Справа № 167/316/15-ц Провадження № 22-ц/773/1426/15 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Категорія: 53 Доповідач: Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Завидовської - Марчук О.Г. ,

суддів - Федонюк С.Ю., Свистун О.В.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Забожчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про стягнення компенсації за дні невикористаної відпустки, вихідної допомоги, середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за апеляційною скаргою відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 серпня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернулася з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області про стягнення компенсації за дні невикористаної відпустки, вихідної допомоги, середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 27.09.2011 року працювала на посаді старшого паспортиста сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області та 15.08.2014 року була звільнена з роботи на підставі ч.1 ст. 40 КзПП України. При звільненні відповідач не здійснив виплату їй вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні відпустки, покликаючиь на те, що видатки у кошторисі УМВС України у Волинській області на посаду, з якої була звільнена ОСОБА_1 не передбачені, а тому вони не підлягають до виплати.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, вихідну допомогу при звільненні та середній заробіток за весь час затримки розрахунку на загальну суму 15737, 40 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 серпня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з Управління МВС України у Волинській області в користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки, вихідну допомогу та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у загальному розмірі 15737 грн. 40 коп. та в користь держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач - Управління МВС України у Волинській області подав апеляційну скаргу на це рішення, в якій, покликаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримала подану апеляційну скаргу та просила рішення суду скасувати, а в позові відмовити.

Позивач апеляційну скаргу заперечила, просила її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно виходив з того, що з вини відповідача позивачу ОСОБА_1 при звільненні не виплачено належних їй сум при звільненні, а тому дійшов до правильного висновку про задоволення вимог позивача.

Так, судом правильно встановлено, що ОСОБА_1, згідно записів трудової книжки серії АЕ№902813 від 28.09.2011 року, працювала на посаді старшого паспортиста сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Рожищенського РВ УМВС України у Волинській області (наказ № 390-о/с від 28.09.2001 року) і була звільнена із займаної посади на підставі п.1 ст.40 КзПП України 15 серпня 2014 року (наказ № 245 о/с від 14.08.2014 року).

До цього, відповідно до наказу №256 о/с від 31.08.2012 року, ОСОБА_1 було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 серпня 2012 року (а.с. 9).

Наказом від 05 листопада 2012 року № 1763 в підрозділах УМВС області проведено організаційно - штатні зміни, пов'язані з ліквідацією підрозділів у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, посада ОСОБА_1 скорочена.

При звільненні їй не були виплачені належні суми, а саме компенсація за невикористані відпустки і вихідна допомога, її вимога про виплату цих сум відповідачем була відхилена, в зв'язку з відсутністю коштів на ці виплати.

Встановлені обставини підтверджуються наявними у справі належними доказами і не оспорюються сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. 44 КЗпПП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 ст. 36 та пунктах 1,2,6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середньомісячного заробітку.

Частиною 1 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також відпустки працівникам, які мають дітей.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 6-144цс13 на засіданні Судової палати у цивільних справах 29 січня 2014 року, предметом якої був спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Отже, вірно встановивши вказані обставини справи та відповідно до вищенаведених норм матеріального права і обов'язковості рішення Верховного суду України відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення із відповідача вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду про те, що відповідач зобов'язаний при звільненні працівника здійснити всі необхідні виплати, які передбачені законом, оскільки сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром вказаних виплат, які були стягнуті судом в користь позивача, в зв'язку з невідповідністю їх розрахунку Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100( далі - Порядок).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з розрахунку належних до виплати сум, що був наданий позивачем ОСОБА_1

Так, із заяви про уточнення позовних вимог вбачається, що, при здійсненні розрахунків виплат позивач керувалась довідкою про середню заробітну плату, наданою суду першої інстанції Управлінням МВС України у Волинській області (а.с.58), а також покликаючись на вищезазначений Порядок вказувала, що так як вона не працювала останні два місяці, і два місяці перед тим, то середню заробітну плату слід обчислювати, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Управліня МВС України у Волинській області, заперечуючи вказані розрахунки, вказувало, що при обчисленні необхідних для виплати позивачу сум слід виходити із середньоденного заробітку 40грн. 66коп., який визначено ними на основі довідки про середню заробітну плату від 20.07.2015 року (а.с.58) шляхом ділення заробітної плати, що враховується для розрахунку середньої заробітної плати на кількість календарних днів у розрахунковому періоді (за винятком календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин).

Однак, вказані розрахунки позивача та заперечення відповідача з цього приводу суперечать положенням Порядку, які регулюють порядок обчислення вказаних виплат.

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку передбачено, що обчислення середньої заробітної плати, зокрема, для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 Порядку в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного окладу).

Отже, при проведенні розрахунку сум, належних до виплати ОСОБА_1, слід виходити із встановленого їй місячного окладу, тарифної ставки, оскільки останні два роки перед звільненням вона не мала заробітків в зв'язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною.

На вимогу апеляційного суду Рожищенським РВ УМВС України у Волинській області надано довідку про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 за період з вересня 2011 року по серпень 2012 року, в якій вказано місячний посадовий оклад позивача за цей період

До виходу у відпустку по догляду за дитиною ОСОБА_1 пропрацювала в Управлінні МВС України у Волинській області 10 місяців 26 днів.

Згідно довідки, виданої Рожищенським РВ УМВС України у Волинській області від 30.09.2015 року, з якою погодилась ОСОБА_1, тривалість невикористаної нею відпустки становить 22 календарні дні.

Згідно з п. 7 розділу ІV Порядку нарахування виплат, зокрема, компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Виходячи з даних довідки про заробітну плату, беручи за основу розрахунку посадовий оклад ОСОБА_1 за відпрацьований нею на підприємстві період (10185 грн.), поділивши його на кількість календарних днів відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством)(209.дн.), помноживши на кількість днів невикористаної відпустки(22дн.), до виплати позивачу підлягає компенсація за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 1071 грн. 40 коп.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок), у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

При цьому, як визначено п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника, зокрема, за час відпусток, та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до п. 8 (абз.1) Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Отже, виходячи з наведеного середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила (2204(з/п за 2 останні місяці):37 (число відпрацьованих робочих днів) 59, 57 грн.

Відповідно до абз.2,3 Порядку у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абз.1 п.8 Порядку, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно із графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Отже, виходячи з наведеного, а також з того, що до виплати позивачу підлягає вихідна допомога в розмірі середньомісячного заробітку, до виплати ОСОБА_1 підлягає вихідна допомога в розмірі (59, 57(середньоденна з/п) х 22(середньомісячне число роб. днів за останні 2 місяці) 1310 грн. 54 коп.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходив з того, що за період з 16.08.2014 року по 07.04.2015 року(період, за який позивач просила стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні - з дня наступного за днем звільнення по день влаштування на нову роботу) було 166 робочих днів. Проте, судом не враховано що за цей період було 6 святкових днів, а тому розрахунок слід проводити, виходячи із 160 робочих днів. Отже, до виплати ОСОБА_1 підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 9531 грн. 20 коп.(160 (кількість робочих днів затримки) х 59,57 - (середньоденний заробіток).

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягнення необхідних для виплати сум позивачу ОСОБА_1

Отже, рішення суду першої інстанції слід змінити, стягнувши з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки 1071 грн. 40 коп., вихідну допомогу 1310грн. 54 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 9531 грн. 20 коп., а всього 11 913 грн. 14 коп.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 серпня 2015 року змінити.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки 1071 (одна тисяча сімдесят один) грн. 40 коп., вихідну допомогу 1310 (одна тисяча триста десять) грн. 54 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 9531(дев'ять тисяч п'ятсот тридцять один) грн. 20 коп., а всього 11 913 (одинадцять тисяч дев'ятсот тринадцять)грн. 14 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді