Провадження №: 2/752/4412/15
22 жовтня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Пасинок В.С.
за участю секретаря - Мушта І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-
у червні 2015 року позивач звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з вказаним позовом.
Останній мотивувала тим, що при оформленні субсидії дізналась про те, що в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не проживають в останній з 15 листопада 1997 року.
Зазначила також, що в квартирі відсутні речі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ніяких витрат по оплаті житлово-комунальних послуг вони не несуть, місце проживання їх не відомо, тому, враховуючи те, що останні не проживають в квартирі понад один рік, просила суд визнати їх такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В останній також зазначила про те, що позовні вимоги і обґрунтування позову підтримує в повному обсязі, просить суд його задовольнити з обставин, викладених в позовній заяві, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідачів й ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час і місце розгляду справи оповіщались належним чином у відповідності до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили.
Дослідивши матеріали справи, суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, в якій остання зареєстрована та проживає (а.с. 4).
Судом також встановлено, що у належній позивачу квартирі також зареєстрована відповідачі у справі (а.с. 10-11).
Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення її права власності без позбавлення права користування і володіння майном, яке вона просить захистити.
Відповідно до роз'яснень, викладених в ч. 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно вказаної постанови, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном.
Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним в власником житла або законом.
На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Судом встановлено, що реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу вільно реалізувати право користуватися і розпоряджатися жилим приміщенням, останні не проживають у спірному приміщенні понад один рік, не несуть витрат по його утриманню, ним не цікавляться.
Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 321, 391, 405, 406 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування квартирою АДРЕСА_1.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Пасинок