Справа №489/608/15-ц 18.08.2015 18.08.2015 18.08.2015
Провадження № 22-ц/784/2009/15 Головуючий першої інстанції: Кокорєв В.В.
Категорія: 5 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Темнікової В.І.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Свіщуку О.В.

за участі представника позивача - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, її представника - ОСОБА_5, представника третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_7,

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2015 року за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_8, виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про вселення, усунення перешкод в користуванні спільним майном, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 р. ОСОБА_7 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про вселення, усунення перешкод в користуванні спільним майном визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що є власником 1/12 частини квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідач, яка також є співвласником квартири, перешкоджає їй у користуванні житлом (не допускає до квартири, не передає ключі), позивач, уточнивши позовні вимоги, остаточно просила суд вселити її у спірну квартиру, визнати незаконними дії відповідача щодо порушення її права на вільне та безперешкодне користування майном, зобов'язати відповідача негайно звільнити квартиру від сторонніх осіб, не чинити перешкод у вільному доступі до квартири та надати ключі та оригінал технічного паспорту для внесення запису щодо її прав співвласника.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2015 р. позов задоволено частково.

Постановлено вселити позивача в квартиру АДРЕСА_1, зобов'язано відповідача не чинити перешкод позивачеві у вільному доступі до квартири та користуванні нею шляхом надання ключів від вхідних дверей квартири. Стягнуто з відповідача на користь позивача 243 грн. 60 коп. судового збору. В решті позову - відмовлено.

Судом до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, залучено ОСОБА_8 (співвласника спірної квартири) та виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування.

В апеляційній скарзі позивач вказує на неправильність рішення суду в частині вирішення позовних вимог щодо зобов'язання провести виселення сторонніх осіб та визнання дій відповідача неправомірними і просить в цій частині рішення змінити, задовольнивши вказані вимоги.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин спору, неврахування судом того, що частка позивача у квартирі є незначною і провести поділ квартири не можливо, апелянт просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.

У запереченні на апеляційну скаргу відповідача представник позивача вказує на безпідставність та необґрунтованість її доводів і просить скаргу відхилити, залишити без змін рішення суду в частині вселення позивача, усунення перешкод у користуванні квартирою та розподілу судових витрат.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, відповідача, її представника, та представника органу піки та піклування, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить: позивачеві ОСОБА_4 - 1/12 частина, відповідачеві ОСОБА_4 - ? частини, третій особі ОСОБА_8 - 1/6 частина.

Між відповідачем, яка зареєстрована та постійно проживає у спірній квартирі, та позивачем існує спір стосовно спільного майна, оскільки відповідач не допускає позивача до квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України до правомочностей власника належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Власник житлового будинку , квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України).

Враховуючи наведені положення закону та встановивши, що права позивача на користування спірною квартирою порушені відповідачем, суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою та покладення обов'язку надати ключі.

Доводи апеляційної скарги відповідача стосовно помилковості висновків суду про часткове задоволення позову є безпідставними.

Так, посилання відповідача на те, що позивач уникає пропозицій щодо вирішення питання про сплату компенсації за часку у спільному майні та понесені відповідачем витрати на догляд за спадкодавцем не мають правового значення для вирішення даного спору.

Що стосується доводів про те, що частка позивача в праві на спірну квартиру є незначною і становить 3,92 кв.м жилої площі, то таке не позбавляє позивача права користування спірним майном, оскільки учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно (ч. 1 ст. 356 ЦК України), а не на конкретно визначену частку у майні. Спільна часткова власність характеризується множинністю суб'єктів і єдністю об'єкта. Відповідно, кожному із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна, це майно належить усім співвласникам одночасно.

Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апеляційної скарги позивача про неправомірність рішення суду в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог.

Зокрема, заявляючи позовні вимоги про визнання дій відповідача по перешкоджанню в користуванні квартирою неправомірними, позивач обрала спосіб захисту, непритаманний способам захисту права власності у спорі між співвласниками.

Позов про покладення обов'язку на позивача звільнити квартиру від сторонніх осіб фактично містить вимогу про виселення осіб, які не були залучені до участі у справі, а тому вирішення таких вимог без участі таких осіб могло привести до грубого порушення їхніх прав.

За такого суд обґрунтовано не задовольнив позовні вимоги щодо визнання дій відповідача неправомірними і покладення обов'язку з виселення сторонніх осіб.

Враховуючи викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відхилити, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: