УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015 року суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання шлюбу та прізвища недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

25.08.2015 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2 із вимогою про визнання шлюбу та прізвища недійсним.

17.09.2015 року до судді надійшли відомості щодо місця реєстрації відповідача по справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2015 року позовна заява була залишена без руху, виходячи з наступного.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, судом було встановлено, що позивач всупереч вимогам п.2, 3, 6, 7 ч.2 ст. 119 ЦПК України:

●не зазначив місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача;

●не зазначив зміст позовних вимог;

●не визначив перелік документів, що додаються до заяви;

●не зазначив доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування

Також в порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем не сплачений судовий збір за розгляд даної справи, який суд визначив у розмірі 243 грн. 60 коп. та зазначив реквізити для його сплати.

Крім того, було встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 120 ЦПК України, а саме позивачем не надані копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості відповідачів.

Тобто, позивачу було запропоновано: зазначити місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача; визначити зміст позовних вимог та викласти їх у резолютивній частині свого позову; зазначити перелік документів, які позивач долучив до позовної заяви у вигляді додатків; зазначити докази обґрунтування своїх позовних вимог; надати до суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.; долучити копію позову та додатків до нього для їх вручення відповідачу.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу позивача було надіслано рекомендований лист із документами суду, а саме із ухвалою про залишення позовної заяви без руху від 18.09.2015 року, який було отримано позивачем 23.09.2015 року, проте протягом пяти днів з дня отримання ухвали суду, тобто до 28.09.2015 року включно, позивач не усунув вказані суддею недоліки.

У відповідності до норм Цивільно-процесуального кодексу України якщо недоліки позовної заяви у встановлений суддею строк, що не може перевищувати пять днів з дня отримання позивачем ухвали, позивач не усунув, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до п. 21.3 «Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року № 173, у разі не усунення недоліків у встановлений строк, якщо на ухвалу не надійшла апеляційна скарга, позовна заява/заява з ухвалою про залишення без руху не пізніше трьох днів після закінчення строку для усунення недоліків передається для розгляду судді.

Таким чином, у визначений суддею строк, недоліки позовної заяви позивачем у повному обсязі усунуті не були, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання шлюбу та прізвища недійсними - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Якуша