Справа № 461/4597/13 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/783/4651/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 23 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Релігійної організації "Російська Православна Церква" в особі Львівської Єпархії Української Православної Церкви про визнання єдиним спадкоємцем майна та за зустрічним позовом Релігійної організації "Російська Православна Церква" до ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року позивач ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до Релігійної організації "Російська Православна Церква" в особі Львівської Єпархії Української Православної Церкви, в якому просила визнати ОСОБА_5 єдиним спадкоємцем усього нерухомого майна померлої ОСОБА_6 за її заповітом, в тому числі квартири АДРЕСА_1. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в лютому 2004 року померла ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до заповіту до кола спадкоємців майна померлої належать: ОСОБА_5, якій померла заповіла житловий будинок і прилеглу до нього земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_10; Московський патріархат, якому померла заповіла квартиру АДРЕСА_2. Однак, після смерті ОСОБА_6 до процесу оформлення спадкових прав на майно померлої, в частині, що заповідалась "Московському патріархату", активно долучився відповідач - релігійна організація "Російська Православна Церква" в особі Львівської Єпархії Української Православної Церкви. Свої дії відповідач пояснював тим, що він і є тим самим спадкоємцем померлої - Московським патріархатом. Оскільки ім'я спадкоємця майна померлої, в частині щодо вищевказаної квартири зазначено неточно, нечітко та неоднозначно, а також не вказано жодної додаткової інформації за якою можна було б ідентифікувати такого учасника цивільних правовідносин як "Московський патріархат", та як наслідок встановити особу потенційного спадкоємця, вважає, що заповіт в частині щодо спадкоємця Московський патріархат є нікчемним. На думку позивача, у відповідача - релігійної організації "Російська Православна Церква" в особі Львівської Єпархії Української Православної Церкви відсутні будь-які права чи інші фактичні підстави для спадкування вищевказаного майна померлої ОСОБА_6 за заповітом.

30 травня 2013 року Релігійна організація "Російська Православна Церква" звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, в якому просить встановити факт смерті ОСОБА_6 в період січня-лютого 2004 року, останнє місце проживання, якої: АДРЕСА_1 та визнати за Релігійною організацією "Російська православна церква" (юридична особа за законодавством Російської Федерації , місцезнаходження: Російська Федерація, м.Москва, Чистий провулок, 5) право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідно до ст.1 Статуту релігійної організації "Російська Православна Церква", другою офіційною назвою релігійної організації є " Московський патріархат". У зв'язку з цим, воля померлої ОСОБА_6 на заповідання квартири АДРЕСА_5 в користь релігійної організації "Російська Православна Церква" є виражена чітко і не викликає жодних сумнівів, а тому релігійна організація "Російська Православна Церква" є спадкоємцем цієї частини майна ОСОБА_6 Крім цього, вказує, що після смерті ОСОБА_6, в актовий запис про її смерть було помилково вписано прізвище "Анюшкіна", тому відповідач за первісним позовом не зміг прийняти спадщину.

Оскарженим рішенням Галицького районного суду м.Львова від 23 вересня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено; зустрічний позов Релігійної організації "Російська Православна Церква" задоволено частково; визнано за Релігійною організацією "Російська Православна Церква" (юридична особа за законодавством Російської Федерації, місцезнаходження: Російська Федерація, м.Москва, Чистий провулок, 5) право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6; у задоволенні решти вимог зустрічного позову- відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 18 грудня 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до цього суду.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального, неповне з'ясування обставин у справі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що скаржник народилася в м. Москва РРФСР 26.11.1977 року та проживала там до 1992 року. Після смерті матері та позбавлення батька батьківських прав ОСОБА_4 у 1992 р., яка була малолітня на той час, забрала на утримання та виховання її тітка ОСОБА_6. Апелянт з 1992 року проживає в квартирі АДРЕСА_1 який перебуває на балансі ЛКП "Княже місто". Вказує, що проживає у вищезазначеній квартирі більше 20 років, тому її слід вважати спадкоємцем четвертої черги і вона від прийняття спадщини покійної тітки не відмовлялася. За таких умов апелянт прийняла у спадщину все належне покійній ОСОБА_6 майно, в тому числі і спірну квартиру, та стала власником цієї квартири ще в 2004 році. Апелянт вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено, а відповідно судом не набуто доказів наявності в Релігійної організації "Російська Православна Церква" права спадкування квартири АДРЕСА_7.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м.Львова від 23 вересня 2014 року в частині задоволення зустрічного позову Релігійної організації "Російська Православна Церква" до ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 та визнання за Релігійною організацією "Російська Православна Церква" (юридична особа за законодавством Російської Федерації, місцезнаходження: Російська Федерація, м.Москва, Чистий провулок, 5) права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову Релігійної організації "Російська Православна Церква" до ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за безпідставністю вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 292 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Аналіз зазначених норм встановлює порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії апеляційного провадження, під час якої вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, та яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права та обов'язки, суд апеляційної інстанції установлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав та обов'язків, у зв'язку із ухваленим рішенням, та в залежності від установленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

При поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Як вбачається з матеріалів справи, питання про встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків апелянта судом першої інстанції не вирішувалось. Також відсутні належні та допустимі докази порушення прав особи, яка подала апеляційну скаргу.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Релігійної організації "Російська Православна Церква" в особі Львівської Єпархії Української Православної Церкви про визнання єдиним спадкоємцем майна та за зустрічним позовом Релігійної організації "Російська Православна Церква" до ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру слід закрити.

Керуючись ст. ст. 292, 297 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 23 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Релігійної організації "Російська Православна Церква" в особі Львівської Єпархії Української Православної Церкви про визнання єдиним спадкоємцем майна та за зустрічним позовом Релігійної організації "Російська Православна Церква" до ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.