Провадження № 22-ц/773/1556/15 Категорія: 19 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Угодою про надання правової допомоги за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року в даній справі позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 14610,40грн. заборгованості за Угодою про надання правової допомоги від 20 грудня 2012 року.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення. Вважає, що рішення є незаконним і необґрунтованим у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням судом норм матеріального права. Просить скасувати рішення в частині стягнення в солідарному порядку з нього заборгованості та ухвалити нове, яким в задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 20.12.2012 року між адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Угоду про надання правової допомоги (далі - Угода), згідно якої позивач повинен був оформити заяву в інтересах ОСОБА_1 проти України і подати її в Європейський суд з прав людини в частині невиконання постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.05.2011р. управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області про зобов'язання нарахувати та виплатити відповідачу щорічну допомогу на оздоровлення за 2010-й рік в розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат; надавати клієнту правову допомогу, пов'язану з розглядом вищезазначеної заяви клієнта в Європейському суді з прав людини, зокрема, але не виключно подавати заперечення до зауважень уряду-відповідача та вимог про справедливу сатисфакцію, брати участь у випадку необхідності у публічних слуханнях, представляти інтереси у переговорах з державою Україна про дружнє врегулювання спору та здійснювати контроль над виконанням рішення Європейського Суду державними органами. У випадку отримання присуджених Європейським судом з прав людини коштів ОСОБА_1 зобов'язався оплатити ОСОБА_2 суму, яка складає 100 % суми грошової компенсації, присудженої клієнту як справедлива сатисфакція протягом семи днів з моменту отримання ним цих коштів.

Позивачем ОСОБА_2 оформлено заяву від імені відповідача ОСОБА_1 та подано її до Європейського суду з прав людини. ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 довіреність від 20.12.2012р. на представлення його інтересів в Європейському Суді з прав людини. Листом Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 15.08.2014 року підтверджується присудження грошових коштів відповідачу ОСОБА_1

15 серпня 2014 року укладено договір поруки між поручителем ОСОБА_3 та кредитором ОСОБА_2, згідно умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_1 своїх зобов'язань щодо сплати останнім кредитору суми гонорару, яка передбачена Угодою про надання правової допомоги від 20.12.2012р., а також можливої неустойки, інфляційних втрат на 3% річних.

Згідно ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (в редакції, яка діяла на час укладення Угоди) до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається зі ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічна норма викладена в статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим з'їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Суд, встановивши, що умови Угоди про надання правової допомоги від 20.12.2012року укладеної між сторонами, не виконані щодо сплати ОСОБА_1 гонорару, на підставі вказаних вище норм закону, дійшов до правильного висновку про стягнення заборгованості з відповідачів.

Згідно умов угоди про надання правової допомоги від 20.12.2012р. гонорар адвоката за цією Угодою ставиться в залежність від досягнутого результату і складає 100% суми грошової компенсації, присудженої клієнту як справедлива сатисфакція відповідно до ст.41 Європейської конвенції, які клієнт зобов'язаний сплатити адвокату на протязі семи днів з моменту отримання ним таких грошових коштів або в процесі виконання рішення Європейського Суду або в процесі мирного врегулювання даного спору.

ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю з 26.02.2009р., що підтверджується відповідним свідоцтвом. Заяві ОСОБА_1 від 20.12.2012р., яка підготовлена та підписана, як представником ОСОБА_2, Європейським судом з прав людини було присвоєно №7793/13. 31 липня 2014 року ухвалено рішення Європейським Судом та постановлено в п.6.а, що упродовж трьох місяців держава-відповідач має виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, в тому числі ОСОБА_1, які залишаються такими, що підлягають виконанню, та виплатити по 2000 (дві тисячі) євро кожному із заявників або їх правонаступників, зазначених у Додатку 1, в якості відшкодування матеріальної і моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на вищезазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

29 серпня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Єжовим М.В. відкрито виконавче провадження по виконанню рішення Європейського Суду від 31.07.2014р. про стягнення з держави в користь ОСОБА_1 2000 євро та в жовтні 2014 року відповідачем ОСОБА_1 отримано дані кошти, що визнається відповідачем ОСОБА_1 Отже, позивачем виконанні умови угоди. Позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідачів солідарно 50% справедливої сатисфакції, з урахуванням сплаченої ОСОБА_1 заборгованості 2000грн., 14610,40грн. Суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і позивач має право на зменшення розміру позовних вимог.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що Угода підписана під впливом обману і між ними існувала домовленість про суму гонорару в 100 доларів США.

З матеріалів справи встановлено, що Угода укладалася за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін. ОСОБА_1, підписуючи її, погодився з умовами та розміром гонорару адвоката. Дана Угода не оспорювалась відповідачем ОСОБА_1 і не визнавалась недійсною в судовому порядку. Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, що розмір гонорару за угодою про надання правової допомоги становив 100 доларів США.

Чинним законодавством України не передбачено обов'язковою умовою підписання договору поруки боржником або згоди останнього в укладенні договору поруки, якщо поручитель є відмінним від боржника, і не встановлений обов'язок кредитора попереджати боржника про укладення договору поруки з іншою особою з метою забезпечення виконання його зобов'язань перед кредитором.

Згідно зі ст. 626 ЦК порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя. Безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

Рушення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 не оскаржується і на предмет правильності апеляційним судом не перевіряється.

Відповідачем ОСОБА_1 не доведено тих обставин справи, на які він посилається і доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді