Провадження №2/200/3360/15
У Х В А Л А

про забезпечення позову

«14» вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2, ПАТ «ОСОБА_2 - Банк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним.

14 вересня 2015 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в загальному порядку на 01 жовтня 2015 року.

24 вересня 2015 року позивач через канцелярію суду надав заяву про забезпечення позову у якій просив забезпечити позов шляхом накладення заборони відповідачам: ОСОБА_2, ПАТ «ОСОБА_2 - Банк» та будь - яким іншим особам вчиняти будь - які дії по відчуженню або обтяженню у будь - якій формі нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться в місті Дніпропетровську вул. Казакова, 23; заборонити будь - яким особам у будь - який спосіб вчиняти будь які дії щодо нерухомого майна: житлового будинку та земельної ділянки що знаходиться в місті Дніпропетровську вул. Казакова, 23. .

В обґрунтування заяви зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки у провадженнях судах у тому числі апеляційних судах знаходяться численні судові спори із приводу майна, а тому існує велика ймовірність втрати майна.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленумом Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4, зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З урахуванням фактичних даних про права і взаємини сторін, які є в матеріалах справи, слід обґрунтовано припустити, що неприйняття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи вищевикладене, вважає що є підстави припускати, що невжиття забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду і тому вважає за необхідне задовольнити клопотання частково, наклавши заборону відповідачам ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_2 - Банк» вчиняти будь які дії по відчуженню або обтяженню у будь - якій формі нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться в місті Дніпропетровську вул. Казакова, 23.

В частині заявлених вимог позивача, щодо заборони будь яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь які дії щодо нерухомого майна, позивач не конкретизував, які особи та які дії вони мають намір вчинити щодо майна, а відтак заява в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заборонити відповідачам: ОСОБА_2 (код НОМЕР_1), Публічному акціонерному товариству «Альфа- Банк» ( м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 49) вчиняти будь - які дії по відчуженню або обтяженню у будь якій формі нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться в місті Дніпропетровськ, вул. Казакова, 23.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити в Бабушкінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції, до негайного виконання, сторонам до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Е.В. Женеску