233 Справа № 233/6247/15-ц
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

04 листопада 2015 року м. Костянтинівка

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Котормус Т.І. перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Одночасно із позовною заявою позивач подав суду заяву про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі договору дарування.

В обґрунтування такої заяви посилається на те, що він має підстави побоюватись, що відповідачка може розпорядитися квартирою і відчужити її на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у задоволенні такої заяви слід відмовити з огляду на наступні підстави.

Згідно із ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність реальної загрози невиконання чи утрудненого виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Слід відзначити, що з аналізу норм ЦПК України вбачається, що заходи забезпечення позову можуть бути застосовані, в основному, з метою збереження існуючого стану предмета спору до моменту вирішення справи по суті. Однак, заходи забезпечення позову не можуть фактично вирішувати спір по суті.

Вимоги ж позивача у заяві про забезпечення позову, на думку суду, спрямовані на тимчасове обмеження права власності відповідача, а також на фактичне вирішення справи по суті, що є неприпустимим без доведення всіх необхідних обставин у справі.

Таким чином, оцінивши подані заявником докази та врахувавши доводи його заяви, приходжу до висновку, що така заява не може бути задоволена судом.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заява ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя