_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 6-100/11
Провадження № 6/520/441/15
УХВАЛА

29.10.2015 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Цапенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документу,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 06.06.2011 року звернувся до суду з поданням та просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, який зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1, до врегулювання, а саме виконання ним своїх зобовязань покладених на нього рішеннями судів, також просить зобовязати відділ ВПМР УМВС України в Одеській області не видавати виїзді документи на імя громадянина України ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та вилучити паспортні документи.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 10 червня 2011 року, заборонено ОСОБА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянину України, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, виїзд за кордон України до виконання зобовязання. Копію ухвали до виконання направлено в Адміністрацію державної прикордонної служби України, для відома ОСОБА_1 ОСОБА_3.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09.06.2015 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 10 червня 2011 року скасовано та передано питання за поданням заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судових засідань призначених на 16.07.2015 року, 10.08.2015 року, 01.09.2015 року, 17.09.2015 року, 29.10.2015 року повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник Кредитної спілки «КРЕДИТІНВЕСТ» у судовому засіданні заперечив проти задоволення подання заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документу.

Представник ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» у судовому засіданні щодо вирішення подання заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документу поклався на думку суду.

Вислухавши пояснення представників заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходяться: виконавчий лист № 2-4316/08 від 12 січня 2009 року, виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ПАТ ОСОБА_5 Аваль грошової суми у розмірі 2113180,63 грн.; виконавчий лист № 2-4316/08 від 12 січня 2009 року, виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ПАТ ОСОБА_5 Аваль грошової суми у розмірі 1730,00 грн.; виконавчий лист № 2-1252/10 від 10 березня 2010 року, виданий Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки Кредитінвест, грошової суми у розмірі 3072937, 90 грн.; виконавчий лист № 2-1881/10 від 11 березня 2011 року, виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» грошової суми у розмірі 321388,78 грн.; виконавчий лист № 2-1881/10 від 11 березня 2011 року, виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» грошової суми у розмірі 976,00 грн.

Як вбачається з довідки КП ОМБТІ та РОН за боржником ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 зареєстровані квартири №№ 5,1,4 по вул. Троїцькій в м. Одесі.

Заступник начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції посилається на те, що станом на 25 травня 2011 року ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазначені рішення судів самостійно не виконав, та заборгованість ним не сплачена, у звязку з цим державний виконавець просить суд тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України до врегулювання, а саме виконання ним своїх зобовязань покладених на нього рішеннями судів, також просить зобовязати відділ ВПМР УМВС України в Одеській області не видавати виїзді документи на імя громадянина України ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та вилучити паспортні документи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вiд 21.01.1994 року № 3857-XII, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Так, п.2 ч.1 ст. 6 відповідного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( ратифікований Законом України 11 вересня 1997р.) та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чинне законодавство не розкриває.

Статтею 90 Закону України «Про виконавче провадження», передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а саме за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду необхідно з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання тобто він має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів у кожному конкретному випадку визначається судом.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Другий Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не надав суду доказів того, що боржник саме ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішеннями судів, та що ним вчинені всі дії, передбачені Законом «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргу, хоча саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, адже саме лише невиконання боржником зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Крім того державним виконавцем не надано доказів стосовно того, чи вжито державною виконавчою службою усіх передбачених законом заходів до погашення боргу боржником, з огляду на те, що в матеріалах справи містяться довідки КП «ОМБТІ та РОН» які підтверджують наявність за боржником ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 зареєстрованих квартир №№ 5,1,4 по вул. Троїцькій в м. Одесі.

Також з матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 потребує виїзду за кордон для лікування, зокрема до медичного, освітнього і лікувального центру «Шахід Модаррес» (м. Тегеран), а саме для проходження кожні два місяці спеціалізованого медичного обстеження нирок та аналізу лікарняних препаратів в крові що підтверджується медичною довідкою, датованою 17 травня 2015 року, які зумовлені проведеною йому операцією по трансплантації нирки. Обмеження у праві виїзду за кордон, в даному випадку, позбавляє ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 права на охорону здоров`я, передбаченого ст.ст. 5, 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документу, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.