Справа № 142/232/14-ц Провадження № 22-ц/772/203/2015Головуючий в суді першої інстанції Гринишина А. А.
Категорія 39Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чорного В.І., Медвецького С.К.,

при секретарі: Франчук О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 27.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Дорошенко Ніни Іванівни, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання заповіту недійсним та його скасування, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року позивач звернулася в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_8, після смерті якого відкрилась спадщина, яку може отримати відповідач ОСОБА_3, оскільки на її ім'я складено заповіт від 13.02.2009 року. Позивач вважає, що заповіт є недійсним та повинен бути скасований, оскільки в ньому: невірно зазначено прізвище батька «ОСОБА_8», замість «ОСОБА_8»; в заповіті є багато порушень та він не відповідає дійсності; ОСОБА_9 не є дочкою ОСОБА_8; у заповіті зазначено адресу проживання заповідача АДРЕСА_1, смт. Піщанка, але заповіт складено за адресою по АДРЕСА_2, смт. Піщанка; заповіт складено приватним нотаріусом; в заповіті з помилкою написано прізвище свідка «ОСОБА_12», замість «ОСОБА_12»; свідок ОСОБА_10 взагалі тривалий час проживав за межами України і він є онуком ОСОБА_11, яка підписала заповіт; в заповіті відсутнє прізвище та підпис її батька, а тому з урахуванням уточнених вимог, позивач просила визнати заповіт недійсним та скасувати.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 27.11.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що при посвідченні заповіту не було допущено порушень процедури, форми, порядку, місця та способу його укладення, посвідчення і волевиявлення заповідача було вільним.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21.01.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області.

13.02.2009 року ОСОБА_8 було зроблено заповідальне розпорядження (заповіт), посвідчене приватним нотаріусом Піщанського районного нотаріального округу Вінницької області Дорошенко Н.І., відповідно до якого належну йому земельну ділянку площею 2, 6928 га, яка розташована на території Піщанської селищної ради Піщанського району Вінницької області, а також грошовий вклад з нарахованими відсотками та компенсацією, який зберігається в Піщанській філії Крижопільського Ощадбанку Вінницької області №2924/026 на рахунку НОМЕР_2 заповів ОСОБА_3.

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_2, з посиланням на те, що вона згідно рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 22.10.2012 року є дочкою померлого ОСОБА_8,заявлено вимогу про визнання вищевказаного заповіту недійсним, обґрунтовуючи вимогу допущеними порушеннями при посвідченні заповіту.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Вимогами частин 1, 2 ст. 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Зі змісту заповіту видно, що у зв'язку з хворобою ОСОБА_8 заповіт посвідчувався приватним нотаріусом Дорошенко Н.І. за адресою: АДРЕСА_2, смт. Піщанка Вінницької області, де фактично проживав заповідач разом з дружиною ОСОБА_7, що сторонами не заперечується, заповідачу було роз'яснено вимоги ст. 1254 ЦК України, а також заповіт посвідчений в присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10, які не є спадкоємцями, членами сім'ї та батьками, родичами спадкоємців і їм було роз'яснено зміст ст. 1255 ЦК України.

Крім того, у зв'язку з хворобою ОСОБА_8, на його особисте прохання та в його присутності, заповіт підписано ОСОБА_11, текст заповіту було зачитано вголос нотаріусом та зазначено, що підписаний заповіт відповідає волевиявленню заповідача.

Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за №320/15, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за №283/8882, в редакції чинній на момент посвідчення заповіту, вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Пунктом 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що відповідно до Закону України "Про нотаріат", Цивільного та Сімейного кодексів України нотаріусами вчиняються такі нотаріальні дії: посвідчуються правочини (договори, заповіти, довіреності, шлюбні договори та ін.).

Згідно із п.п. 10, 11 вказаної Інструкції нотаріальні дії можуть вчинятися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах території діяльності держнотконтори чи визначеного для приватного нотаріуса нотаріального округу. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи та ін.) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями.

Крім того, пунктом 16 Інструкції визначено, що нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо правочин, заява чи інший документ підписаний за відсутності нотаріуса, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним. Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати правочин, заяву чи інший документ, за її дорученням і в її присутності та в присутності нотаріуса правочин, заяву чи інший документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, зацікавлена у вчиненні нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин не може підписувати особа, на користь або за участю якої її посвідчено. Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, неписьменна або сліпа, нотаріус, крім того, прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка. Якщо сліпа особа письменна, вона сама підписує документ.

Положеннями ст. 1253 ЦК України передбачено посвідчення заповіту при свідках. Частинами 3, 4, 5, 6 вказаної норми закону визначено, що свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частин 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_2 заявлено клопотання про призначення у вказаній справі посмертної судової психолого-психіатричної експертизи, яке мотивоване тим, що померлий ОСОБА_8 знаходився на диспансерному обліку в Піщанській районній центральній лікарні з приводу важких хронічних хвороб, які могли вплинути на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Із висновку судово-психіатричного експерта №12 від 03.08.2015 року видно, що під час посвідчення заповіту від 13.02.2009 року ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності.

Крім того, під час посвідчення заповіту від 13.02.2009 року ОСОБА_8 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, при складанні та посвідченні заповіту, волевиявлення заповідача було вільним, не було допущено порушень процедури, форми, порядку, місця та способу його посвідчення, а щодо наявності в заповіті помилок або неточностей, які самі по собі не суперечать правилам вчинення правочину чи формі правочину, то такий заповіт не може бути визнаний недійсним за таких підстав.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо недоведеності позову та відсутності підстав для визнання заповіту недійсним.

Викладені в апеляційній скарзі твердження фактично лише відтворюють зміст позовних вимог і висновок суду першої інстанції не спростовують, а щодо посилання на відсутність вільного волевиявлення заповідача, то дане посилання спростовується висновком проведеної у справі судової психолого-психіатричної експертизи, якій судом надано відповідну правову оцінку.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 27.11.2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ В.І. Чорний

/підпис/ С.К. Медвецький

З оригіналом вірно: