Справа № 346/4254/13-ц
Провадження № 2/346/6/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

Головуючого судді: Обідняк В.Д.

секретаря: Вербіщук О.Д.

позивача: ОСОБА_1

відповідачки: ОСОБА_2

представників: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя і розподіл боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та поділ майна, який повністю підтримав в судовому засіданні, а зустрічний позов визнав частково та пояснив, що 17 листопада 1990 року зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_5, який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 лютого 2013 року розірваний. За час спільного проживання у шлюбі вони з відповідачкою придбали спільне майно, яке не можуть розділити в добровільному порядку. Майно складається з квартири АДРЕСА_1, земельних ділянок по вул. М. Колодінського, 16 та по вул. М. Колодінського, 18 в м. Коломиї та автомобіля HYUNDAI SANTA FE, 2008 року випуску номерний знак НОМЕР_1.

Позивач зазначив, що договір дарування квартири фактично є договором купівлі-продажу, оскільки дана квартира була придбана 28 березня 2011 року за 20 000, 00 доларів США. Дані грошові кошти набуті в шлюбі та є спільною сумісною власності. Про факт оформлення купівлі квартири договором-дарування йому стало відомо після фактичного розірвання шлюбу

Придбаний за час перебування в шлюбі 23 квітня 2008 року автомобіль марки HYUNDAI SANTA FE, 2008 року випуску номерний знак НОМЕР_1 В, був таємно реалізований ОСОБА_5 Враховуючи, що він є співвласником даного транспортоного засобу, то відповідно має право на половину виручених від продажу грошових коштів.

Враховуючи, що домовленості між ним та ОСОБА_5 щодо володіння, користування та розпорядження спільним сумісним майном не було встановлено, просить суд визнати договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 28.03.2011 року - договором купівлі-продажу та провести розподіл спільного сумісного майна подружжя набуто у шлюбі.

Також ствердив, що йому невідомо про жодні боргові зобов'язання, оскільки грошові кошти він не отримував. Однак йому відомо, що брат відповідачки ОСОБА_7 дав кошти на оздоблення будинку в сумі 10000 доларів.

Крім того просить суд провести реальний розподіл житлового будинку по вул. Київська 10-а та земельної ділянки згідно першого варіанту судової інженерно-технічної експертизи № 23.03.15 від 23 березня 2015 року та виділити йому у власність земельну ділянку по вул. М. Колодінського, 16.

Відповідачка по первісному позову ОСОБА_5 основний позов визнала частково, а зустрічний позов підтримала повністю і пояснила, що ОСОБА_1 в первісній позовній заяві до переліку спільного сумісного майна подружжя, що підлягає розподілу не включив збудований за час шлюбу житловий будинок з господарською спорудою по вул. Київська, 10-а в м. Коломия та земельну ділянку для його будівництва та обслуговування площею 0,0514 га по вул. Київська, 10-а, який підлягає поділу. Як спільне сумісне майно подружжя.

Крім того, вважає, що квартира АДРЕСА_3 не входить до спільного сумісного майна подружжя, так як була подарована їй згідно-договору дарування, а тому поділу не підлягає. Так на 45-ти річчя її брат ОСОБА_7 виявив бажання подарувати їй машину, однак вона відмовилася і попросила купити спірну квартиру. Брат сказав, що дасть гроші на її придбання за умови, що вона буде оформлена договором дарування на неї, а тому квартира придбана за кошти подаровані їй братом про, що ОСОБА_1 знав і це підтвердив у деклараціях про доходи державного службовця.

ОСОБА_5 зазначила, що автомобіль HYUNDAI SANTA FE проданий за спільною згодою для погашення кредитних зобов'язань, про що було відомо позивачу за первісним позовом. Дійсно, автомобіль HYUNDAI SANTA FE був придбаний в шлюбі по кредитному договору, про те кошти на перший внесок було позичено у ОСОБА_7, що стверджується розпискою. З часу придбання автомобіля було 9 випадків прострочки сплати платежів по кредиту, 3 роки не сплачувалася страхівка і банком було нараховано 13500 доларів США штрафу. Кожного дня банк вимагав погашення боргу, а тому було прийняте спільне з позивачем рішення про продаж автомобіля.

Зазначає, що оскільки за період перебування у шлюбі у сторін виникли боргові зобов'язання на загальну суму 340 000 гривень, то відповідно дана сума підляє розподілу між нею та ОСОБА_1 Просить суд поділити в натурі майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме житловий будинок по вул. Київській, 10-а в м.Коломия, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Київській, 10-а, земельні ділянки по вул. М.Колодінського, 16 та по вул. М.Колодінського, 18 в м.Коломия та виділити їй у власність 1/2 частину будинку з господарською спорудою, що розташований в м. Коломия по вул. Київська, 10-а Івано-Франківської області, 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по вул. Київська, 10-а Івано-Франківської області згідно першого варіанту судово-технічної експертизи та виділити їй земельну ділянку по вул. М. Колодінського, 16 в м.Коломия, Івано-Франківської області, атакож поділити борги подружжя та відмовити ОСОБА_1 в позові про визнання договору дарування договором купівлі-продажу.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що квартира АДРЕСА_4, ним була продана ОСОБА_5 за 27 тисяч доларів США, які остання особисто без присутності ОСОБА_1 передала їх йому. Договір дарування був оформлений на прохання ОСОБА_5, яка мотивували тим, що гроші їй подарував брат на день народження для придбання житла. Просить суд вирішити даний спір згідно закону.

Суд вважає, що основний та зустрічний позови підставні і підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

В п.19. Постанови Пленуму Верховгого Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України .

Крім того, як розяснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 17 листапада 1990 року зареєстували шлюб, який рішенням Коломийського міськрайонного від 22 лютого 2013 року - розірвано.

За час перебування в зареєстрованому шлюбі сторони за спільні кошти придбали нерухоме майно, яке не можуть розділити в добровільному порядку, а саме житловий будинок з господарською спорудою по вул. Київська, 10-а в м.Коломия на приватизованій земельній ділянці площею 0,514 га, та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул. Колодінського, 16 та по вул. Колодінського, 18 в м.Коломия.

Так, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок 10-а по вул. Київська в м. Коломия Івано-Франківської області загальною площею 162,4 кв. м., житловою площею 45,2 кв. м. та альтанка Б.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 628025 ОСОБА_1 належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0514 га, що розташована по вул. Київська, 10а в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :28:005:0165.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 12 лютого 2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_8 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 628023 ОСОБА_9 належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0800га, що розташована по вул. М.Колодінського, 16 в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :27:001:0152.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого 12 лютого 2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_8 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 628022 ОСОБА_9 належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0800га, що розташована по вул. М.Колодінського, 18 в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :27:001:0153.

Сторони визнали, що дане майно ними набуте за час шлюбу, наявне на час припинення спільного проживання, а тому підлягає поділу, як спільне сумісне майно подружжя.

Обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ст. 61 ч.1 ЦПК України).

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 28 березня 2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6В був укладений договір-дарування, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримала в подарунок квартиру АДРЕСА_5.

Однак, відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні, підтвердив обставини наведені ОСОБА_1 в позовній заяві, та вказав, що отримав грошові кошти в сумі доларів США за купівлю квартири від ОСОБА_5 в сумі 27 тис доларів США, проте погодившись на її прохання факт купівлі нерухомого манйа було формлено договором-дарування.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що фактично між сторонами зазначеними у договірі мав місце договір купівлі-продажу квартири.

Враховуючи, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не навів та не представив суду доказів про наявність у нього на час укладення договору купівлі - продажу квартири грошових коштів, в сумі необхідній для прибання спірної квартири, що підверджується наявними при матеріалах справи копіями декларації про його доходи за 2011-2012 роки, де ОСОБА_1 вказав квартиру, як дарунок члена сімї та індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України згідно яких дохід сторін, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, за період з 2000 по 2010 рік складає 337 210 грн. В рахунок цих коштів подружжям проведена реконструкція будинку та господарської споруди по вул. Київській, 10, придбано 2 земельні ділянки вартістю по 12 950 грн. кожна, сплачено по кредитному договору за автомобіль 16689,31 доларів США, придбано пального виходячи із пробігу автомобіля 40000 км та середньої норми витрат пального 15 літрів більше 6000 літрів, проводилося технічне обслуговування автомобіля, утримання сімї, доньки-студентки, оплата вартості проживання її в гуртожитку.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

В судовому засіданні встановлено, що на період придбання спірної квартири в розпорядженні сім'ї ОСОБА_1 не було необхідної суми для її придбання, а тому спірна квартира була придбана за кошти, які фактично були подарові ОСОБА_5 її рідним братом ОСОБА_7 Даний факт позивачем не спростований і не підтверджений доказами, а саме джерелом надходження коштів, які були у спільному майні подружжя на придбання квартири.

