АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1616/3849/12 Номер провадження 22-ц/786/2742/15Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С.Д. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Винниченка Ю.М.,

Суддів : Карпушина Г.Л., Корнієнка В.І.,

при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 24 липня

2015 року

у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного

суду,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що він сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 відповідно до виконавчого листа, виданого на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 13.09.2012 року.

Постановами старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ від 23 березня 2015 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить йому, ОСОБА_5.(а.с.3-4).

Вважає, що дані постанови є незаконними, винесені всупереч вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а дії державного виконавця неправомірними, оскільки станом на 23.03.2014 року він мав заборгованість по аліментам лише за один місяць, яка ним була погашена. Прохав визнати неправомірними дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції щодо винесення постанов від 23 березня 2015 року про накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, що належить йому ОСОБА_2, та скасувати дані постанови.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 24 липня 2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відмовлено.

В апеляційній скарзі порушено питання про скасування ухвали суду з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що місцевим судом не враховані доводи його скарги, не враховано порушень державним виконавцем вимог ст.11, 74 Закону України «Про виконавче провадження» при накладенні арешту на майно.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення.

Відмовляючи у задоволенні скарги, місцевий суд виходив з безпідставності скарги, оскільки виконання боржником рішення суду слугує підставою для невчинення виконавчих дій примусового характеру, зокрема звернення стягнення на майно чи кошти боржника, однак не є підставою для припинення заходів забезпечення повного виконання рішення, скасування яких призведе до надання боржнику можливості відчужити належне йому майно, що може призвести до невиконання ним рішення суду в повному обсязі, тому вважав дії державного виконавця у ВП № 46691869 від 23.03.2015 року при винесенні постанов про накладення арешту на все нерухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 правомірними.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 5 вересня 2012 року.

1 листопада 2012 року на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист (а.с. 5).

Відповідно до п.5 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження, Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

З матеріалів справи вбачається, що 20 02. 2015 року постановою начальника ВДВС Диканського РУЮ ОСОБА_6 було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1616/3849, виданого 01.11.2012 року в зв»язку із звільненням боржника з ТОВ «Укпродснекгруп». Виконавчий лист направлено до Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ.

З постанови також вбачається, що станом на 01.02.2015 року борг зі сплати аліментів відсутній (а.с. 6).

Таким чином, на час ухвалення оскаржуваних постанов, а саме 23.03.2015 року у ОСОБА_2 була наявна заборгованість зі сплати аліментів лише за один місяць - лютий 2015 року.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 13.04.2015 року ОСОБА_2 було погашено заборгованість по аліментам за лютий- березень 2015 року в сумі 1630 грн. та 08.05.2015 року сплачено аліменти в сумі 866 грн. за квітень 2015 року (а.с. 7,8).

Залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_2, місцевий не врахував зазначені обставини, не з»ясував, в чому саме є загроза для реального виконання рішення.

Окрім того наклав на все рухоме та нерухоме майно боржника, хоча заборгованість по аліментам складала лише за один місяць - 866 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що дії державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ є неправомірними, підстав для накладення арешту на майно боржника не було, а тому постанови від 23.03.2015 року про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно підлягають до скасування.

На підставі викладеного, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. ст.303, 307 ч2.п.2, 312 ч.2 п.2, 315, 317 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 24 липня 2015 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 23 березня 2015 року про накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, що належить ОСОБА_2.

Скасувати постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Гавриленко Дар»ї Валеріївни по ВП № 46691869 від 23.03.2015 року про накладення арешту на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2.

Скасувати постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Гавриленко Дар»ї Валеріївни по ВП № 46691869 від 23.03.2015 року про накладення арешту на все рухоме майно, що належить ОСОБА_2.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних

справ.

Головуючий суддя: (підпис) Винниченко Ю.М.

Судді : (підпис) Карпушин Г.Л. (підпис) Корнієнко В.І.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області Ю.М.Винниченко