Провадження № 22-ц/780/1770/15 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 18 02.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Поліщука М.А.,Сушко Л.П.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, обґрунтовуючи тим, що 30 травня 2014 року в м. Біла Церква між нею та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі - продажу нерухомості, а саме 1/2 частини житлового будинку, земельної ділянки, площею 0,1620 га. та земельної ділянка, площею 0,0426 га., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. За вказаним договором позивачка мала придбати у відповідача вказане майно за ціною 4000 доларів США та укласти основний нотаріально посвідчений договір не пізніше 01 липня 2014 року. За попереднім договором, в рахунок належних за основним договором майбутніх платежів, позивачка передала відповідачу грошову суму в розмірі 1000 доларів США та 1100 гривень. Попередній договір був підписаний, а грошові кошти були передані в приміщенні агентства нерухомості «Будмайстер +» за адресою: м. Біла Церква, вул. Гординського, 24, офіс 222, директор якого також засвідчив даний факт підписом та печаткою підприємства на попередньому договорі. Однак, з об'єктивних причин основний договір купівлі - продажу нерухомого майна укладений не був, а відповідач відмовився повернути отримані від позивачки грошові кошти, мотивуючи це тим, що передана йому сума являється завдатком і попереднім договором його повернення не передбачено. Позивачка вважає, що укладений між нею та ОСОБА_2 попередній договір є нікчемним, а передані грошові кошти в розмірі 1000 доларів США та 1100 гривень за своєю суттю є авансом, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аванс в сумі 1100 грн. та 1000 доларів США, перерахувавши суму 1000 доларів США в гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ па день ухвалення рішення, а також судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аванс в сумі 1100 грн. та 1000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 25.12.2014 року становить 15770 грн., а всього 16870 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що передані ОСОБА_3 30 травня 2014 року ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1100 грн. та 1000 доларів США. є авансом, а тому кошти в цьому розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений «попередній договір або договір завдатку» про передачу права власності на нерухоме майно, а саме 1/2 частину житлового будинку, земельної ділянка, площею 0,1620 га. та земельної ділянки, площею 0,0426 га., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. За цим договором ОСОБА_4 мала придбати у відповідача вказане майно у власність за ціною 4000 доларів США, а разом укласти основний договір та посвідчити нотаріально не пізніше 01 липня 2014 року. За попереднім договором, в рахунок належних за основним договором майбутніх платежів, позивачка передала ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 1000 доларів США та 1100 гривень. Зазначений договір був підписаний сторонами і грошові кошти були передані відповідачу позивачем.

Відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст. 206 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

У відповідності до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Предметом укладеного між сторонами попереднього договору є 1/2 частина житлового будинку та земельні ділянки, які є об'єктами нерухомого майна.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом першої інстанції встановлено, що укладений між сторонами по справі попередній договір не відповідає вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору він є нікчемним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Дана обставина визнана відповідачем у письмових запереченнях, тому не підлягає доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК України.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником в рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Оскільки аванс - це лише спосіб платежу і виконує функцію попередньої оплати, отже він не може виконувати забезпечувальної функції взятих сторонами на себе зобов'язань, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, тому той, хто отримав аванс, повинен його повернути. І якщо продавець отримав як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Оскільки сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, згідно з вимогами ч. 2 ст. 570 ЦК України, є авансом і повертається в тому розмірі, в якому вона надавалася.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що суд не взяв до уваги, що позивачка у позовній заяві зазначила, що вона передала відповідачу завдаток, не надав оцінки наданим доказам та поясненням сторін є необґрунтованими.

Як вбачається зі змісту рішення, суд надав оцінку поясненням сторін, дослідив всі матеріали справи. Рішення суду відповідає вимогам ст.ст.214,215 ЦПК України.

Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд прийшов до правильного висновку, що оскільки зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України сплачена позивачкою відповідачу грошова сума є авансом і підлягає поверненню в тому розмірі, в якому вона надавалась.

Доводи апелянта на неправильне застосування судом положень ч.2 ст.570 ЦК України є необґрунтованими. Суд першої інстанції до вказаних правовідносин вірно застосував положення ч.2 ст.570 ЦК України

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування і порушення норм матеріального і процесуального права підлягають відхиленню і не впливають на законність і обґрунтованість рішення.

Керуючись ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: