АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/2261/15-ц Головуючий в суді першої
Провадження 22-ц/774/1593/К/15 інстанції - Мельник Ю.П.
Категорія № 26 (3) Доповідач Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Юфєрєвої Олени Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «Північний ГЗК») та просив стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену втратою професійної працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково та на його користь з ПАТ «Північний ГЗК» стягнуто 80 000 грн. моральної шкоди, а також - на користь держави судовий збір 800 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Північний ГЗК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, визначений судом розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню, є необґрунтованим та значно завищеним, не відповідає засадам виваженості, розумності і справедливості, а також характеру і тривалості фізичних та моральних страждань позивача. Крім того, відповідач не погоджується з сумою стягнутого судового збору, посилаючись на норми ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_4 працював на підприємстві відповідача з 25 грудня 1975 року протягом 38 років на різних посадах: помічником машиніста локомотива (тепловоза) залізничного цеху, машиністом локомотива (тепловоза), остання посада - машиніст інструктор локомотивних бригад служби рухомого складу залізничного транспорту по вивезенню гірничої маси, з них 28 років 02 місяці в умовах впливу шкідливих факторів. Звільнився позивач з ПАТ «Північний ГЗК» 10 серпня 2012 року за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.4-8).

Первинним висновком МСЕК від 01 серпня 2012 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 50 % та третю групу інвалідності, наступний переогляд 01 серпня 2013 року (а.с 18).

Висновком МСЕК від 01 серпня 2013 року позивачу встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 50 % та третю групу інвалідності безстроково (а.с 19).

Пунктами 14, 16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 червня 2012 року встановлено обставини, за яких у ОСОБА_4 виникли професійні захворювання під час роботи на ПАТ «Північний ГЗК» (а.с.9-11).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності, у зв'язку з цим, підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним, орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з Акту розслідування від 21 червня 2012 року, причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

У зв'язку з цим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності факту спричинення позивачу моральної шкоди з вини підприємства-роботодавця.

Між тим, колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги про те, що розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_4, є значно завищеним.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначений судом без повного урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Зважаючи на те, що відсоток втрати професійної працездатності позивача становить 50 %, та враховуючи тривалість розладу здоров'я, конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання і пов'язаних із ним фізичних і моральних страждань, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, наслідків, що наступили, колегія суддів вважає, що суму моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції з ПАТ «Північний ГЗК» на користь позивача, необхідно зменшити з 80 000 грн. до 25000 грн., у зв'язку із чим рішення підлягає зміні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, не дотримався норм ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою визначено, що за подання позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати, отже розмір судового збору, стягнутого судом першої інстанції з ПАТ «Північний ГЗК» на користь держави, необхідно зменшити з 800 грн. до 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 18 червня 2015 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь ОСОБА_4, змінити, зменшивши цей розмір з 80 000 (восьмидесяти тисяч) гривень до 25 000 (двадцяти п'яти тисяч) гривень.

Рішення суду в частині визначення розміру судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь держави, змінити, зменшивши його з 800 (вісімсот) грн. до 243 (двохсот сорока трьох) гривень 60 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів