АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/680/14-ц 22-ц/774/1428/К/15
Справа №210/680/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1428/К/15 суддя Літвіненко Н.А.
Категорія - 27 (ІV) Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26 травня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4,

представник позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 лютого 2014 року позивач ОСОБА_6 акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним кредитним договором № DNH4TP99581261 від 31.08.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала грошові кошти в сумі 2 798,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на 20.01.2014 року в розмірі 40 095,71 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договорі в сумі 40 095,71 грн., судовий збір у розмірі 400,96 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі у звязку з пропуском строку позовної давності, посилаючись на допущені у ході судового розгляду справи порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, судом не враховано, що позивач звернувся до суду із даним позовом з пропуском пятирічного строку позовної давності та нею було заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_5, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобовязання за укладеним кредитним договором боржником в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, й наявності у звязку з цим підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

За ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 31 серпня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір споживчого кредиту № DNH4TP99581261, відповідно до якого банком відповідачу надано грошові кошти у розмірі 2 798,60 на строк до 29.08.2008 року включно зі сплатою 2,09% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а ОСОБА_2 зобовязалася повернути кредит, сплатити відсотки, та інші платежі у порядку та строки визначені цим договором.

ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належно не виконала, в результаті станом на 20.01.2014 має заборгованість у розмірі 40095,71 грн., яка складається з: 2 575,32 грн. - заборгованість за кредитом; 12 443,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 22 691,38 грн. пеня за виконання зобовязань за договором; а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 885,51 грн. штраф (процентна складова).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2, в своїй заяві суду першої інстанції про перегляд заочного рішення, просила застосувати позовну давність та відмовити в позові (а.с. 45).

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду цієї заяви колегія суддів виходить з наступного.

З огляду на положення статей 256, 257, частин 3, 4 статті 267 ЦК України для застосування судом позовної давності судом відповідач має зробити про це заяву не пізніше ніж до ухвалення судом рішення.

Оскільки рішення по суті ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції. Апеляційним судом на стадії апеляційного провадження може застосовуватись позовна давність за заявою, зробленою у спорі під час розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення рішення по суті спору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-246цс14 від 11 лютого 2015 року, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України повинна бути врахована судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції в зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання ухвалив заочне рішення, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України можливо лише за умови неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

При цьому, судові повістки надсилаються фізичним особам за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а у випадку, якщо місце проживання (перебування) відповідача невідоме, він може бути викликаний у суд через оголошення у пресі (ч. 5, 9 ст. 74 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, у порушення вищевикладеного, не вчинив дій щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, здійснивши її виклик до суду через оголошення у пресі, не врахувавши того, що її місце проживання суду відомо (а.с. 21), а тому застосування положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України є неможливим.

Повернення ж до суду судових повідомлень із відміткою про їх невручення «у звязку із закінченням терміну зберігання» не можна вважати належним повідомленням відповідача про час та місце розгляду справи, адже судове повідомлення вважається врученим належним чином лише у разі, якщо особа відсутня за адресою проживання ( ч. 5 ст. 74 ЦПК України), а наявна у справі поштова кореспонденція була повернута суду не через відсутність адресата (а.с. 27,32).

Отже, посилання на те, що у зв'язку із заочним розглядом справи відповідач була позбавлена можливості подати до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності, є обґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції не дотримався передбаченого ст. ст. 74, 75 ЦПК України порядку повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про час і місце розгляду справи.

Крім того, колегією суддів встановлено, що, при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26 травня 2014 року, ОСОБА_2, навівши у ній посилання на докази, якими вона обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача (що є однією із вимог ст. 229 ЦПК України щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення), зазначила про неправомірність рішення суду та просила відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до неї у звязку з пропуском позовної давності (а.с. 45), яку при укладенні кредитного договору сторонами визначено тривалістю пять років, тобто на законних підставах скористалася своїм правом надати заяву про застосування позовної давності до суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд цієї заяви при перегляді заочного рішення в апеляційній інстанції.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з договору № DNH4TP99581261 від 31 серпня 2006 року, сторони між собою погодились, що повернення кредиту здійснюється на підставі та на умовах, визначених у Заяві позичальника та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), з якими ОСОБА_2 була ознайомлена, що підтверджується її підписом у Заяві позичальника (а.с. 5- зворот).

При цьому, згідно з пунктом 3.2.9. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник ОСОБА_2 зобовязалася повністю повернути кредит до дати, зазначеній у Заяві позичальника, тобто до 29.08.2008 року, а у випадку непогашення нею щомісячних платежів у встановлені строки погодилась на подальше нарахування відсотків у подвійному розмірі у порядку визначеному п. 4.2. цих Умов.

Отже, навіть встановивши строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору, сторони погодились між собою можливість прострочення виконання щомісячних зобовязань на строк до 29.08.2008 року.

Згідно п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлено тривалістю пять років.

Таким чином, перебіг строку позовної давності починається наступного дня після закінчення строку виконання зобовязання - 30.08.2008 року та закінчується через пять років 30.08.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із даним позовом 11 лютого 2014 року, тобто з пропуском пятирічного строку позовної давності, а тому заява ОСОБА_2 про відмову в задоволенні позовних вимог у звязку з пропуском позовної давності підлягає задоволенню.

На підставі зазначеного колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності.

Згідно ч.5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ПАТ КБ «ПРИВАТБАК» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 201,00 грн. (а.с. 54), згідно п.8 ч.1, п.п. 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI.

Керуючись ст.ст. 303,ст.307,309,313,314,316 ЦПК України судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26 травня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 201,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: