Справа № 314/4638/14-ц Провадження № 2/314/41/2015
Повний текст рішення виготовлений 26.06.2015 р.
26.06.2015 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі: головуючого- судді Беспалько Т.Д., при секретарі Печонкіної В.П., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл нерухомого майна в натурі, визначення меж земельної ділянки для обслуговування господарських споруд та будівель
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статі ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації.
Частинами 4 та 5 ЗК України встановлено, що Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п. 5 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Статтею 15 ЦК України встановлено, що особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.За викладених обставин враховуючи надані та перевірені правовстановлюючі документи, пояснення представника позивача, висновки судової будівельно-технічної експертизи суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215,218 ЦПК України, ст. 15, 16, 321, 364, 391 ЦК України, ст.ст. 88, 89 ЗК України, , -
В И Р І Ш И В:
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів до з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання рішення.
Суддя: Т.Д.Беспалько