12.10.2015 Провадження № 2/331/1357/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 жовтня 2015 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд у складі: головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Рухловій М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом кредитної спілки «Хортиця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В судове засідання представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без фіксації процесу технічними засобами, на задоволені позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. За клопотанням представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявсь належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень суду не надав. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду її по суті.
Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що статутом КС «Хортиця», який міститься в матеріалах справи, передбачено здійснення діяльності з надання фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки.
Статутом КС "Хортиця" передбачено право кредитної спілки надавати кредити своїм членам на умовах їх зворотності, платності, строковості за рахунок власного капіталу
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка - неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та надання фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.
Частиною 1 ст. 21 Закону встановлено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України "Про кредитні спілки" кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об'єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 , ч. 2 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий кредит це кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.
31.01.2013 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 07-13, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3700,00 грн., вказані вище обставини підтверджуються договором кредиту № 07-13 від 31.01.2013 року, та видатковим ордером № 24 від 31.01.2013 року.
Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2014 року по справі № 331/8480/13-ц, ОСОБА_1 зобовязання за договором кредиту не виконав, тому вказаним рішенням суду позов КС «Хортиця» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, якщо інше не встановлено договором чи законом; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до п. 6.3. договору кредиту № 07-13 від 31.01.2013 року прострочення позичальником строків сплати, передбачених графіком розрахунків та/або п. 5.1.5.. 8.6 цього Договору, Позичальник, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплачує Кредитодавцю на його вимогу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 185% річних від простроченої суми.
Згідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а також, не виконав рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2014 року по справі № 331/8480/13-ц в повному обсязі, у звязку з чим за період з 31.01.2013 року по 16.10.2013 року у розмірі 2368,20 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 874,28 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем.
На підставі викладеного, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свої зобовязання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по процентам, відповідно до наданого позивачем розрахунку, який суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59,60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 224 226, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 612, 624, 627, 625, 629, 1050,1054 ЦК України, суд, -
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя М.В. Антоненко