АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3568 Головуючий у 1 інстанції - Шевченко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Бугай О.О.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Департамент освіти)

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим,що з 2000 року він займає посаду директора ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва.

19 вересня 2014 року відповідачем видано наказом № 885к про його звільнення з займаної посади за прогули відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі складених 03, 04 та 19 вересня 2014 року актів про відсутність його на робочому місці та на підставі подання Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації.7 листопада 2014 року наказ від 19 вересня 2014 року скасовано з підстав перебування його на лікарняному,але 17 листопада 2014 року відповідач знову видав наказ про його звільнення за вчинення прогулу.24 грудня 2014 року в наказ від 17 листопада 2014 року внесені зміни та виправлено «17 листопада 2014 року» на «24 грудня 2014 року».

Своє звільнення позивач вважає незаконним , а обставини, викладені в актах про його відсутність на робочому місці невірними,оскільки через специфіку займаної посади він об'єктивно не має можливості постійно перебувати на відведеному йому робочому місці. Після виявлення відсутності його на робочому місці відповідачем не здійснено жодних заходів із з'ясування його місцезнаходження чи стану його здоров'я.

Діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров'я та моральних стражданнях та переживаннях.

З огляду на викладене та після уточнення позовних вимог, позивач просив визнати незаконними та скасувати накази № 885к від 19 вересня 2014 року, № 1046к від 17 листопада 2014 року та № 1165к від 24 грудня 2014 року про його звільнення та поновити його на посаді директора ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва з дати звільнення,стягнути заборгованість за заробітною платою, іншими грошовими виплатами,яка виникла станом на дату винесення судового рішення та 5 000 грн. моральної шкоди Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано накази № 885к від 19 вересня 2014 року, № 1046к від 17 листопада 2014 року та № 1165к від 24 грудня 2014 року директора Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ліцею «Голосіївський" № 241 Голосіївського району у зв‛язку з прогулами відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора ліцею «Голосіївський" № 241 Голосіївського району з 24 грудня 2014 року.

Стягнуто з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 3 000 грн. моральної шкоди та в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду відповідач Департамент Освіти та науки,молоді та спорту подав апеляційну скаргу та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_1 в задоволені позову,визнати заяву про відвід судді суду першої інстанції обгрунтованою.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що висновки суду першої інстанції про поновлення ОСОБА_1 на роботі є помилковими, не підкріплені належними доказами та зроблені на підставі лише пояснень позивача. Так,під час розгляду справи позивач не надав,а суд не добув доказів відсутності позивача 2,3 та 4 вересня 2014 року на робочому місці з поважних причин, у зв'язку з вирішенням виробничих питань,зокрема, перебування його в прокуратурі. В той же час суд безпідставно не прийняв подані докази на підтвердження відсутності позивача на роботі без поважних причин,а саме акти та табель обліку робочого часу,згідно якого робочий час 4 вересня 2014 року ОСОБА_1 взагалі не протабельовано, не врахував факт відмови позивача від надання пояснень щодо причин відсутності на роботі. На порушення закону,вважає апелянт, судом зроблено хибний висновок про те,що обов'язок правомірності прийнятих рішень покладено на роботодавця та скасував накази,які і так було скасовано Департаментом. Окрім цього, представник Департаменту просить визнати заяву про відвід судді суду першої інстанції обгрунтованою, вважаючи,що суддя при вирішенні справи проявила упередженість,оскільки її дитина навчається в ліцеї,де директором є позивач ОСОБА_1

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Департаменту освіти доводи апеляційної скарги підтримав,з підстав викладених в ній та просив її задовольнити.

Представник Управління освіти Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації проти апеляційної скарги не заперечував.

Позивач ОСОБА_1 та його представник проти апеляційної скарги заперечували,просили її відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Представником позивача подано письмові заперечення,які в судовому засіданні ним підтримано.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зокрема прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно п. 25 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку визначено, що порушення трудової дисципліни може вважатися прогулом лише за наявності вини працівника.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

У відповідності до пункту 24 цієї постанови прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Згідно п. 32 зазначеної Постанови передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 працював в ліцеї «Голосіївський» № 241 м. Києва з 1989 року на посадах вчителя географії, заступника директора з навчально-виховної роботи, а з 2000 року директором ліцею,на підставі наказу № 529к від 3 жовтня 2011 року Головного управління освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про укладення з ним контракту з 6 жовтня 2011 року по 30 вересня 2016 року (а.с. 65-68).

Згідно довідки Управління освіти від 23 грудня 2014 року заробітна плата ОСОБА_1 за вересень,жовтень та листопад 2014 року становила 19 268,13 грн.,а середньомісячна - 6 422 грн. 71 коп. (а.с.53).

3 вересня 2014 року комісією Управління освіти Голосіївської РДА складено акт про те, що 2 та 3 вересня 2014 року директор ліцею ОСОБА_1 2 вересня 2-14 року після 13 год. був відсутній на роботі. На телефонні дзвінки начальника управління освіти ОСОБА_3 та працівників управління освіти не відповідав. Секретар школи ОСОБА_4 пояснила відсутність ОСОБА_1 на роботі тим, що він «відлучився по справах». Надати письмове пояснення про відсутність на роботі 2 та 3 вересня 2014 року після 13 год. ОСОБА_1 відмовився (а.с. 71).

4 вересня 2014 року комісією Управління освіти спільно з співробітниками ліцею «Голосіївський» №241 також складено акт про відсутність позивача 4 вересня 2014 року о 12 год. 08 хв. на робочому місці. В акті зазначається,що зі слів секретаря директора та заступника директора з навчально-виховної роботи ліцею директор в телефонному режимі до початку свого робочого дня, а це приблизно о 8 год. 30 хв. повідомив, що зранку він перебуватиме у прокуратурі (а.с. 72).

Згідно табелю обліку робочого часу, наданого Управлінням освіти вбачається, що 2 та 3 вересня 2014 року ОСОБА_1 протабельований як такий, що був на роботі,4 вересня 2014 року його робочий час не протабельовано (а.с. 90).

9 вересня 2014 року Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація звернулась до Департаменту освіти з поданням про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього контрактом, порушення трудової дисципліни, відсутністю на роботі без поважних причин 2,3 та 4 вересня 2014 року (а.с. 70).

19 вересня 2014 року директором Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ліцею, у зв'язку з прогулами (відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 2 та 3 вересня 2014 року після 13 год. та 4 вересня 2014 року цілий день, без поважних причин, з підстав п. 4 ст. 40 КЗпП України, (а.с. 75).

З акту від 19 вересня 2014 року вбачається, що у приміщенні Департаменту освіти за адресою: м. Київ, бул.Т.Шевченка, 3, каб. № 406 в присутності ОСОБА_1 до відома останнього доведено зміст актів, складених працівниками управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва, подання голови Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про звільнення ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю його на робочому місці 2,3 та 4 вересня 2014 року.

На виконання ст. 149 КЗпП України, ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення з приводу порушення ним трудової дисципліни та попереджено, що за результатами розгляду подання та відповідного пояснення директором Департаменту буде прийматися управлінське рішення, у тому числі, можливо, і звільнення з займаної посади. ОСОБА_1 надати письмові пояснення відмовився, мотивуючи тим, що він має право давати пояснення у присутності адвоката або, згідно ст. 63 Конституції України, не давати їх взагалі. (а.с. 73-74).

Наказом № 1034к від 7 листопада 2014 року директора Департаменту освіти наказ від 19 вересня 2014 року № 885к про звільнення ОСОБА_1 скасовано на підставі повідомлення Управління освіти про тимчасову непрацездатність Волошука .В. з 22 по 24 вересня 2014 року (а.с. 77).

Наказом № 1046к від 17 листопада 2014 року директора Департаменту ОСОБА_1 звільнено з роботи з 17 листопада 2014 року, у зв'язку з прогулами (відсутністю на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 2,3 вересня 2014 року після 13 год. і 4 вересня 2014 року цілий день, без поважних причин,з підстав п. 4 ст. 40 КЗпП України, (а.с. 79).

Наказом № 1165к від 24 грудня 2014 року Департаменту освіти внесено зміни до наказу від 17 листопада 2014 року №1046к і слова та цифри «17 листопада 2014 року» у тексті наказу замінено словами та цифрами «24 грудня 2014 року». (а.с. 58).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що його звільнення відбулось з грубим порушенням закону,зокрема, порядку застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, з огляду на що накази про його звільнення визнав незаконними. З урахуванням цього, суд дійшов також висновку що незаконними діями відповідача останньому завдано моральну шкоду,яку з урахуванням обставин справи визначив у розмірі 3 000 грн.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів абсолютно погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що при звільненні позивача відповідачем не враховані положення ч. 3 ст. 149 КЗпП України,зокрема, ступінь тяжкості вини в діях працівника та заподіяної ним шкоди, обставини, за яких вчинено проступок, не враховано попередню роботу позивача, його характеристики, стаж роботи та ставлення до нього трудового колективу

Під час розгляду справи,а ні в суді першої інстанції,а ні в суді апеляційної інстанції відповідачем не подано доказів вчинення позивачем інших порушень трудової дисципліни чи безпосередніх обов'язків на посаді директора ліцею та притягнення його до дисциплінарної відповідальності,окрім відсутності його без поважних причин на робочому місці 2,3 та 4 вересня 2014 року,тобто фактично першого офіційно зафіксованого порушення трудової дисципліни.

З урахуванням того, що звільнення працівника за законом є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення і відсутність позивача на робочому місці не потягнула будь-яких негативних наслідків в діяльності ліцею ,колегія суддів вважає,що рішення відповідача про звільнення позивача прийнято передчасно та без дотримання вимог закону в частині визначення виду дисциплінарного стягнення.

З урахуванням зазначеного, виходячи з загальних принципів та стандартів захисту прав людини (працівника) колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги щодо порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та вважає, щоці доводи не є підставами для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтовану відмову в задоволені заяви про відвід головуючому судді в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що подаючи таку заяву представником Департаментом освіти не було наведено передбачених ст.20 ЦПК України підстав для відводу судді, зазначені в заяві підстави не підтверджені та не можуть свідчити про упередженість суду в цілому.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді