Справа № 464/2452/14 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/1432/15 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В. ,

суддів: Приколоти Т.І. Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю:ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами позивача за позовом ОСОБА_2 та позивача за позовом ОСОБА_4 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської громадської організації інвалідів "АГС НОМЕР_4", ОСОБА_4 , треті особи: Обласне комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", Львівське міське управління юстиції, про визнання права власності та за позовом ОСОБА_4 до Львівської міської громадської організації інвалідів " АГС НОМЕР_4", ОСОБА_2 про зобов'язання забезпечити право облаштування гаража шляхом демонтажу гаражного боксу,-

в с т а н о в и л а :

В березні 2014 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на гараж НОМЕР_2, який знаходиться на території Львівської міської громадської організації інвалідів "АГС НОМЕР_4" по АДРЕСА_1, який згідно реєстраційного посвідчення НОМЕР_3 від 02 квітня 1993 року передано у власність ОСОБА_4. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 08 листопада 2012 року Перемишлянським районним судом Львівської області затверджено мирову угоду , укладену між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_4, відповідно до якої гаражний бокс НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі АДРЕСА_1 перейшов в цілому у її власність, а за ОСОБА_4 визнано його право на грошову компенсацію вартості 1/2 частки гаражного боксу НОМЕР_1 в розмірі 9 265 гривень. Позивач зверталася в ОКП "БТІ та ЕО" з метою оформлення правовстановлюючих документів на право власності на вказаний гараж на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, однак за результатами її звернення їй видано довідку № 2/8629 від 24 грудня 2012 року про неможливість проведення державної реєстрації гаражного боксу НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на території Львівської міської організації інвалідів "АГС НОМЕР_4", оскільки гаражний бокс НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_7 згідно даних Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 02 червня 2004 року. На звернення позивача, щодо з'ясування номеру зареєстрованого гаража , відповідачем видано довідку № 32 від 11 грудня 2012 року на ім'я ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_4 дійсно є власником гаражного боксу НОМЕР_1 , на підставі протоколу № 23 від 02 листопада 1999 року гаражний бокс НОМЕР_2 був перенумерований на НОМЕР_1. Звернувшись в ОКП "БТІ та ЕО", і пред'явивши вказану довідку позивачу, було повідомлено, що відомості щодо перенумерування в інвентаризаційній справі відсутні і що такий пртокол не може бути підставою для внесення змін в реєстраційні документи. Невизнання відповідачем її права власності на вказаний гараж полягає в тому, що відповідач не лише заперечує її право власності на нього, ігноруючи мирову угоду, затверджену ухвалою суду, але й не бажає привести у відповідність документацію відносно вказаного гаража, який згідно документів інвентаризаційної справи ОКП "БТІ та ЕО" зареєстровано за ОСОБА_4 за НОМЕР_2.

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, в якому просив зобов'язати відповідачів забезпечити йому право облаштування гаража, на наданому йому як члену ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4" у постійне користування місці площею 20,8 кв. м., на земельній ділянці ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4" шляхом демонтажу гаражного боксу НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що згідно ухвали Перемишлянського районного суду Львівської облаасті від 08 листопада 2012 року про затвердження мирової угоди, право власності на гаражний бокс набула ОСОБА_2 і він немає можливості реалізувати своє право як члена ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4" на облаштування гаража на наданому йому у постійне користування місці площею 20,8 кв. м. на земельній ділянці ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4", так як на цьому місці знаходиться гаражний бокс НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2. Він неодноразово звертався до відповідачів з вимогою забезпечити йому право облаштування гаража для зберігання і обслуговування автомобіля, однак його законні вимоги залишилися невиконаними.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2014 року вирішено: відмовити у задоволенні позову: ОСОБА_2 до Львівської міської громадської організації інвалідів "АГС НОМЕР_4", ОСОБА_4, треті особи : Обласне комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", Реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції про визнання права власності; відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Львівської міської громадської організації інвалідів "АГС НОМЕР_4", ОСОБА_2 про зобов'язання забезпечити право облаштування гаража шляхом демонтажу гаражного боксу.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржили: ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог щодо визнання за нею права власності на гараж НОМЕР_2, який знаходиться на території Львівської міської громадської організації інвалідів "АГС НОМЕР_4" по АДРЕСА_1- скасувати і визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на гараж НОМЕР_2, який знаходиться на території Львівської міської громадської організації інвалідів "АГС НОМЕР_4" по АДРЕСА_1, який згідно реєстраційного посвідчення НОМЕР_3 від 02 квітня 1993 року передано у власність ОСОБА_4. Вважає рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог незаконним та необгрунтованим, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт не погоджується із висновком суду про те, що її цивільне право не порушено, оскільки відповідачі по справі не визнають її права власності на нерухоме майно, а саме на гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_1. Вказує про неможливість звернення до Перемишлянського районного суду Львівської області із заявою в порядку ст. 219 ЦПК України про виправлення описки в ухвалі Перемишлянського районного суду Львівської області від 08 листопада 2012 року про затвердження мирової угоди, оскільки описку допущено в самій мировій угоді, а ухвала судом винесена на її підставі, а тому для внесення змін в ухвалу необхідно внести зміни в саму мирову угоду за заявою обох сторін, однак ОСОБА_4 в категоричній формі відмовився вносити будь-які зміни в мирову угоду.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить змінити рішення в частині відмови йому в позові, а саме задоволити повністю його позов до відповідачів, а в частині позову ОСОБА_2 рішення залишити без змін, покликаючись на те, що рішення суду в частині відмови в його позові є незаконним, оскільки ухвалене із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що підставою для його звернення до суду про зобов'язання відповідача забезпечити йому право облаштування гаража на наданому йому як члену ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4" у постійне користування місці площею 20,8 кв. м. на земельній ділянці ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4" шляхом демонтажу гаражного боксу НОМЕР_1 є факт його членства у ЛМГОІ " АГС НОМЕР_4", яке є його особистим немайновим правом та нікому не передавалось. Членство в громадських організаціях надає особі певні права та покладає на неї певні обов'язки, тому вважає , що в даному випадку він має право на надання йому у постійне користування місця площею 20,8 кв. м. на земельній ділянці ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4" з метою облаштування гаража для зберігання та обслуговування автомобіля. У зв'язку із відсутністю вільної ділянки ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4" погоджуються виконати законну вимогу ОСОБА_4 лише шляхом демонтажу гаражного боксу НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 В підтвердження свої вимог покликається на докази, які містяться в матеріалах справи, а саме: заява до ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4" від 22.01.2013 року, пояснення ОСОБА_4 та пояснення представника ЛМГОІ "АГС НОМЕР_4", надані до Сихівського РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області.

Заслухавши суддю-доповідача, поясненя осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, з наступних мотивів.

Судом першої інстанції було встановлено, що у провадженні Перемишлянського районного суду Львівської області знаходилася справа №2-6/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Провадження у даній справі у зв'язку із визнання мирової угоди між сторонами закрито ухвалою суду від 08.11.2012 р., яка не оскаржувалась та набрала законної сили 14.11.2012 р. Так, у відповідності до даної ухвали гаражний бокс НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі НОМЕР_4 (тепер Львівська міська громадська організація інвалідів "АГС НОМЕР_4") по АДРЕСА_1, який належить сторонам на праві спільної власності, переходить в цілому у власність ОСОБА_2, яка визнає за ОСОБА_4 право на грошову компенсацію вартості 1/2 частки гаражного боксу НОМЕР_1 в розмірі 9265 грн. Разом з тим, відповідно до матеріалів справи №2-6/2012 Перемишлянського районного суду Львівської області, спір фактично виник та розглядався відносно гаражу НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, що підтверджується, зокрема, ухвалою про призначення експертизи від 29.07.2011 р. по даній справі та висновком самої судової будівельно-технічної експертизи №056/11 від 30.03.2012 р., у відповідності до яких призначалась та проводилась експертиза саме відносно гаражного боксу НОМЕР_2.

Відтак, судом встановлено, що в ухвалі Перемишлянського районного суду Львівської області від 08.11.2012 р. про затвердження мирової угоди між сторонами, фактично допущено описку, зокрема замість номеру гаражного боксу, з приводу якого виник та розглядався спір між сторонами, НОМЕР_2, помилкового зазначено НОМЕР_1 (попередній номер).

