчого магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» від 07 березня 2013 року між ПМП «Георгій» та МПП «Біріл»; витребувати у МПП «Біріл» безпідставно набуте майно нежитлове приміщення - продовольчий магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля SUBARU FORESTER, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, від 13 лютого 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7; витребувати даний автомобіль у ОСОБА_8; визнати за нею право власності на ? частину нежитлового приміщення - продовольчого магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та на ? частину автомобіля SUBARU FORESTER.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись із таким рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Рішення вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що грубо порушує її права та інтереси. Зазначає, що суд дав неналежну оцінку доказам, а його висновки не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Зазначає, що суд не врахував рішення Конституційного суду України №17-рп/2012, відповідно до якого приватне підприємство (його частка), засноване одним із подружжя - це окремий об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі, вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, суд не взяв до уваги, що згідно з Технічним паспортом від 16 квітня 2013 року магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» визнано капітальною спорудою, у зв'язку з цим договір купівлі-продажу від 07 березня 2013 року, в силу вимог ст. 209 ЦК України ,мав би бути нотаріально посвідченим. Оскільки цього зроблено не було, зазначений договір, в порядку ст. 640 ЦК України, слід рахувати не укладеним.

Не погоджується із твердженням суду про те, нею не надано доказів про заперечення проти продажу автомобіля. Зазначає, що подавала до суду документи з органів внутрішніх справ, з яких вбачається, що вона зверталася за захистом своїх прав, у зв'язку із незаконним відчуженням автомобіля ОСОБА_5

Непогоджуючись із апеляційною скаргою ОСОБА_4, представник ОСОБА_8 - ОСОБА_11 подав заперечення проти неї, у якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Рішення вважає законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Зазначає, що дійсно в липні 2013 року ОСОБА_8 придбав автомобіль SUBARU FORESTER, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 у ОСОБА_7, який належав йому на праві власності. ОСОБА_8 виконанні усі зобов'язання перед ОСОБА_7 щодо купівлі-продажу спірного автомобіля. Те, що даний транспортний засіб є предметом спору, йому не було і не могло бути відомо. А тому, відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України його добросовісність, як набувача, презюмується.

Крім того, зазначає, що ОСОБА_4 не надала суду жодних доказів того, що вона не погоджувалась на продаж спірного автомобіля, не надала суду копії оскаржуваного договору купівлі-продажу від 13.02.2013 року, не довела, що кошти, отриманні її колишнім чоловіком від продажу автомобіля були витраченні не в інтересах сім'ї. Крім того, транспортний засіб придбаний ОСОБА_5 за кредитні кошти. Згідно з сімейним законодавством, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Стверджує, що кредитний договір укладений ОСОБА_5 в інтересах сім'ї, оскільки позивачка не заперечує, що користувалась спірним автомобілем. У зв'язку із кредитною заборгованістю, ОСОБА_5 змушений був продати його з метою виконання зобов'язань перед банком.

В ході судового розгляду ОСОБА_4 звернулась до суду із заявою про відмову від позову, посилаючись на право, надане позивачеві ст. 306 ЦПК України. В заяві зазначила, що наслідки закриття провадження у справі їй відомі та зрозумілі.

Заслухавши доповідача та думку учасників процесу, обговоривши зміст заяви ОСОБА_4 про відмову від позову, колегія суддів прийшла до висновку, що вказана заява, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України в апеляційному суді позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 206 ЦПК України).

Підстав для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає. Позивач, користуючись своїм правом, відмовляється від позову і така відмова не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси сторін.

Сторонам роз'яснено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи вищевикладене, ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 205 ч. 1 п. 3, 206, 306, 307, 310 ч. 1, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Заяву ОСОБА_4 про відмову від позову задовольнити.

Прийняти відмову від позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Приватного малого підприємства «Георгій», Малого приватного підприємства «Біріл» про визнання договору купівлі-продажу нежитлового приміщення неукладеним, витребування майна, визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на частину нежитлового приміщення та визнання права власності на частину автомобіля.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 жовтня 2014 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова