№ пров. 2/646/518/2015
Справа № 646/580/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.04.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Міндарьової М.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Ротач К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в міста Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Червонозаводський районний відділ у м.Харкові Державної міграційної служби України про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням та зняття з реєстрації,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Червонозаводський районний відділ у м.Харкові Державної міграційної служби України просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить трьох кімнатна квартира АДРЕСА_2. У вищевказаній квартирі окрім позивача зареєстрований її колишній чоловік - ОСОБА_3, шлюб з яким розірвано на підставі рішення суду від 28.07.2014 року. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою з 28.12.2005 року, впродовж періоду з жовтня 2012 року та на поточний час у вказаній квартирі не мешкає, його речі в квартирі відсутні. В зв'язку з тим, що безпідставне збереження реєстрації відповідача перешкоджає її як власнику користуватися квартирою, а також вона вимушена нести додаткові витрати за комунальні послуги, просить її позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією, які повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи: «за закінченням терміну зберігання» та оголошенням в газеті «Слобідський край» №»35 від 24.03.2015 року, причини своєї неявки суду не повідомив.

У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Червонозаводський районний відділ у м.Харкові Державної міграційної служби України правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечувала проти такого вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, суд вважає необхідним зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2, загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 42, 0 кв.м., належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_1, від 04.07.1998 року, завіреного ПН ХМНО Трощій І.В..

Згідно відповіді начальника АДВ ВГІРФО ГУМВС України в Харківській області від 06.03.2015 року та довідки КП «Жилкомсервіс» №58 від 01.10.2014 року за адресою: АДРЕСА_2, зареєстроване місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що ОСОБА_3 з 2012 року за адресою: АДРЕСА_2, не проживає та не з'являється, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться.

Допитані у судовому засіданні свідки, яких було приведено до присяги, та попереджено про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та відмову від дачі показань: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є сусідами позивачки, повідомили суду, що ОСОБА_3 приблизно з 2012 року, у квартирі АДРЕСА_2 не проживає. При цьому, свідки наголосили, що позивач жодним чином не перешкоджала відповідачеві у проживанні у вказаній квартирі.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування й розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні позивачем квартирою АДРЕСА_2 шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою.

Що стосується вимог про зняття відповідача з реєстрації, то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки в результаті визнання судом особи такою, що втратила право користування житлом, такі наслідки передбачені ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» без додаткового ухвалення рішення суду. До відмови у знятті з реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням (квартирою) права позивача у цьому питанні не порушені і тому суд, відповідно до приписів ст. 16 ЦК України про захист права лише у передбачений законом чи договором спосіб, не має підстав для ухвалення рішення з цього приводу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_2, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 492, 60 гривень.

В решті позову відмовити.

Відповідачем, який не приймав участь у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. ст. 228,229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, а також у разі відсутності апеляційної скарги.

СУДДЯ: М.Ю. Міндарьова