У х в а л а

іменем україни

18 березня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про визнання довіреностей недійсними, за касаційною скаргою Антимонопольного комітету України на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопада 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Котовський винзавод» (далі - ТОВ «Котовський винзавод») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання довіреностей недійсними з моменту їх підписання.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що в серпні 2013 року ТОВ «Котовський винзавод» дізналося про існування довіреностей від 03 січня 2011 року № 03/01-1, від 31 січня 2012 року № 01/01-12 та від 22 січня 2013 року № 01/13-Д-1 нібито виданих колишнім директором товариства ОСОБА_2

Згідно вказаних довіреностей, ТОВ «Котовський винзавод» уповноважило ОСОБА_3 на отримання пошти.

Однак проведеною перевіркою встановлено, що товариство не уповноважувало ОСОБА_3 на отримання будь-якої кореспонденції адресованої позивачу, не видавало вищевказаних довіреностей.

Позивач, з урахуванням уточнень, просив суд визнати недійсними довіреності видані директором ТОВ «Котовський винзавод» ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_3 з моменту їх підписання, а саме: від 03 січня 2011 року № 03/01-1; від 31 січня 2012 року № 01/01-12; від 22 січня 2013 року № 01/13-Д-1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2013 року позовні вимоги ТОВ «Котовський винзавод» задоволено.

Визнано недійсною довіреність, видану директором ТОВ «Котовський винзавод» ОСОБА_2 від 03 січня 2011 року № 03/01-1 на ім'я ОСОБА_3 з моменту її підписання.

Визнано недійсною довіреність, видану директором ТОВ «Котовський винзавод» ОСОБА_2 від 31 січня 2012 року № 01/01-12 на ім'я ОСОБА_3 з моменту її підписання.

Визнано недійсною довіреність, видану директором ТОВ «Котовський винзавод» ОСОБА_2 від 22 січня 2013 року № 01/13-Д-1 на ім'я ОСОБА_3 з моменту її підписання.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі Антимонопольний комітет України порушує питання про скасування оскаржуваних рішень суду із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 жовтня 2013 року ТОВ «Котовський винзавод», дізнавшись про існування довіреностей на отримання поштової кореспонденції, за рішенням загальних зборів проведено службову перевірку щодо підтвердження видачі довіреностей на отримання поштової кореспонденції підприємства третіми особами.

Відповідно до акта службової перевірки ТОВ «Котовський винзавод» від 28 жовтня 2013 року встановлено, що довіреність від 03 січня 2011 року № 03/01-1 на ім'я ОСОБА_3 директором ТОВ «Котовський винзавод» не видавалась, підпис на довіреності не відповідає оригінальному підпису бувшого директора ОСОБА_2; ОСОБА_3 у 2011-2012 роках та на дату складання акта не був працівником ТОВ «Котовський винзавод»; підпис, що міститься на місці підпису директора на довіреності від 03 січня 2011 року № 03/01-1 належить невстановленій особі. Попередніми висновками перевірки зазначено, що встановити винну особу не можливо (а. с. 21-22, т. 1).

Відповідно до наказу № 1/ор ТОВ «Котовський винзавод» від 11 січня 2010 року відповідальним працівником для отримання поштової кореспонденції призначено ОСОБА_4 (а.с. 170, т. 1).

У матеріалах справи наявні електрофотокопії довіреностей ТОВ «Котовський винзавод» від 03 січня 2011 року № 03/01-1 (а. с. 190, т. 1), від 31 січня 2012 року № 01/01-12 (а. с. 188, т. 1) та від 22 січня 2013 року № 01/13-Д1 (а. с. 189, т. 1).

Відповідно до довідки ТОВ «Котовський винзавод» від 20 травня 2014 року № 20/05-1 ОСОБА_3 не був у 2011 році та не є у теперішній час співробітником ТОВ «Котовський винзавод» (а. с. 156, т. 1).

Відповідно до журналів реєстрації довіреностей за 2011, 2012, 2013 роки , довіреності на ім'я ОСОБА_3 не зареєстровані (а. с. 159-169, т. 1).

Відповідно до довідки Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Одеська дирекція від 22 квітня 2014 року № 07-81-1151 повідомила, що у зв'язку зі спливом терміну зберігання надати оригінали оскаржуваних довіреностей не є можливим (а. с. 152, т. 1).

Судом апеляційної інстанції, під час розгляду справи, призначено комплексну судову та судову почеркознавчу експертизу, відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів за матеріалами справи № 22-ц/785/2665/14 від 16 липня 2014 року № 3009/03, надані на експертизу електрофотокопії довіреностей від 03 січня 2011 року № 03/01-1, від 22 січня 2013 року № 01/13-Д-1 виготовлені шляхом монтажу із використанням зображень (копій): відтиску печатки з текстом: «ТОВ «Котовський винзавод», підпису від імені ОСОБА_3 (графа «Подпись ОСОБА_5»), підпису від імені ОСОБА_2 (графа «Директор ООО «Котовский винзавод ОСОБА_2») (а. с. 229-231, т. 1).

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами справи № 22-ц/785/2665/14 від 08 серпня 2014 року № 2990/02 підпис від імені ОСОБА_2, зображення якого розміщено в графі «Директор ООО «Котовский винзавод ОСОБА_2» у наданій на експертизу електрофотографічній копії довіреності від 31 січня 2012 року № 01/01-12, виконаний не самим ОСОБА_2, а іншою особою. Досліджуваний підпис виконаний з намаганням наслідування підпису ОСОБА_2, ймовірніше за все «по пам'яті» (а. с. 240-244, т. 1).

Згідно зі ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором.

Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суди попередніх інстанцій, дослідивши наведені обставини справи, відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України дійшли правильних висновків про визнання оспорюваних довіреностей недійсними, оскільки такі директором ТОВ «Котовський винзавод» ОСОБА_2 не видавалися та не підписувалися.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук