Справа №2-8084/09 3 тома 05.08.2015 05.08.2015 05.08.2015
Провадження №22-ц/784/1944/15
Головуючий у першій інстанції- Павлова Ж.П.
Доповідач апеляційної інстанції-Кутова Т.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання: Горенко Ю.В.,

за участю заявника - ОСОБА_1,

боржниці - ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2015 року за заявою

ОСОБА_1

про зміну порядку та способу виконання рішення суду у цивільній справі за позовом

ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_1, до ОСОБА_2

про усунення перешкод та відшкодування шкоди

У С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_4 Поряд з іншим ОСОБА_5, зобов'язано за власний рахунок виконати будівельні роботи для посилення фундаменту та утеплення стіни і ремонт перекриття та зашивки фронтону даху будинку АДРЕСА_1 у відповідності до висновку № 2-ТЗ-140709 Науково-дослідницького центру (далі - НДЦ) «Будівельних конструкцій» від 20 липня 2009 року.

На підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 9 червня 2010 року, в цій частині судового рішення відкрите виконавче провадження.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2014 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ОСОБА_4 на правонаступника ОСОБА_1

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну порядку та способу виконання судового рішення.

Заявник зазначав, що відповідачка ОСОБА_2 свідомо не виконує рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 року, здійснила самочинне будівництво, яке унеможливлює проведення відновлювальних робіт за судовим рішенням, а вжиті до неї заходи щодо знесення самочинної будови та відповідальності за невиконання судового рішення виявились безрезультатними.

Посилаючись на неможливість виконання судового рішення від 28 квітня 2010 року у передбачений цим рішенням спосіб, ОСОБА_1 просив змінити спосіб виконання судового рішення з зобов'язання відповідачки провести ремонтно-відновлювальні роботи його будівлі на - стягнення вартості цих робіт у розмірі 36 602 грн. В подальшому заявник збільшив вимоги та просив стягнути 86749 грн. компенсації вартості відновлювальних робіт, а також 1600 грн. вартості робіт з розробки кошторису.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2015 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання судового рішення задоволено. Змінено порядок і спосіб виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 року та стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 86749 грн. компенсації вартості ремонтно-відновлювальних робіт, а також 1600 грн. вартості робіт з розробки кошторису.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1, посилаючись на те, що суд визначив вартість робіт на підставі неналежних доказів, а також на те, що нею були проведені необхідні ремонтні роботи тобто фактично виконано рішення суду.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 щодо зміни способу виконання судового рішення, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не виконує рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 року, яким покладено на неї обов'язок виконати певні будівельні роботи, здійснила самочинне будівництво, яке унеможливлює проведення встановлених судовим рішенням будівельних робіт, а тому є наявними підстави для зміни способу виконання вказаного рішення суду відповідно до положень ст. 373 ЦПК України, та стягнення з відповідачки вартості вказаних судом робіт відповідно до висновку спеціаліста наданого стягувачем в даній справі.

З таким висновком місцевого суду не можна погодитись в повній мірі.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 року зобов'язано ОСОБА_2 здійснити, поряд з іншим, будівельні роботи з посилення фундаменту, утеплення стіни та ремонту перекриття і зашивки фронтону даху будинку АДРЕСА_1 у відповідності до висновку № 2-ТЗ-140709 НДЦ «Будівельних конструкцій» від 20 липня 2009 року (т.1 а.с. 191-192).

Постановою державного виконавця від 14 червня 2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2014 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача ОСОБА_4 на правонаступника ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 308).

До теперішнього часу вказане рішення є невиконаним. До боржниці ОСОБА_2 не одноразово застосовувались встановлені законом наслідки, в зв'язку з невиконанням рішення суду (штраф, обмеження виїзду за кордон, розглядалось питання щодо кримінальної відповідальності) (т. 2 а.с. 14-15).

Відповідно до іншого рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 3 лютого 2011 року ОСОБА_2 також зобов'язано знести за власний рахунок самочинно збудоване нерухоме майно, в тому числі і стіну, яка примикає до стіни будинку ОСОБА_6, щодо укріплення та утеплення якої ОСОБА_2 зобов'язана виконати будівельні роботи за попереднім судовим рішенням апеляційного суду від 28 квітня 2010 року (т.2 а.с. 8-9). Вказане рішення до теперішнього часу також не виконано.

Так, наявність вказаного рішення про зобов'язання ОСОБА_2 знесення самовільно збудованої стіни, яке набрало законної сили та підлягає примусовому виконанню, та відсутність акту державного виконавця щодо виконання чи часткового виконання судового рішення від 28 квітня 2010 року, в зв'язку із зведенням цієї стіни, на чому наполягає ОСОБА_2, вказує на наявність певного ускладнення, яке існує на даний час, у виконанні цього рішення.

Підстави та порядок зміни способу виконання судового рішення врегульовані статтею 373 ЦПК та статтею 36 Закону «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту статті 373 ЦПК та статті 36 Закону «Про виконавче провадження» підставою для зміни способу виконання судового рішення є наявність обставин, що перешкоджають або утруднюють виконання рішення у той спосіб, який зазначено в судовому рішенні. Зміна способу і порядку виконання допускається у виняткових випадках та полягає в заміні одного заходу примусового виконання, встановленого законом або судом, на інший, більш доцільний або єдино можливий за наявних обставин.

Така ж правова позиція викладена і у пункті 10 постанови №10 Пленуму ВСУ від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Отже, для вирішення питання про можливість застосування правил статті 373 ЦПК для зміни способу необхідно встановити наявність обставин, передбачених цією нормою, тобто наявність факторів, які утруднюють виконання рішення, а також визначити, чи вимога заявника про інший спосіб виконання рішення відповідає вимогам закону та межам заявлених позовних вимог або це є інший спосіб захисту порушеного права, який виходить за межі вирішеного судом спору.

Способи захисту цивільних прав, передбачені статтею 16 ЦК, серед яких як окремий спосіб зазначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2 ).

Способи відшкодування майнової шкоди, серед яких передбачено відшкодування шкоди як в натурі так і в грошовому виразі, встановлені статтею 22 ЦК.

За такого спосіб захисту права, на який просить змінити рішення суду стягувач ОСОБА_1 законом передбачено.

Враховуючи викладене, суд вірно вважав, що існують на даний час ускладнення у виконанні судового рішення та, що спосіб його виконання, зазначений стягувачем, відповідає вимогам закону.

Проте, суд не звернув уваги, що наявність лише цих умов не є достатнім для вирішення даного спору .

Так, із змісту рішення, спосіб виконання якого просить змінити ОСОБА_4, правонаступником якого є ОСОБА_1, вбачається, що останній просив захистити своє порушене право власності на домоволодіння шляхом зобов'язання відповідачки ОСОБА_2 виконати відповідні будівельні роботи.

Вказані позовні вимоги судом задоволені частково та зобов'язано відповідачку за власний рахунок виконати будівельні роботи для посилення фундаменту та утеплення стіни і ремонт перекриття та зашивки фронтону даху будинку АДРЕСА_1 у відповідності до висновку №2-ТЗ-140709 НДЦ «Будівельних конструкцій» від 20 липня 2009 року.

Із змісту мотивувальної частини вказаного рішення слідує, що суду надавались докази вартості робіт, обов'язок щодо здійснення яких судом покладено на ОСОБА_2 Таким доказом власне і є висновок №2-ТЗ-140709 НДЦ «Будівельних конструкцій» від 20 липня 2009 року де також міститься відповідний кошторисний розрахунок грошових затрат, пов'язаних з виконанням вказаних робіт (т. 1 а.с. 38 - 49). Так, прямі витрати по кошторису, пов'язані з виконанням визначених судом будівельних робіт, становлять 23960 грн., з урахуванням інших витрат - 29175 грн., а з урахуванням НДС- 37302 грн.

Проте, ухвалюючи судове рішення від 28 квітня 2010 року та покладаючи обов'язок на відповідачку виконати відповідні будівельні роботи, апеляційний суд не зробив висновок щодо встановлення їх вартості, відповідно до наведених доказів досліджених судом.

Проте, із змісту заяви про зміну способу виконання цього рішення, стягувач зазначаючи вартість вказаних робіт посилається на висновок спеціаліста Регіонально торгово-промислової палати Миколаївської області станом на 16 лютого 2015 року (т. 2 а.с.208-219). Однак ні вказаний висновок ні наведені в ньому розрахунки не були предметом дослідження суду під час ухвалення рішення від 28 квітня 2010 року, оскільки своє рішення суд обґрунтовував іншим вищенаведеним висновком НДЦ «Будівельних конструкцій» від 20 липня 2009 року.

Таким чином, вимоги стягувача про зміну рішення у спосіб стягнення з відповідачки 86749 грн. вартості будівельних робіт, не можуть бути задоволені, оскільки такі вимоги фактично виходять за межі вимог позивача, предмету доказування у справі та є фактично зміною змісту рішення суду про зміну способу виконання якого заявив ОСОБА_1

За вказаних обставин, висновки місцевого суду в оскаржуваній ухвалі, про наявність правових підстав для зміни рішення суду про покладення обов'язку на відповідачку виконати будівельні роботи не ґрунтуються на вимогах наведених процесуальних норм. В зв'язку з цим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, з постановленням нової ухвали з цього питання про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду.

Проте, заявник не позбавлений права при наявності правових підстав, щодо звернення до належного суду з відповідною заявою в порядку ст. 220 ЦПК України про ухвалення додаткового рішення, з метою визначення вартості будівельних робіт відповідно до висновку НДЦ «Будівельні конструкції» від 20 липня 2009 року, які судовим рішенням від 28 квітня 2010 року зобов'язана здійснити ОСОБА_2 та в подальшому, при наявності підстав, вирішити питання про зміну способу виконання цього рішення. Доводи стягувача на збільшення вартості вказаних будівельних робіт в подальшому можуть бути підставою для пред'явлення відповідного позову.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 липня 2015 року скасувати, та постановити нову.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 року, яким зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок виконати будівельні роботи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж двадцяти днів.

Судді: