У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_8, який діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом. Зазначали, що на підставі договору дарування від 2 січня 1964 року ОСОБА_9 належала Ѕ частина будинковолодіння АДРЕСА_1. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного виконавчого комітету Дніпропетровської області від 12 червня 1981 року № 401/9 частку ОСОБА_9 було змінено на 38/100, однак перереєстрацію права власності не проведено. Із 29 квітня 1949 року ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_3». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частини будинковолодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги була його дружина ОСОБА_11, яка фактично прийняла спадщину. ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з чим відкрилася спадщина на частину зазначеного будинковолодіння. До кола спадкоємців першої черги входили її діти: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ОСОБА_12 не встиг оформити свої спадкові права, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після його смерті спадкоємцями першої черги є його дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4 ОСОБА_3 у передбачений законом строк звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого батька. Оскільки ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, то спадкоємцем ОСОБА_11 за правом представлення є його син ОСОБА_5 Правовстановлюючий документ на спадкове майно - договір дарування від 2 січня 1964 року на Ѕ частину спірного будинковолодіння втрачено, тому ОСОБА_3 та представнику ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеного будинковолодіння. Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили задовольнити позов.

У серпні 2014 року ОСОБА_5 подав до суду зустрічний позов, в якому зазначав, що після смерті його діда ОСОБА_9 відкрилась спадщина на 38/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги був він за правом представлення та ОСОБА_11 На час смерті діда йому виповнилося 15 років. Він фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління і володіння спадковим майном, почав проживати у частині будинковолодіння, яка належала дідові, та користуватися нею, проводив ремонт. Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини баба ОСОБА_11 передала йому належні дідові золоту каблучку, медаль «Ветерану праці», велосипед. Зазначені дії він вчиняв за згодою своєї матері ОСОБА_6 Він не відмовлявся від спадщини, тому її прийняв. Крім того, ОСОБА_11 визнавала, що він разом із нею прийняв спадщину після смерті діда та вважала, що саме він повинен спадкувати належну дідові частину будинковолодіння, в якій він проживає до цього часу. З цих підстав просив задовольнити зустрічний позов.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року, первісний позов задоволено частково. Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_11 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 у вигляді 38/200 частини будинковолодіння АДРЕСА_1, яке складається із: житлового будинку літ. «А-1», господарських споруд - сараїв літ. «Б», літ. «Г», вбиральні літ. «Е». Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 на 19/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із: житлового будинку літ. «А-1», господарських споруд - сараїв літ. «Б», літ. «Г», вбиральні літ. «Е». Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 на 19/400 частин будинковолодіння АДРЕСА_1, яке складається із: житлового будинку літ. «А-1», господарських споруд - сараїв літ. «Б», літ. «Г», вбиральні літ. «Е». В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 на 38/200 частин будинковолодіння АДРЕСА_1, яке складається із: житлового будинку літ. «А-1» та господарських споруд - сараїв літ. «Б», літ. «Г», вбиральні літ. «Е». Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 на 19/200 частин будинковолодіння АДРЕСА_1, яке складається із: житлового будинку літ. «А-1», господарських споруд - сараїв літ. «Б», літ. «Г», вбиральні літ. «Е». Визнано за ОСОБА_5 право власності в цілому на 57/200 частин будинковолодіння АДРЕСА_1, яке складається із: житлового будинку літ. «А-1», господарських споруд - сараїв літ. «Б», літ. «Г», вбиральні літ. «Е».

ОСОБА_8, який діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_3 у передбачений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_12, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно; ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_12

Задовольняючи зустрічний позов, суди виходили з того, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті діда ОСОБА_9, тому частки сторін у спадковому майні мають визначатись з урахуванням цієї обставини.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна.

Судами встановлено, що на підставі договору дарування від 2 січня 1964 року, посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі № 1-1, ОСОБА_9 належала Ѕ частина будинковолодіння АДРЕСА_1. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного виконавчого комітету Дніпропетровської області від 12 червня 1981 року № 401/9 частку ОСОБА_9 було змінено на 38/100, однак перереєстрацію права власності не було проведено.

На підставі договору купівлі-продажу від 28 липня 1981 року, посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі № 1-2449, 32/100 частин цього будинковолодіння належить ОСОБА_6, - матері ОСОБА_5

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26 вересня 2008 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі № 3-3859, 30/100 частин зазначеного будинковолодіння належить ОСОБА_7

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 38/200 частин будинковолодіння АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_9 були його дружина ОСОБА_11, ОСОБА_5 за правом представлення у зв'язку із тим, що його батько і син померлого ОСОБА_9 не був живим на час відкриття спадщини.

ОСОБА_11 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, після її смерті спадкоємцями першої черги були: ОСОБА_12 (син від першого шлюбу) та ОСОБА_5 за правом представлення (його батько і син ОСОБА_11.).

ОСОБА_12 прийняв спадщину, однак не оформив свої спадкові права. Він помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після його смерті спадкоємцями першої черги є його дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_4

ОСОБА_3 у передбачений законом строк звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Коцар І.В. від 27 лютого 2014 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого батька, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проти чого не заперечувала ОСОБА_4

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після діда ОСОБА_9

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, яка діяла на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 10 ЦК УРСР здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов'язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Частиною 1 статті 13 ЦК УРСР встановлено, що неповнолітні віком від п'ятнадцяти до вісімнадцяти років вправі укладати угоди за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальників.

У судових рішеннях відсутні висновки судів про те, яким чином ОСОБА_5, який на час прийняття спадщини після смерті діда був неповнолітнім, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9 за положеннями ЦК УРСР, які конкретно ним були вчинені дії та якими доказами це підтверджується та чи могли тоді такі дії, якщо вони були вчинені, тягти за собою юридичні наслідки з огляду на обсяг його дієздатності на той час.

У судових рішеннях не наведено мотивів відхилення доводів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 розділене на 3 окремі квартири, ОСОБА_5 проживав у квартирі, належній на праві власності його матері в цьому будинковолодінні (а. с. 214-218 т. 1, а. с. 81-89 т. 2).

Дійшовши висновку про те, що ОСОБА_5 проживав у спірному будинковолодінні та був зареєстрований за цією адресою, апеляційний суд не з'ясував, у якій саме квартирі він проживав.

Крім того, суди не взяли до уваги, що вік спадкоємця, та навіть його постійне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини без вчинення дій, передбачених ст. 549 ЦК УРСР, не може свідчити про визнання його таким, що прийняв спадщину.

Ці обставини мають значення для з'ясування питання про прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року з урахуванням положень ст. 1268 ЦК України.

При вирішенні спору судами не надано оцінки тому факту, що ОСОБА_11 у заяві від 15 лютого 1989 року вказувала про те, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину та передбачені ст. 529 ЦК УРСР, після смерті її чоловіка ОСОБА_9, немає (а. с. 97 т. 1), а ОСОБА_5 в заяві від ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначав, що приймає спадщину після смерті баби ОСОБА_11, яка складається з Ѕ частини житлового будинку, тобто всієї частини спадкового майна, яке перейшло до останньої в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 (а. с. 134 т. 1).

Наведене може спростувати доводи ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_11 факту прийняття ним спадщини після ОСОБА_9, а не оспорення ним успадкованої ОСОБА_11 частини після смерті останнього, на час подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби ІНФОРМАЦІЯ_5, свідчити про те, що спадщина після смерті діда ОСОБА_5 не приймалась.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи необхідно врахувати наведене, з'ясувати коло осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_12, оскільки з матеріалів справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини у визначені ст. 1270 ЦК України строки звертався його син ОСОБА_15 (а. с. 105 т. 1), та вирішити, у зв'язку з цим, питання щодо кола осіб, які мають брати участь у розгляді справи.

У разі прийняття спадщини ОСОБА_15, таке може вплинути на частки ОСОБА_3, ОСОБА_4 у спадковому майні, яке залишилось після смерті ОСОБА_12

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4, задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук