Провадження № 2-з/761/554/2015
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

До суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту: на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2; на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами загальною площею 275,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3; на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4. Заява мотивна тим, що, після відкриття провадження по справі відповідачем неодноразово було повідомлено позивача про свій намір реалізувати нерухоме майно, без згоди позивача, що належать сторонам на праві спільної сумісної власності. Позивача було повідомлено про те, що майно зареєстроване на відповідача вже виставлене для продажу в засобах масової інформації, без згоди позивача за допомогою ріелторської компанії на інтернет сайтах. Реалізація нерухомого майна відповідачем без згоди позивача, що належить сторонам на прав спільної сумісної власності, призведе до реальної загрози виконання можливого рішення суду про поділ спільного майна.

Питання про забезпечення позову вирішується ухвалою, згідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, упровадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до положень ст. 152 ЦПК України є, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 9 від 22.12.2006 р., з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача ОСОБА_3. На підтвердження наявності у останнього даного переліку майна було надано копії правовстановлюючих документів: копії договорів купівлі-продажу, копії витягів з державного реєстру правочинів, копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

За таких умов, суд вважає, що у разі невжиття судом заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 27, 135, 151-153, 209ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Накласти арешт на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за № 1189, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В.

Накласти арешт на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами загальною площею 275,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 та належить на праві власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на підставі рішення виконкому від 17 червня 2010 року Вишеньківської сільської ради за № 261.

Накласти арешт на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4 та належить на праві власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 22 липня 2011 року, за № 883/С/КІ.

Дані про стягувача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: 01030, АДРЕСА_1.

Дані про боржника: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 01030, АДРЕСА_1.

Виконання ухвали покласти на відділі державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову один рік.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо її не скасовано після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: