Ухвала

іменем україни

19 жовтня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів та іпотечного договору,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів та іпотечного договору. Позовні вимоги обґрунтував тим, що між позивачем та відповідачем 19 липня 2007 року укладено договір споживчого кредиту № 0 , кредитний договір № 0/2 та договір іпотеки. При укладенні кредитних договорів позивач мав спотворене уявлення про обставини, які дійсно мали місце, неправильно сприймав суб'єктів правочину, правові наслідки, що обумовлені цим правочином, оскільки вважав, що правочин вчиняється для отримання кредитних коштів іншими особами, які і будуть нести правові наслідки правочину. Неправильне сприйняття стало наслідком злочинних дій ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яких було засуджено за вчинення шахрайських дій та підробку документів та плинуло на його волевиявлення, яке не було ні вільним, ні таким, що відповідало його намірам. За відсутності вказаних обставин правочин з банком не був би укладений. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України ОСОБА_2, збільшивши позовні вимоги, просив визнати недійсними кредитні договори та договір іпотеки, укладені 19 липня 2007 року.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 18 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, керуючись положеннями ст.ст. 203, 207, 215, 229, 230, 626, 627, 628, 638, 1054 ЦК України, дійшли вірного висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними, зокрема, відповідачем було надано фінансову послугу з дотриманням норм законодавства.

Факт заволодіння грошовими коштами позивача особами, засудженими по даному факту за вчинення злочину, а саме шахрайства у великих розмірах та підробці документів, не може свідчити про недійсність правочину в момент його укладення.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають нормам матеріального та процесуального закону, а також установленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів попередніх інстанцій вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2317/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів та іпотечного договору.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