Також судом встановлено, що HYUNDAI SANTA FE, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 автомобіль був придбаний сторонами згідно кредитного договору № 54-34.2/355 від 12.05.2008 року на імя ОСОБА_9

Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 23.07.2013 року № 54-22/110 за період з травня 2008 року по червень 2012 року по тілу кредиту сплачено 21 040 доларів США та 7 447,45 доларів США по відсотках, в липні 2012 року оплачено 15 000 доларів США по тілу кредиту та 85,16 доларів США по відсотках, а всього сплачено 36040 доларів по тілу кредиту та 7532,61 доларів по відсотках.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 ствердив, що він кошти на перший внесок по кредиту на придбання автомобіля в сумі 10 000 доларів США позичив подружжю ОСОБА_9. Оплата страховки в сумі 5000 доларів США придбаного за кредитним договором автомобіля була проведена за виручені кошти від реалізації автомобіля Пежо, що належав сім'ї ОСОБА_9. В 2012 році ОСОБА_5 звернулась до нього із проханням про продаж вказаного автомобіля в м.Києві, оскільки через відсутність коштів кредит не сплачувався, а тому було прийняте спільне із ОСОБА_1 рішення про його продаж. Він /ОСОБА_7Д./ за власні кошти через Мінське відділення «Укрсоцбанку» в м. Києві погасив борг по тілу кредиту в розмірі 15000 доларів США і відсотки, та домовився про списання пені. Після погашення боргу по кредиту автомобіль було продано за 13 000 доларів США, а виручені кошти за нього ОСОБА_7 залишив собі в рахунок витрачених по оплаті кредиту. Крім того він на 45 річчя сестри ОСОБА_5 подарував останній 30тис доларів США на придбання нею квартири, але при умові, що квартира буде їй подарована. В кінці березня 2011 року ОСОБА_5 повідомила його про придбану квартиру по договору дарування.

Свідок ОСОБА_10 ствердив, що ОСОБА_7 мав намір подарувати сестрі, ОСОБА_5, автомобіль, однак вона відмовилася від автомобіля та на її прохання було придбано квартиру в м.Коломиї по вул. Театральній. Пояснив, що оскільки знайти покупця на автомобіль в м.Коломиї не було, за дорученням, яке оформили на нього автомобіль Хюндай Сантафе був проданий в м. Київі через декілька місяців після його перебування у м.Київ за 13 000 доларів США.

Суд не бере до уваги заперечення ОСОБА_1 про те, що кредит за автомобіль погашений його знайомим, оскільки представлені докази цю обставину не підтверджують, а спростовуються поясненнями свідків, копії розписок, що знаходяться при матеріалах справи та самими поясненнями ОСОБА_1, які є непослідовними та мають розбіжність.

Пояснення свідка ОСОБА_11 суд не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 визнав, що земельна ділянка не була приватизована, належала до земель сільської ради, а тому згідно закону не могла бути ним продана на той час, який зазначає свідок.

Згідно технічного паспорту будинковолодіння № 10-а по вул. Київська в м.Коломия складається із житлового будинку, загальною площею 162, 4 кв.м., загальна площа житлових приміщень становить 137,5 кв.м., житловою площею 45, 2 кв.м. та допоміжної площі 45, 2 кв.м. Інвентаризаціна вартість будинковолодіння становить 504 971, 00 грн.

Як, вбачається з висновку судової інженерно-технічної експертизи № 23.03.2015 від 23 березня 2015 року, проведеної по даній справі за клопотанням сторін, ринкова вартість будинковолодіння, що розташоване по вул. Київській, 10-а в м.Коломия становить 653109, 00 гривень, а дійсна ринкова власніть житлового будинку становить 762844, 00 грн. Ринкова вартість земельної ділянки площею 0, 0514 га по вул. Київській, 10-а в м.Коломиї становить 16500, 00 грн.

Також у висновку зазначено, що з врахуванням порядку користування приміщеннями житлового будинку, який склався між співвлавниками, існує три варіанти можливого реального розподілу вказаного будинковолодіння на 2 частини в натурі.

Оглянувши запропоновані варіанти, в судовому засіданні сторони та їхні представники, виходячи з ситуації, що склалась погодились на перший варіант висновку судової інженерно-технічної ескпертизи розподілу житлового будинку з господарською спорудою та земельної ділянки по вул. Київській, 10-а в м.Коломия.

Суд, при прийнятті рішення щодо розподілу будинковолодіння по вул.Київська,10»а» погоджується із запропонованим сторонами варіантом розподілу будинковолодіння та земельної ділянки так як даний варіант буде відповідати часткам кожної із сторін та уже встановленим порядком їх користування.

З врахуванням наведених обставин вартість нерухомого майна подружжя, придбаного ними під час шлюбу, і яке підлягає розподілу становить 885,788 грн., і складається з житлового будинку вартістю 678 034 грн., земельної ділянки по вул. Київській, 10 а в м.Коломия вартістю 84810 грн., земельних ділянок по вул. М.Колодінського, 18 та по вул. м.Колодінського, 16 в м. Коломия, вартістю по 61 474 грн. кожна. Враховуючи, що строни в судовому засіданні погодились на застосування при розподілі майна першого варіанту висновку, а тому враховуючи, що ОСОБА_1 виділено 52/100 реальних часток в будинку з господарською спорудою, загальною вартістю 353 088 грн. та земельна ділянка площею 148 кв.м., вартістю 24 420 грн., ОСОБА_5 48/100 реальних часток в будинку вартістю 324 946 грн. та земельна ділянка площею 122 кв.м., вартістю 20 130 грн., а тому ОСОБА_1 повинен сплатити ОСОБА_5 грошову компенсацію за відхилення від реальної частки в спільному майні подружжя в розмірі 23852 грн., на сторони поголодились під час рогляду справи.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_5 не довела боргові зобов»язання ОСОБА_1 перед нею та не представила докази відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Встановлене судом підтверджується копією договору купівлі-продажу від 12 лютого 2009 року № 489, копією договру купівлі-продажу від 12 лютого 2009 року за № 500, копіями Державних актів серії ЯМ № 628023 та серії ЯМ № 628022, копією довідки ПАТ "Укрсоцбанк" по кредитному договору №54-35.2/355 від 23 липня 2013 року, копіями касових документів про сплату кредиту, пені та штрафних санкцій, копією технічного паспорту на житловий будинок по вул. Київській, 10-а в м. Коломия, копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ №052370, копією витягу з сайту Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1, копією витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки по вул. Київській, 10-а в м.Коломия, копіями декларацій ОСОБА_1 про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2011 та 2012 роки, висновком судової інженерно-технічної експертизи № 23.03.2015 від 23 березня 2015 року та іншими перевіреними в суді доказами.

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.

Враховуючи, що по справі ОСОБА_5 сплачено 6000 грн за проведення судової інженерно-технічної експертизи, що підтверджується оригіналом квитанці, а відповідно до ст.88 ЦПК України сторони повинні нести порівну судові витрати то в даному випадку ОСОБА_1І повинен відшкодувати ОСОБА_5 половину судових витрат, а саме 3000 грн за проведення експертизи.

На підставі ст.ст. 60,61,68,70,71 СК України, ст.ст. 368,372 ЦК України та керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору дарування договором купівлі-продажу, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та поділ майна та зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 івановича. про поділ спільного сумісного майна подружжя і розподіл боргу задовольнити частково.

Поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 /ОСОБА_1/ ОСОБА_12, асаме: земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0800га, що розташована по вул. М.Колодінського, 18 в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :27:001:0153, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0800 га, що розташована по вул. М.Колодінського, 16 в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :27:001:0152, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0514 га, що розташована по вул. Київська, 10"а" в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :28:005:0165 та житловий будинку № 10-а по вул. Київська в м. Коломия Івано-Франківської області.

Виділити у власність ОСОБА_1 52/100 частки житлового будинку № 10-а по вул. Київська в м. Коломия Івано-Франківської області згідно першого варіанту висновку судової інженерно-технічної експертизи від 23.03.2015 року, що складається з приміщень І, 1, 2, 3, 4, 5 загальною площею 81,6 кв.м., та навіс літ.Б вартістю 353088 грн, які розміщені на першому поверсі житлового будинку та 122 кв.м земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд вартістю 20130 грн і половину площі земельної ділянки спільного користування площею 122 кв.м. вартістю 20130 грн, що розташована по вул. Київська, 10а в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :28:005:0165.

Виділити у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0800га,вартістю 61472 грн, що розташована по вул. М.Колодінського, 18 в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :27:001:0153.

Всього ОСОБА_1 виділити спільного сумісного майна подружжя на загальну суму 454820грн.

Виділити у власність ОСОБА_5 48/100 часток житлового будинку № 10-а по вул. Київська в м. Коломия Івано-Франківської області згідно першого варіанту висновку судової інженерно-технічної експертизи від 23.03.2015 року, що складається з приміщень 6, 7, 8 загальною площею 80,8 кв.м. вартістю 324946 грн, які розміщені на другому поверсі житлового будинку та 148 кв.м. земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд вартістю 24420 грн, і половину площі земельної ділянки спільного користування площею 122 кв.м. вартістю 20130 грн, що розташована по вул. Київська, 10а в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :28:005:0165.

Виділити у власність ОСОБА_5 /ОСОБА_1/ ОСОБА_12 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0800га вартістю 61472 грн, що розташована по вул. М.Колодінського, 16 в м. Коломия Івано-Франківської області, кадастровий номер :27:001:0152.

Всього ОСОБА_5 виділити спільного сумісного майна подружжя на загальну суму 430968 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за відхилення від реальної частки в спільному майні подружжя в розмірі 23852 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 3000 грн за проведення судової інженерно-технічної експертизи.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене через Коломийський міськрайонний суд до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Обідняк В. Д.