Судом позивачеві ОСОБА_2 та її представникові було роз'яснено вимоги ч.4 ст. 10 ЦПК України та наслідки не вчинення певної дії, зокрема, право звернення до Перемишлянського районного суду Львівської області щодо виправлення описки в порядку ст . 219 ЦПК України в ухвалі від 08.11.2012 р. по справі №2-6/2012. Разом з тим, такі відмовилися від права на виправлення описки.Судом встановлено, що спір фактично виник з приводу неможливості виконати судове рішення - ухвалу суду від 08.11.2012 р. в частині оформлення права власності позивача відповідними державними органами через наявну в ній описку, а цивільне право ОСОБА_2, зокрема наявними відповідачами, не порушено, а тому відсутні правові підстави для його захисту в судовому порядку при зверненні до суду з вимогами про визнання права власності, а може бути усунено шляхом подання заяви про виправлення описки в порядку ст. 219 ЦПК України.

Щодо вимоги ОСОБА_4 про зобов'язання Львівської міської громадської організації інвалідів "АГС НОМЕР_4" та ОСОБА_2 забезпечити йому право на облаштування гаража шляхом демонтажу гаражного боксу НОМЕР_1, покликаючись на те, що відповідно до ухвали Перемишлянського районного суду м.Львова від 08.11.2012 р. ОСОБА_2 є власником згаданого гаражного боксу, а відтак він не має можливості облаштувати гараж на наданій йому земельній ділянці, то суд враховує наступне. Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить гараж НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, та враховуючи наведені вище висновки суду, останній не вправі звертатись з вимогою про демонтаж саме гаражного боксу НОМЕР_1. Крім цього, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України з наданням належних та допустимих доказів, як цього вимагають положення ст.ст. 57-59 ЦПК України на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовує позивач свою вимогу про демонтаж гаражного боксу НОМЕР_1 не надано, а відтак не доведено жодних підстав для демонтажу згаданого гаражного боксу. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж та позов ОСОБА_4 про демонтаж гаражного боксу НОМЕР_1 є безпідставними та в задоволенні таких слід відмовити. За встановлених судом фактичних обставин справи визнання представником відповідача Львівської міської громадської організації інвалідів "АГС НОМЕР_4" позов ОСОБА_4 порушує права інших осіб та не приймається судом до уваги.

Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з врахуванням наступних обставини.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У цій справі ОСОБА_2 , яка на підставі ухвали Перемишлянського районного суду Львівської області від 08.11.2012 року (справа №2-6/2012 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя) про затвердження мирової угоди стала власником гаражного боксу НОМЕР_1 в автогаражному кооперативі НОМЕР_4 (тепер Львівська міська громадська організація інвалідів "АГС НОМЕР_4") по АДРЕСА_1, просила визнати за нею право власності ще й на гаражний бокс НОМЕР_2 у тому ж автогаражному кооперативі НОМЕР_4. За таких обставин, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності ще на один гаражний бокс.

Оскільки у мировій угоді від 08.11.2011 року, яка була затверджена ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 08.11.2012 року ОСОБА_4, за яким Обласним комунальним підприємствомо "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" було зареєстровано право власності на гаражний бокс НОМЕР_2 автогаражному кооперативі НОМЕР_4, знаючи , що пізніше на воротах цього боксу автогаражним кооперативом НОМЕР_4 було проставлено номер НОМЕР_1, погодився на поділ спільного майна подружжя, шляхом визнання права власності на цей гаражний бокс в цілому за ОСОБА_2 і припинення його права власності на цей гаражний бокс внаслідок отримання ним від ОСОБА_2 грошової компенасації за половину цього гаражного боксу, то відповідно, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4 про зобов'язання відповідачів забезпечити йому право облаштування гаража, на наданому йому як члену ЛМГОІ "АГС № 13" у постійне користування місці площею 20,8 кв. м., на земельній ділянці ЛМГОІ "АГС № 13" шляхом демонтажу гаражного боксу НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг законності і обґрунтованості оскарженого рішення не спростовують, тому апеляційні скарги належить відхилити, оскаржене рішення - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 листопада 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Приколота Т.І.

Федоришин А.В.