Справа №2-4825/11 16.10.2015 16.10.2015 16.10.2015
Провадження 22-ц/784/2513/15
Справа №2-4825/11 Суддя першої інстанції: Агєєва Л.І.
Суддя доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.

із секретарем судового засідання: Харитоновою І.В.,

за участю: заявниці ОСОБА_1, представників ВДВС- Романчука С.М. та Антонова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_4, за участю третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Яни Валеріївна

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та стягнення коштів за рахунок спадкового майна,

,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про зміну способу виконання рішення суду.

В заяві зазначено, що 4 квітня 2014 року рішенням Апеляційного суду Миколаївської області з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 було стягнуто кошти в сумі 81500 грн. в межах вартості спадкового майна, в зв'язку з чим Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист , який направлено на виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

По даній справі Апеляційним судом Миколаївської області від 8 листопада 2012 року було накладено арешт на ? частину спадкової квартири АДРЕСА_1. Також до справи залучено висновок оціночної експертизи, відповідно до якого вартість вказаної частки квартири становить 125000 грн.

В ході виконавчого провадження, яке тривало 16 місяців, вимоги стягувача не було задоволено , оскільки боржниця ОСОБА_4 ухиляється від оформлення права власності на спадкове майно, що унеможливлює його реалізацію з примусових торгів та ускладнює виконання рішення суду. Тому ОСОБА_1 просила змінити спосіб та порядок виконання вказаного рішення суду та зобов'язати Заводський ВДВС Миколаївського МУЮ у десятиденний строк, передати їй ? частину вказаної квартири.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення суду відмовлено.

В апеляційній скарзі заявниця просить вказану ухвалу суду скасувати, а по справі ухвалити нову,якою задовольнити її заяву .

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в межах вартості спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_6 80 000 грн. та 1500 грн. судових витрат, пов'язаних з проведенням експертизи. В задоволенні вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, стягнення 3% річних за порушення грошового зобов'язання та збитків від інфляції відмовлено (а.с.390 -391 т.1)

В Заводському ВДВС ММУЮ перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва по виконанню вказаного рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника, або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як на підставу зміни способу виконання судового рішення ОСОБА_1 посилалася на неможливість його виконання через навмисне не оформлення права власності боржниці ОСОБА_4 на ? частину квартири АДРЕСА_2 успадкованої після смерті боржника ОСОБА_6 , в межах вартості якої стягнуто борг в розмірі 80 000 грн. та 1500 грн. витрат на проведення експертизи.

Проте, з вказаним неможна погодитись. Так суть судового рішення, яке підлягає виконанню, полягає в стягненні грошових коштів.

Порядок виконання рішення про стягнення коштів за рахунок майна боржника, передбачено положеннями Глави 4 Закону України «Про виконавче провадження», де встановлено порядок звернення стягнення на кошти та на майно боржника.

Із змісту листа Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 15 жовтня 2015 року вбачається, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення грошових коштів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (т. 4 а.с. 58). Відповідно до даних Реєстру права власності на нерухоме майно боржниці ОСОБА_4 належить на правів власності ? частина квартири АДРЕСА_2. Постановою державного виконавця від 3 липня 2015 року накладено арешт на все майно боржника. Проте процедури передбачені положеннями ст. ст. 57, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження» на даний час не були запроваджені.

Також боржницею добровільно в рамках зведеного виконавчого провадження було перераховано грошові кошти в сумі 27442 грн. 87 коп.

Таким чином суд вірно дійшов висновку про відсутність підстав вважати неможливим на даній стадії виконання даного судового рішення.

Крім цього, предметом спору за рішенням суду, яке підлягає виконанню було саме грошова сума 80000 грн., яка передана ОСОБА_1 ОСОБА_6 як оплата вартості 1/2 частини квартири в рахунок майбутнього договору купівлі-продажу цієї частки належної останній квартири. ? частина квартири, яку просить передати стягувачка їй в порядку зміни способу виконання рішення суду, до предмету спору не відносилась, судом була визначена її вартість з метою визначення меж боргу, який підлягав стягненню на користь позивача. Таким чином вказаний ОСОБА_1 спосіб зміни виконання рішення суду не може бути застосований, оскільки він виходить за межі предмета доказування у справі та фактично змінює зміст рішення.

Таким чином, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви стягувачки ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала районного суду відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України , підлягає залишенню без змін, оскільки вона постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311 ЦПК України , судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді