провадження № 2/243/2077/2013
справа № 243/3683/15-ц
08 вересня 2015 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої - судді Ільяшевич О.М.,
при секретарі - Мороз К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська Донецької області цивільну справу за позовом комунального підприємства «ЖЕК №7» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4, про виселення із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, -
ВСТАНОВИВ:
23 квітня 2015 року КП «ЖЕК №7» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, про виселення. В обгрунтування позову, у заяві зазначено, що КП «ЖЕК №7» є балансоутримувачем житлового фонду Словянської міської ради, в тому числі житлового будинку № 53 «а» по вул. Комунарів, у м. Словянську Донецької області, та надає житлово комунальні послуги. Відповідачі є наймачами кімнати № 68 у вищевказаному будинку. Вказана кімната надана ОСОБА_1 як працівнику КП «ЖЕК № 7» на підставі посвідчення на право зайняття житлової площі. 09 липня 2014 року ОСОБА_1 була звільнена з підприємства за власним бажанням.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_6, який діє на підставі Довіреності від 15 грудня 2014 року, не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_5, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, жодного разу не зявилися, причини неявки суду не повідомили, хоч були повідомлені про час та місце судового розгляду у відповідності до норм чинного ЦПК України.
Представник органу опіки та піклування надав суду висновок п щодо можливості виселення неповнолітньої дитини, до суду не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та обєктивно оцінивши всі обставини, які мають юридичне значення для вирішення справи по суті приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства «ЖЕК №7» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, про виселення із службового приміщення підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлені наступні обставини:
Згідно із наказом № 24-к від 11 травня 2006 року, на підставі заяви ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_1 була прийнята на роботу двірником з оплатою праці згідно штатного розпису(а.с.8).
Наказом № 17а-К від 09 липня 2014 року ОСОБА_1 була звільнена з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).
Як вбачається із довідки про склад сімї № 218 від 26 лютого 2015 року, ОСОБА_7 проживає та зареєстрована у квартирі № 68, по вул. Комунарів, 53а, м. Словянськ, до членів її сімї, які проживають разом із нею, входять ОСОБА_2, ОСОБА_5 та малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.5).
У відповідності до даних РАЦС Словянського МУЮ:
ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_8 06 жовтня 2012 року(актовий запис № 472);
У відповідності до актового запису про народження дитини № 335 від 16 квітня 2013 року, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані ОСОБА_3 та ОСОБА_8.
Відмітки про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 немає(а.с.46-52,64).
За змістом висновку органу опіки та піклування № 29/08-977 від 03 вересня 2015 року, ОСОБА_3 разом із дитиною ОСОБА_4 не можуть бути виселені з житлового приміщення по вул. Комунарів, 53а, кім.68, у м. Словянську , Донецької області.
Згідно із ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення
громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
У відповідності до ст. 124 ЖК України, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
За змістом ст. 125 ЖК України, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено:
інвалідів війни та інших інвалідів з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв'язаного з перебуванням на фронті; учасників Великої Вітчизняної війни, які перебували у складі діючої армії; сім'ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби; сім'ї військовослужбовців; інвалідів з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства
внутрішніх справ СРСР, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов'язків;
осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років;
осіб, що звільнені з посади, у зв'язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення;
осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників ;
пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім'ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; інвалідів праці I і II груп, інвалідів I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; Офіційне тлумачення словосполучення "пенсіонерів по старості", що міститься в абзаці шостому статті 125, див. в Рішенні Конституційного Суду N 6-рп/2014 ( v006p710-14 ) від 11.06.2014 \
одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Стаття 125 із змінами, внесеними згідно із Законом N 1180-VI ( 1180-17 ) від 19.03.2009 .
Як достовірно встановлено у судовому засіданні та наведені обставини підтверджуються зібраними доказами, відповідач ОСОБА_1 пропрацювала у КП «ЖЕК №7» вісім років та неповний місяць та була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗПП України.
Під час роботи у позивача ОСОБА_1 було надане у користування житлове приміщення, як службове.
Судом перевірялася наявність підстав, передбачених ст.125 ЖК України, за яких відповідачі не можуть бути виселенні із службового житлового приміщення, однак таких підстав судом не встановлено.
Отже, у звязку з тим, що за загальним правилом, робітники і службовці, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню із службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення, підстав, передбачених ст.125 ЖК України, за яких виселення відповідачів неможливе, судом не виявлено, .суд приходить до висновку про те, що позовна заява комунального підприємства «ЖЕК №7» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, про виселення із службового приміщення підлягає задоволенню.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору, відповідно до платіжного доручення № 196 від 28 квітня 2015 року, у розмірі по 81 грн. 20 коп. з кожного з відповідачів.
Керуючись ст. ст. 10,11,209,212,214-215,218, 224-228 ЦПК України, 118,124,125 ЖК України, суд, -
Позов задовольнити у повному обсязі.
До суду відповідачами може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення суду виготовлений 14 вересня 2015 року.

Головуюча суддя: О.В. Ільяшевич