Справа № 581/820/15-ц
Провадження № 2/581/311/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2015 року смт. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Бутенка Д.В, при секретарі судового засідання Голодної М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, треті особи без права заявлення самостійних вимог на предмет спору: Липоводолинська районна державна нотаріальна контора Сумської області, реєстраційна служба Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом, уточнивши який, мотивували його тим, що в ІНФОРМАЦІЯ_4 помер гр. ОСОБА_3 (батько позивачки ОСОБА_1 та одночасно чоловік співпозивачки ОСОБА_2.), який постійно до дня смерті мешкав в АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилася спадщина у виді вказаного вище домоволодіння з господарськими спорудами. ОСОБА_3 за свого життя склав заповіт, яким усе належне йому майно розпорядилася передати після його смерті його доньці, тобто позивачці по справі ОСОБА_1 (дане спадкове розпорядження є чинним на день розгляду даної справи та ніким не оспорено). Іншим спадкоємцем першої черги за законом є дружина - ОСОБА_2, яка є пенсіонеркою по віку і має право на обов'язкову долю в спадковому майні, постійно проживала із своїм чоловіком на день його смерті, вела з ним спільне господарство, тобто на підставі ст.1241, ч.2 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, але фактично її на своє ім'я не оформила. В оформленні прав на спадщину у виді домоволодіння з господарськими спорудами в нотаріальній конторі позивачам відмовили через те, що за свого життя гр. ОСОБА_3 (їхній батько та чоловік) не оформив та не зареєстрував в органах БТІ право власності на зазначений вище об'єкт нерухомості.

Уважаючи себе єдиними спадкоємцями за заповітом та за законом першої черги спадкування після смерті свого батька та чоловіка, позивачі просили суд визнати за ними право власності на 1/2 частину кожному спірної будівлі із господарськими спорудами як набуте ними в порядку спадкування за заповітом та за законом (обов'язковій частці у спадщині).

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, додатково подавши письмові докази в підтвердження позовних вимог.

Русанівська сільська рада Липоводолинського району Сумської області позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, як відповідач, визнала, просила справу розглядати за відсутності їх представника.

Представник Липоводолинської районної державної контори до суду не з'явився, але в письмовій заяві державний нотаріус Мельник В.О. просив розглянути справу за його відсутності.

Представник реєстраційної служби Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області, як третя особа, до суду не з'явився, але в письмовій заяві не заперечував проти позову, просив справу розглянути без участі представника реєстраційна служба Липоводолинського районного управління юстиції Сумської області.

У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін та третіх осіб, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши обставини справи, в якій достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом установлено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 82 роки ОСОБА_3 в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області, який був батьком ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_1.), та який був чоловіком ОСОБА_2 (а.с.8,11,12,13,47). Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчено секретарем виконавчого комітету Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області 27 листопада 2003 року, реєстровий № 38 (даний заповіт не змінювався і не скасовувався) (а.с.10). Іншим спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 - дружина спадкодавця, яка є пенсіонеркою за віком, а тому має право на обов'язкову долю в спадковому майні, постійно проживала із своїм чоловіком на день його смерті, вела з ним спільне господарство, тобто на підставі ст.1241, ч.2 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, але фактично її на своє ім'я не оформила (а.с.9,46,47).

Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом та за заповітом після смерті ОСОБА_3 судом не встановлено (а.с.9,41).

ОСОБА_2 станом на день смерті ОСОБА_3 була непрацездатною у зв'язку з досягненням пенсійного віку та набула статусу вдови після смерті свого чоловіка (а.с. 44-47).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Русанвської сільської ради Липоводолинського району Сумської області від 06 серпня 2015 року № 320 та даних погосподарської книги, домоволодіння АДРЕСА_1, обліковувалось за померлим ОСОБА_3 (а.с.19,20).

З довідки виконавчого комітету Русанівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області № 311 від 04 серпня 2015 року також вбачається, що останнім постійним місцем проживання ОСОБА_3 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 було АДРЕСА_1 (а.с.9).

З державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_3, яка мешкає в с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області, вбачається що на підставі рішення 3 сесії 23 скликання виконавчого комітету Русанівської сільської ради народних депутатів від 11 вересня 1998 року, зазначеній фізичній особі передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,42 гектарів, яка розташована на території с.Русанівка Русанівської сільської ради, з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель - 0,25 гектарів, ведення особистого підсобного господарства - 0,17 гектарів (а.с.18).

З довідки Липоводолинської районної державної нотаріальної контори № 957/01-16 від 03 вересня 2015 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 в Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 329/2008 від 13 серпня 2008 року за заявою ОСОБА_1 Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався секретарем Русанівської сільської ради Липоводолинського району 27 листопада 2003 року за реєстровим номером 38. Після смерті ОСОБА_3 22 липня 2015 року видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_1 за реєстрованим номерами 1459, 1462, 1465 (а.с.41).

У відповідності до технічного паспорту на спірне майно, домогосподарство АДРЕСА_1 зводились у 1965 році, до них віднесений житловий будинок, веранда, літня кухня, два сараї, вбиральня, погріб, гараж та огорожа. При цьому, самовільно зведені будівлі у цьому домогосподарстві відсутні (а.с. 15-16,17).

При вирішенні цього спору, суд виходить з таких положень закону чинного на час виникнення спірних правовідносин зі спадкування.

Так, згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з

якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.1221 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою,

службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Частиною 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення і примноження їх власності.

Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивачів суд вважає обґрунтованими. Також судом достовірно встановлено, що позивачка ОСОБА_1, є спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька, а позивачка ОСОБА_2, є спадкоємцем за законом першої черги спадкування після смерті свого чоловіка та має право на обов'язку частку у спадщині після смерті свого чоловіка незалежно від змісту заповіту. За свого життя ОСОБА_3 на відведеній для цього земельній ділянці правомірно звів домоволодіння з господарськими спорудами, але через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння ОСОБА_6 і ОСОБА_2 не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння і зареєструвати право власності на нього, а тому їхні права на спадщину підлягають захисту саме у спосіб визнання за ними право власності на 1/2 частину кожному на вищевказане домоволодіння із господарськими спорудами.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 208, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 344, 392, 1217, 1218 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області, право власності на 1/2 частину у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1, із господарськими спорудами, а саме: літньою кухнею під літ. "Б", сараєм літ. "В", гаражем літ. "Г", сараєм літ. "Д", погрібом під літ. "п/г", вбиральнею літ. "У", огорожею літ. "№1-2".

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою с. Русанівка Липоводолинського району Сумської області, право власності на 1/2 частину у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1, із господарськими спорудами, а саме: літньою кухнею під літ. "Б", сараєм літ. "В", гаражем літ. "Г", сараєм літ. "Д", погрібом під літ. "п/г", вбиральнею літ. "У", огорожею літ. "№1-2".

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Бутенко