Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Соболь О.С., Шмигленко О.Ю.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноармійську цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Красноармійська районна державна адміністрація про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. В обґрунтування своєї заяви вказав, що після смерті його батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Надеждинка Красноармійського району Донецької області відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,266 га, яка розташована на території Новоєлизаветівської сільської ради та призначена для товарного сільськогосподарського виробництва. При житті батько склав на його ім'я заповіт , яким заповів все належне йому на час смерті майно. На час смерті батька він проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1, однак, за цією адресою він не зареєстрований. Факт його проживання на час відкритті спадщини разом з померлим підтверджується довідкою з місця проживання від 29.09.2014 року. Проте він не може оформити свої спадкові права, оскільки вони з батьком не були зареєстровані за однією адресою, просить встановити факт постійного проживання з ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою : АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання заявник не з»явився, просив справу слухати за його відсутність, за участю свого представника.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви, наполягав на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи Красноармійської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, просили справу слухати у їх відсутність.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт сумісного проживання заявника ОСОБА_2 із спадкодавцем в період з січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання спадкодавця, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, свідка, з»ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком заявника ОСОБА_2 ( а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ( а.с. 7н).

Після смерті ОСОБА_3 смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,266 га, яка розташована на території Новоєлизаветівської сільської ради та призначена для товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку ( а.с. 4).

Згідно заповіту від 17.06.1996 року , складеному ОСОБА_3 останній заповів все належне йому на час смерті майно своєму сину ОСОБА_2 ( а.с. 8).

Судом встановлено , що з січня 2004 року по день смерті ОСОБА_3 тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1, заявник проживав разом з останнім за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні та довідкою Новоєлизаветівською сільською радою від 29.09.2014 року ( а.с. 27).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 на час смерті його батька ОСОБА_3 проживав разом з ним з січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою:АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником спадкоємцем ОСОБА_2 права на отримання спадку.

Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, інших спадкоємців як встановлено в судовому засіданні не мається, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими , які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,5,7,8,10,14,57-60,208-209,212-218,256 ЦПК України,-

В И Р І ШИ В :

Заяву ОСОБА_2, заінтерсована особа: Красноармійська района державна адміністрація про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, в період з січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили пісдя закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: