АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2221/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

адвоката Колотило Л.М.

представників апелянта ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 23 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11, зацікавлена особа перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_11, зацікавлена особа перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.07.2009 року померла дружина ОСОБА_12, ОСОБА_13, якій належав будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 869,8 кв.м. Після смерті дружини відкрилася спадщина на вказану ділянку та будинок. Спадкоємцями першої черги на спадкове майно за законом являлись позивач та відповідач ОСОБА_11

ОСОБА_10 стверджує, що між ним та відповідачем було укладено домовленість про те, що він відмовляється від ? частини на спадщину, а ОСОБА_11 в свою чергу сплачує йому грошові кошти за його частку. Проте на протязі чотирьох років відповідач грошові кошти так і не повернув, а право на спадщину зареєстрував.

Просив суд визнати свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 01.06.2010 року на право власності на земельну ділянку та від 06.03.2010 року про право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду Черкаської області від 23 квітня 2014 року позовну заяву ОСОБА_10 задоволено. Визнано недійсною відмову ОСОБА_10 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 на користь ОСОБА_11 Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2009 року на житловий будинок з надвірними спорудами; від 11.03.2010 року на вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією у філії ВАТ КБ «Надра»; від 01.06.2010 року на земельну ділянку площею 869,8 кв.м; від 13.10.2011 року на майновий пай в ППА «Коровиці».

Не погоджуючись з вказаним рішення ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2015 року прийняте з порушенням норм матеріального права та просить скасувати оскаржуване рішення і прийняти нове, яким відмовити ОСОБА_10 в задоволенні позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_11, зацікавлена особа перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відмовляючись від прийняття спадщини після смерті дружини на користь її сина ОСОБА_11, позивач помилково вважав, що взамін останній повинен забезпечувати його утримання та догляд. Оскаржуючи рішення суду першої інстанції ОСОБА_9 вважає, що даним рішенням суду першої інстанції порушено його права як кредитора боржника ОСОБА_11

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Встановлено, що 13.07.2009 року померла дружина ОСОБА_12, ОСОБА_13, якій належав будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 869,8 кв.м., вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією у філії ВАТ КБ «Надра», та майновий пай в ППА «Коровиці». Після смерті дружини відкрилася спадщина на вказану ділянку та будинок. Спадкоємцями першої черги на спадкове майно за законом являлись ОСОБА_10 та син померлої відповідач ОСОБА_11

12.01.2010 року ОСОБА_10 подав до нотаріальної контори заяву про те, що усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керуватись ними, без будь-якого примусу до нього він відмовляється від прийняття спадщини, що залишилась після смерті його дружини на користь сина померлої, ОСОБА_11 (а.с. 33).

ОСОБА_11 подав заяву про прийняття спадщини і 06 березня 2010 року державним нотаріусом Першої Черкаської нотаріальної контори йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та 01 червня 2010 року також було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 869,8 кв.м., розташованої на території Черкаської міської ради по АДРЕСА_1.

В позовній заяві ОСОБА_10 вказує, що причиною відмови його від спадщини на користь ОСОБА_11 явилась усна домовленість з ОСОБА_11 про грошову компенсацію вартості своєї частки в спадщині. Так як на протязі чотирьох років ОСОБА_11 кошти не сплатив, то вважаючи що він помилився і просив суд визнати відмову недійсною по підставам статті 229 ЦК України.

В судовому засіданні відповідач позов визнав і на підставі частини 4 статті 174 ЦПК України суд першої інстанції задоволив позовні вимоги та визнав недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2009 року на житловий будинок з надвірними спорудами; від 11.03.2010 року на вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією у філії ВАТ КБ «Надра»; від 01.06.2010 року на земельну ділянку площею 869,8 кв.м; від 13.10.2011 року на майновий пай в ППА «Коровиці».

Зазначене рішення оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_9, який не віднесений до кола спадкоємців та не був учасником правочину та стороною по справі.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України встановлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 статті 11 ЦПК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом та оскарження рішення суду наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, про скасування судового рішення чи відхилення апеляційної скарги.

Встановивши, що апелянт не віднесений до числа спадкоємців, не являється стороною правочину в січні 2010 року, який оспорює позивач, колегія суддів судової палати приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Наявність боргових зобов'язань між апелянтом ОСОБА_9 та боржником ОСОБА_11, які виникли відповідно до рішення суду в 2013 році, не є підставою для скасування судового рішення, де оспорюються правовідносини з приводу спадкування майна.

Так як права апелянта ОСОБА_9 оспорюваним рішенням не порушено, то зазначені представниками апелянта порушення норм процесуального права при ухваленні оспорюваного рішення не можуть бути підставою для скасування рішення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, як таке що не порушує права апелянта є правильним та справедливим. Інші доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом першої інстанції та також визнані безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 23 квітня 2014 року відхилити, а рішення Соснівського районного суду Черкаської області від 23 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :