РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2015 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Ніколайчук А.В.за участю учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за розпискою посилаючись на те, що 10 червня 2008 грн. передав відповідачу у позику 40 тис. грн. до 01 квітня 2009 року. Від повернення коштів відповідач відмовляється. Тому вимушений звернутися до суду про стягнення боргу.

У судове засідання представник позивача зявився, підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Відповідач у судове засідання з'явився, визнав позов частково.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами 10 червня 2008 року укладено договір позики за розпискою відповідача за яким позивач передав відповідачу у безпроцентну позику 40 тис. грн. Відповідач у визначений строк зобовязання виконав частково та повернув 500 грн. про що свідчить розписка позивача від 17 червня 2012 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Крім цього, згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Суд вважає, що волевиявлення сторін підтверджується власноруч написаними розписками.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З врахуванням наведених вище аргументів суд рахує, що відповідачем не доведено у судовому засіданні та не представлено доказів, що спростовують вимогу позивача про стягнення різниці коштів за розпискою.

Суд вважає, що позивач має право на повернення основного боргу у розмірі 39500 грн. тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги і є обґрунтованими в цій частині та такими, що знайшли підтвердження у судовому засіданні тому зазначена сума заборгованості підлягає до стягнення.

Не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення 5000 грн. моральної шкоди так, як представником позивача не доведено у судовому засіданні та не представлено доказів в силу вимог ст.60 ЦПК України щодо правових підстав для стягнення моральної шкоди в порядку ст.23 ЦК України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 39500 грн., судовий збір 395 грн., всього стягнути 39895 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя С. Стефанишин