Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/280/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Мохонько К. М.
Спори, що виникають із договорів позики, кредиту Доповідач Кодрул М. А.
УХВАЛА

Іменем України

07.04.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Кодрула М.А.

суддів: Черненко В. В., Потапенка В.І.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. На підтвердження позову вказав, що 15.10.2013 року відповідачка взяла у нього в борг 12000 грн. і зобов'язалася їх повернути в строк до 15 березня 2014 року, про що була складена розписка, але борг не повернула.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2014 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду є необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права, суд не правильно з'ясував усі фактичні обставини, які мають значення для справи, її не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст..303 ЦПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Постановляючи рішення суд першої інстанції встановив, що 15.10.2013 року ОСОБА_3 взяла в борг у ОСОБА_2 кошти у сумі 12000 гривень, які зобов'язалася повернути до 15 березня 2014 року, на підтвердження чого відповідачем по справі було видано розписку. Борг відповідач до вказаного терміну не повернула.

Оригінал розписки долучений до матеріалів справи під час розгляду в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та з урахуванням фактично встановлених обставин обгрунтовано задовольнив позов.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та на їх правильність не впливають.

ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду, заперечуючи проти задоволення позову, лише пояснила, що вона не пам'ятає чи писала вона розписку про отримання коштів в сумі 12000 грн. від позивача, в той же час зазначивши, що написала її під тиском, проте будь яких доказів на підтвердження цих обставин, на порушення вимог ст.60 ЦПК України не надала.

У зв'язку з цим підстав для задоволення апеляційної скарги колегією суддів не убачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: