Справа № 144/1194/15-ц Провадження № 22-ц/772/3121/2015Головуючий в суді першої інстанції Герман О. С.
Категорія Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі Франчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року у справі за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, -

встановила:

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») звернулося в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, мотивуючи її тим, що заочним рішенням Теплицького районного суду Вінницької області на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 98 091,20 грн. та 1 100,92 грн. судових витрат.

Посилаючись на те, що 20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 17, представник заявника просив замінити сторону у виконавчому провадженні за заочним рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 98 091,20 грн. та 1 100,92 грн. судових витрат.

Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

У судовому засіданні представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» Селезньов М.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково з таких міркувань.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що за положеннями ст. 378 ЦПК України заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися лише у відкритому виконавчому провадженні, а заявник не надав інформації про відкриття виконавчого провадження (номер виконавчого листа, номер виконавчого провадження та дата його відкриття), що унеможливлює винесення судом ухвали про заміну сторони виконавчого провадження.

Проте погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Установлено, що заочним рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 20 лютого 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 98 091,20 грн. та 1 100,92 грн. судових витрат.

Відповідно до договору факторингу № 17 від 20 квітня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило за плату, а новий кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги погашення (стягнення, повернення) заборгованості, належне первісному кредитору відповідно до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 30 травня 2007 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. ч. 1, 2, 5 ст. 8 Закону «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за право чином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження, у зв'язку з чим припиняється статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони.

Це підтверджується і правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122 цс 13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування, та полягає в тому, що виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

За таких обставин, звернення ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, невірно витлумачив вищезазначені положення закону та дійшов помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишив поза увагою те, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

За таких обставин постановлену у справі ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною й обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: