Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 вересня 2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря - Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від імені яких діє адвокат Пітух Василь Іванович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 квітня 2015 року по справі за позовом ПАТ "Кристалбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - ТОВ "ВАГО", про стягнення заборгованості згідно кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року ПАТ «Терра Банк» пред'явив позов до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - ТОВ «ВАГО» про стягнення заборгованості згідно кредитного договору.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17 січня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «ВАГО» було укладено кредитний договір № КЛ/14/01-39 про відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 340 000 грн. на поповнення обігових коштів строком користування до 17 липня 2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № П/14/01 від 17 січня 2014 року. Такий же самий договір поруки було укладено між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_1 за № П/14/02 від 17 січня 2014 року.

За умовами цих договорів поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зобов'язалися відповідати солідарно з боржником за своєчасне та повне виконання ТОВ «ВАГО» договірних зобов'язань, що випливають з кредитного договору.

Своїх обов'язків щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами ТОВ «ВАГО» належним чином не виконало. Також в порушення договірних зобов'язань останній не надав банку бухгалтерську та статистичну звітність за 2-й та 3-й квартал 2014 року, банківські довідки про рух коштів, що відкриті в інших банківських установах, а також розшифровку дебіторської та кредиторської заборгованості. Крім того, ТОВ «ВАГО» не забезпечило на 2014 рік наявність страхового покриття заставного майна. У зв'язку з цим банк надіслав вимогу ТОВ «ВАГО» та поручителям ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про дострокове виконання договірних зобов'язань. Оскільки вимога добровільно не виконано, позивач у судовому порядку просив стягнути солідарно з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Терра Банк» заборгованість по кредитному договорі в розмірі 446 438, 27 грн., з них:

-340 000 грн. прострочена заборгованість по кредиту;

-36 645, 48 грн. прострочена заборгованість по відсотках;

-29 677, 81 грн. пеня за прострочення повернення кредиту;

-2002, 28 грн. пеня за прострочення сплати відсотків;

-2325, 57 грн. 3 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів;

-32 387, 14 грн. 3 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою основного боргу;

-3400 грн. штраф.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 6 лютого 2015 року ПАТ «Терра Банк» замінено правонаступником ПАТ «Кристалбанк» (а.с.90).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кристалбанк» заборгованість ТОВ «ВАГО» за кредитним договором № КЛ/14/01-39 від 17.01.14 р. в розмірі 446 438, 27 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 5 травня 2015 року виправлено описку та визнано правильною дату винесення судового рішення 20 квітня 2015 року (а.с.133).

В апеляційній скарзі поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і їх представник Пітух В. І. просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Як на підставу своїх вимог посилаються на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, підстав для солідарного стягнення боргу з поручителів немає

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник ПАТ «Кристалбанк» скаргу не визнав, просив відхилити, однак не зміг пояснити на якій підставі позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором із відповідачів як поручителів солідарно.

Представник відповідачів скаргу підтримав та просив задовольнити із наведених у ній підстав. При цьому, він пояснив, що позов подано до двох поручителів, кожен з яких укладав з банком окремий договір, отже підстав для солідарного стягнення боргу з них немає. Крім того пояснив, що відповідачам не було належним чином повідомлено про розмір боргу та час його виникнення.

Ухвала місцевого суду від 5 травня 2015 року не оскаржена.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання належним чином не виконано, а поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Такі висновки місцевого суду зроблені без належного з'ясування обставин справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог (п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України).

Судом встановлено, що 17 січня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «ВАГО» було укладено кредитний договір № КЛ/14/01-39 про відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 340 000 грн. на поповнення обігових коштів строком користування до 17 липня 2015 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № П/14/01 від 17 січня 2014 року. Такий же самий договір поруки було укладено між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_1 за № П/14/02 від 17 січня 2014 року.

За умовами кожного із цих договорів поруки поручителі зобов'язалися відповідати солідарно з боржником за своєчасне та повне виконання ТОВ «ВАГО» договірних зобов'язань, що випливають з кредитного договору. Водночас, у жодному із договорів немає умови щодо солідарно відповідальності поручителів між собою.

Своїх обов'язків щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами ТОВ «ВАГО» належним чином не виконувало. Також в порушення договірних зобов'язань останній не надав банку бухгалтерську та статистичну звітність за 2-й та 3-й квартал 2014 року, банківські довідки про рух коштів, що відкриті в інших банківських установах, а також розшифровку дебіторської та кредиторської заборгованості. Крім того, ТОВ «ВАГО» не забезпечило на 2014 рік наявність страхового покриття заставного майна. У зв'язку з цим банк надіслав вимогу ТОВ «ВАГО» та поручителям ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про дострокове виконання договірних зобов'язань.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на день пред'явлення позову заборгованість по кредитному договору складала 446 438, 27 грн. З них:

-340 000 грн. прострочена заборгованість по кредиту;

-36 645, 48 грн. прострочена заборгованість по відсотках;

-29 677, 81 грн. пеня за прострочення повернення кредиту;

-2002, 28 грн. пеня за прострочення сплати відсотків;

-2325, 57 грн. 3 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою процентів;

-32 387, 14 грн. 3 % річних та втрати від інфляції в зв'язку з несвоєчасною сплатою основного боргу;

-3400 грн. штраф.

Цей розмір заборгованості сторони не оспорили.

10 листопада 2014 року на адресу позичальника ТОВ «ВАГО» кредитор ПАТ «Терра Банк» надіслав вимогу № 10.11.2014/16-Вих про дострокове виконання договірних зобов'язань. Ця вимога виконана не була. 24 листопада 2014 року така ж вимога за №10.11.2014/17-Вих була надіслана на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як поручителям та солідарним боржникам. Втім ця вимога також залишилася без виконання.

З матеріалів справи також слідує, що 14.01.2015 р. ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» направив ТОВ «ВАГО», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення за №14.01.2015/3-13, яким повідомив вказаних осіб про те, що неплатоспроможний ПАТ «Терра Банк» передав частину активів ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», в тому числі за кредитним договором № КЛ/14/01-39 від 17.01.2014 р. між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «ВАГО», договором застави № 3/14/01-39 від 17.01.2014 р. між ПАТ «Терра Банк» та ТОВ «ВАГО», договором поруки № П/14/02 від 17.01.2014 р. між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_1 та договором поруки № П/14/01 від 17.01.2014 р. між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 (а.с.186). Цим же листом ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» повідомив адресатів про те, що саме він вважає себе єдиним власником всіх прав вимоги за вказаними договорами, однак розмір заборгованості та стан її погашення не вказано.

За цих обставин колегія враховує наступне.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (частина перша статті 628 ЦК України).

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За змістом пункту 1.1, 1.2 договору поруки за № П/14/01 від 17 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «Терра Банк», ОСОБА_2 та ТОВ «ВАГО» поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, у тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених у кредитному договорі (ас.15).

Аналогічно вказано й у договорі поруки № П/14/02 від 17 січня 2014 року, що укладений між ПАТ «Терра Банк», ОСОБА_1 та ТОВ «ВАГО» (а.с.18).

При цьому умовами вказаних договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Пунктом 2.1 цих договорів поруки встановлено право кредитора у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання.

Виходячи зі змісту цих договорів поруки колегія вважає, що висновок місцевого суду про наявність безумовних підстав для задоволення позову саме про солідарне стягнення з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

У справі, яка переглядається, предметом спору є різні самостійні договори поруки, за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя окремо.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року (справа № 6-185цс14) і є обов'язковою для суддів відповідно до статті 360-7 ЦПК України.

Оскільки у даній справі ПАТ «Терра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Кристалбанк», пред'явив позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в якому просив стягнути із відповідачів заборгованість за кредитним договором солідарно, а відповідно до вимог статей 10, 11, 303 ЦПК України апеляційний суд вправі переглянути справу в межах заявленого позову та поданих сторонами доказів, у задоволенні цього позову слід відмовити, що не перешкоджає позивачеві подати до суду нові позови до поручителів за кожним договором поруки окремо.

Враховуючи викладене, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від імені яких діє адвокат Пітух Василь Іванович, - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 квітня 2015 року - скасувати, ухваливши нове рішення.

В задоволенні позову ПАТ «Терра Банк», правонаступником якого є ПАТ "Кристалбанк", до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа - ТОВ "ВАГО", про солідарне стягнення заборгованості згідно кредитного договору - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий:

Судді: