У х в а л а

іменем україни

01 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М.,

Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СМП» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування шкоди в порядку регресу, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СМП» на рішення апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СМП» (далі -ТОВ «СМП») звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути в порядку регресу з ОСОБА_2 25 тис. грн сплаченої ним як власником автомобіля за рішенням суду моральної шкоди на користь матері померлого під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, що сталася з вини відповідача, який управляв автомобілем під час виконання своїх трудових обов'язків в товаристві.

На обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що 09 червня 2008 року відповідач, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21093, що належить ТОВ «СМП», під час виконання маневру випередження мопеда марки «Дельта» під керуванням ОСОБА_3, який рухався по правій стороні дороги та розпочав поворот ліворуч, допустив зіткнення з ним, у результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув пасажир мопеда ОСОБА_4

13 червня 2008 року відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 386 КК України, яку 03 квітня 2012 року постановою слідчого УМВС України закрито, оскільки проведеним досудовим слідством не можливо встановити дії якого з водіїв знаходяться в прямому причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 28 жовтня 2013 року задоволено позов матері загиблого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та стягнуто з ТОВ «СМП» на її користь 25 тис. грн моральної шкоди та 1401 грн матеріальної шкоди, а на користь держави - 464 грн 60 коп. судового збору.

На виконання цього рішення 30 грудня 2013 року позивач сплатив ОСОБА_5 25 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, 08 січня 2014 року - 464 грн 60 коп. судового збору в дохід держави, та поніс судові витрати, пов'язані із розглядом цієї справи, тому просив задовольнити позов та стягнути ці кошти в порядку регресу з винної особи.

04 квітня 2014 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області позов ТОВ «СМП» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «СМП» 27 381 грн 51 коп. у порядку регресу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «СМП» 1 629 грн 10 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 243 грн 60 коп. судового збору.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 листопада 2014 року касаційну скаргу ТОВ «СМП» задоволено частково, рішення апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 15 січня 2015 року рішення Володимир-Волинського міського суду від 28 жовтня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вирішено питання про судові витрати у справі.

У касаційній скарзі ТОВ «СМП» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 09 червня 2008 року о 17 годині 30 хвилин відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21093, що належить ТзОВ «СМП», на ділянці автодороги сполученням Устилуг-Луцьк-Рівне в напрямку м. Володимир-Волинський, поза межами населеного пункту, перед перехрестям із дорогою на с. Бобичі Володимир-Волинського району, під час виконання маневру випередження, допустив зіткнення з мопедом марки «Дельта» під керуванням ОСОБА_3, який рухався правим краєм проїжджої частини та розпочав поворот ліворуч на с. Бобичі, внаслідок чого пасажир мопеда ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

13 червня 2008 року відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яку постановою слідчого СУ УМВС України у Волинській області від 03 квітня 2012 року закрито з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях водіїв транспортних засобів складу злочину.

28 жовтня 2013 року рішенням Володимир-Волинського міського суду позов ОСОБА_5 задоволено частково та стягнуто з ТОВ «СМП», як з роботодавця ОСОБА_2 1 401 грн майнової шкоди, 25 тис. грн моральної шкоди та 464 грн 60 коп. судового збору на користь держави.

10 грудня 2013 року рішенням апеляційного суду Волинської області рішення суду в частині стягнення майнової шкоди скасовано та відмовлено в задоволенні цих вимог, у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання рішення суду позивачем 30 грудня 2013 року було сплачено на користь ОСОБА_5 25 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та 08 січня 2014 року - 464 грн 60 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст. ст. 130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Згідно зі ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення апеляційний суд виходив із того, що позивачем, як власником транспортного засобу потерпілій було відшкодовано моральну шкоду, яка відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в порядку регресу може бути відшкодовано лише шкоду, завдану винною особою, однак вина саме відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 09 червня 2008 року не встановлена.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, рішення апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СМП» відхилити, рішення апеляційного суду Волинської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

С.П. Штелик