МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.09.2015 року Справа № 370/1758/15-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі судді Косенко А.В., при секретарі Левківський С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -
ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1К.), звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, (далі Відповідач, ОСОБА_2В.) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.
У своєму позові зазначила, що вона є власником квартири за адресою смт. Макарів Київської області, квартира АДРЕСА_1.
Вже більше одного року Відповідач не проживає за вказаною адресою.
В свою чергуОСОБА_1 не може належним чином реалізувати свої права як власника, у результаті чого просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2із зняттям його з реєстраційного обліку.
Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання відповідач не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином у зв'язку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у судове засідання.
Також відповідач не надавав суду будь - яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову чи заперечень проти позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю позивача, відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.
Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що в приватній власності позивача відповідно до договору купівлі продажу від 24 березня 2015 року перебуває квартира за адресою смт. Макарів Київської області.
Відповідно до Акту №36 від 29 травня 2014 року, Акту № 40 від 08 грудня 2014 року, Акту №52 від 05 червня 2015 року, Акту № 53 від 05 червня 2015 року комісії Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Енергетик - 2012», ОСОБА_2, вже більше року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, а згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним.
Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Судом встановлено, що відповідач по справі не є членом сім'ї позивача, проте досі зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні йому права власності (володіння, користування та розпорядження) даною квартирою.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні його права користування чи розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких, пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Аналізуючи зазначене, враховуючи, що відповідач зареєстрований у квартирі, позивач є власником вказаної квартири і має правовстановлюючі документи на підтвердження цього, суд вважає, що позовні вимоги доведені та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», Постановою Пленуму Верхового суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст. ст. 3,10, 11, 58-60, 88,208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Визнати громадянина ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 10 в будинку № 1Б по вул. Проектна в смт. Макарів Київської області;
Зобовязати Макарівський районний сектор Державної міграційної служби зняти з реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.
Заочне рішення суду за заявою осіб, за відсутності яких воно було ухвалено, може бути переглянуте Макарівським районним судом протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В. Косенко