Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Василевича В.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 7 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та представників відповідачки, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 7 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 25/36 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4

У решті позовних вимог відмовлено.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на його незаконність.

Вказує, що заява про визнання позову, яка міститься в матеріалах справи була підписана нею на прохання онука, який є позивачем по справі, проте вона в звязку з юридичною необізнаністю та похилим віком не зовсім зрозуміла викладені обставини та вимоги позовної заяви.

Вважає, що спірне будинковолодіння є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки його було збудовано нею разом з чоловіком у період шлюбу, тому до спадкового майна може належати лише 1/2 частина будинковолодіння.

Оскільки, спадкоємці її сина ОСОБА_5, не знали про спадкове майно та пропустили строк на прийняття спадщини, вона, як єдиний живий спадкоємець спадкового майна після смерті свого чоловіка, надала письмову згоду на подання ними заяви про прийняття спадщини.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на 10/36 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі покликається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норми матеріального права.

Вказує, що не була залучена до участі у справі, хоча судом вирішено питання про її право на спадкування після смерті батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 через декілька днів після смерті свого батька ОСОБА_6 та не встиг прийняти спадщину.

Доводить, що їй не було відомо про заповіт, який залишив дід на користь її батька та вважала, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 належить бабусі, ОСОБА_2, тому і не зверталася із заявою про прийняття спадщини.

Проте ОСОБА_2 відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України надала їй письмову згоду на звернення із заявою про прийняття спадщини.

Зазначає, що судом невірно застосовано норми ст. 1245 ЦК України яка регулює порядок спадкування спадщини, яка не охоплена заповітом, оскільки в даному випадку у спадкодавця ОСОБА_6 іншого майна, крім зазначеної у заповіті частини будинковолодіння не було.

Вважає, що суд не мав права розподіляти між сторонами частку її батька, тому що на момент його смерті право на спадкування мали спадкоємці першої черги за законом.

З наведених підстав ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на 10/36 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - частковому задоволенню, рішення суду - скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст. 1220, ч.1 ст. 1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом(ст.1217 ЦК України). Крім цього, право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом(ч.1 ст.1241 ЦК)

Судом встановлено такі факти.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6, який з 11 жовтня 1957 року і до дня смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, відповідачкою у справі.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 27 грудня 1989 року виконкомом Здолбунівської районної ради народних депутатів Рівненської області домоволодіння по АДРЕСА_2 належить робітничому двору, власником якого є ОСОБА_6

По погосподарській книзі за ОСОБА_6 значиться будинок АДРЕСА_1.(а.с.9).

Із відповіді Білашівської сільської ради №02/20-122 від 5.06.2015р. вбачається, що рішенням виконкому Білашівської сільської ради №2 від 23.04.2002р. «Про упорядкування адресного господарства» змінена нумерація будинку АДРЕСА_1, а тому будинок за зазначеною адресою є одним і тим самим будинком, він побудований у 1972році в період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

За наведеного, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на половину житлового будинку в АДРЕСА_1, оскільки друга його частина (1/2частина) належить ОСОБА_2 на праві власності як майно подружжя.

26 липня 2007 року ОСОБА_6 склав заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Білашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області та зареєстрований у реєстрі за №66, відповідно до якого 1/3 частину житлового будинку в АДРЕСА_1 заповів сину ОСОБА_5, а 2/3 частини будинку - сину ОСОБА_4, все інше майно в рівних долях.

Заповіт не змінений, ніким не оспорений та є дійсним.

Спадкодавець ОСОБА_6 до дня своєї смерті був зареєстрований і проживав АДРЕСА_1, разом з ним проживали його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_4

Право ОСОБА_2 на обов'язкову частку в спадщині передбачено ст.1241 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини вона була непрацездатною за віком (1934 року народження).

Відповідно до зазначеної норми відповідачка, яка фактично прийняла спадщину має право на обов'язкову частку - половину частки, яка належала б кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом.

9.01.2008р. із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся син ОСОБА_4. (а.с.37).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, який був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_3. З ним були прописані та проживали дружина ОСОБА_7 та теща ОСОБА_8(а.с.50).

ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_5 є дочкою ОСОБА_5(а.с.77,80), яка на час відкриття спадщини в будинку із ОСОБА_6 не проживала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, який до дня своєї смерті проживав в буд.АДРЕСА_1, з ним також проживала відповідачка-мати покійного.(а.с.11,30)

1.10.2014р. позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, а відповідачка в цей же день подала заяву про відмову від частки у спадковому майні після смерті сина на користь онука, позивача у справі.(а.с.7,10,25)

Визнаючи за ОСОБА_3 право власності на 25/36 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця, позивачем прийнята належним чином, а його частка за заповітом підлягає зменшенню на 2/18 обов'язкової частки ОСОБА_2 та збільшенню на 5/36 частки неохопленої заповітом, оскільки не прийнята ОСОБА_5 чи його спадкоємцями.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна.

За змістом частин 1, 3 ст.1268, ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270 ЦК України прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк.

За наведеного встановлено, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_4, який в звязку із смертю не встиг її оформити, тобто одержати відповідне свідоцтво. ОСОБА_5 помер і не встиг прийняти спадщину після смерті батька.

Вирішуючи спір,суд першої інстанції не звернув увагу на те, що спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилась не на весь будинок, а лише на ? його частину, а тому обовязкова частка ОСОБА_2 у цьому майні становить 1/12 частина(1/2:3=1/6:2), за заповітом відповідно відкрилась спадщина на 5/12 частин будинковолодіння(1/2-1/12).

Частина ОСОБА_4 за заповітом у спірному будинковолодінні становила 5/18 частин (5/12х2/3).

Згідно зі ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Порядок оформлення спадщини в разі спадкової трансмісії звичайний: спадкоємці померлого спадкодавця подають заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини після спадкодавця, який помер першим.

Таким чином, спадкоємці ОСОБА_5 мали право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 в порядку спадкової трансмісії шляхом подачі відповідної заяви до нотконтори протягом встановленого законом строку, оскільки це право не входить до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, а є самостійним субєктивним їх правом.

Нездійснення права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії у встановлений строк прирівнюється до неприйняття спадщини із відповідними наслідками, встановленими законом.

ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_5 не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії, а тому є особою, яка не прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_6

За наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення судом норм матеріального права та її прав як спадкоємця не ґрунтуються на законі. ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_4 за його життя та до його спадкоємців про надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті діда до суду не зверталась, а надана відповідачкою 20.04.2015р. нотаріусу заява про її згоду на прийняття онукою спадщини правового значення, в даному випадку, не має, оскільки позивач такої згоди не надав.

В звязку з неприйняттям спадщини після смерті ОСОБА_6 в порядку спадкової трансмісії спадкоємцями ОСОБА_5, не успадковані за заповітом 5/36 частин спірного будинковолодіння розподіляється між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за законом на підставі ч.2 ст.1223 ЦК України. Їх частки є рівними, тобто по 5/72 частин кожному.

Отже, після смерті ОСОБА_6 частка ОСОБА_4 у спірному будинковолодінні становила 25/72 його частин (5/18(за заповітом)+5/72(за законом)).

Позивач належним чином оформити своє право власності на спадкове майно не мав можливості через відсутність правовстановлюючих документів на нього та в подальшому виникнення спору із ОСОБА_2 щодо зазначеного майна.

За встановлених обставин вимоги ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Садова,23 в с.Білашів Здолбунівського району, підлягають частковому задоволенню.

Суд першої інстанції безпідставно вважав, що неприйнята ОСОБА_5 частина спадщини(10/36 частин будинковолодіння) є такою, що не охоплена заповітом та необґрунтовано застосував до правовідносин, що склалися між сторонами положення ст.1245 ЦК України, оскільки заповітом, складеним ОСОБА_6 охоплено все майно, що належало спадкодавцю на момент його смерті, а неприйнята за цим заповітом в порядку спадкової трансмісії спадкоємцями ОСОБА_5 частина будинковолодіння спадкується за законом особами, визначеними у ст.1261-1265 ЦК України, що встановлено ч.2 ст.1223 ЦК України.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, колегія суддів прийшла до висновку, що його необхідно скасувати та ухвалити нове - про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.5ст.88 ЦПК України підлягає частково стягненню з позивача на користь відповідачки сплачений нею судовий збір при подачі апеляційної скарги в розмірі 162,3грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317,325 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1222, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270, 1276 ЦК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 7 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 25/72(двадцять пять сімдесят других)частин житлового будинку із надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 що залишився після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 162(сто шістдесят дві)грн.30коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення проте, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Василевич В.С.

Шимків С.С.