н/п 2/490/178/2015 Справа № 490/2488/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Нікулічевій А.С. з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому НОМЕР_1 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просив визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою в АДРЕСА_1, між співвласниками будівель і споруд за цією ж адресою. В обґрунтування позову позивач послався на ті обставини, що у добровільному порядку сторони це питання вирішити не можуть.

Усною ухвалою суду від 22 червня 2015 року до участі в справі в якості третіх осіб притягнуті співвласники домоволодіння ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, наполягали на визначенні порядку користування земельною ділянкою відповідно другого варіанту висновку № 1175-1177 судової земельно-технічної експертизи від 02 квітня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник проти позову заперечували з тих підстав, що порядок користування спірною земельною ділянкою встановлений нотаріально посвідченим договором між співвласниками домоволодіння, якому найбільш відповідає третій варіант висновку судової земельно-технічної експертизи від 02 квітня 2015 року, який може бути покладений в основу судового рішення.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 проти позову заперечувала, оскільки жоден з представлених варіантів не визначає розмір земельної ділянки, що виділяється в користування співвласників ОСОБА_10 та ОСОБА_11, зокрема тієї її частини, що знаходиться під будівлями.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує з рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 грудня 2013 року, рішенням виконкому Миколаївської міської ради № 2002 від 26 жовтня 1954 року за землекористувачами по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1) зареєстрована земельна ділянка, загальною площею 767 кв.м.

Між колишніми співвласниками домоволодіння неодноразово вирішувалися спори судом щодо порядку користування земельною ділянкою. Востаннє, 07 жовтня 1966 року вони уклали договір про порядок користування земельною ділянкою, який був нотаріально посвідчений того ж дня. З цього часу інший порядок користування земельною ділянкою не визначався.

Як за рішенням суду, так і за угодою співвласників була передбачена межа (дерев'яна огорожа) між земельними ділянками з західної сторони земельних ділянок, які належали ОСОБА_12 і ОСОБА_13 (нині позивача та третіх осіб), з однієї сторони, та з іншої - східної, які належали ОСОБА_14 і ОСОБА_15 (нині - відповідач ОСОБА_3)

Отже ця угода про порядок користування і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для осіб, які згодом придбали відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.

На час вирішення справи частки співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 складають: 41/100 - ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20 червня 1996 року № 1707; 14/100 - ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на підставі договору міни нерухомого майна від 14 серпня 1995 року № 2329;45/100 - ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідчених: договору дарування від 28 листопада 2000 року № 1903, договору дарування від 15 листопада 2004 року № 3813 та договору купівлі-продажу від 23 червня 2006 року № 5045.

При цьому, 25 вересня 2007 року рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради житловий будинок під літ. Я, загальною площею 143,8 кв.м. по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_7, виділено в окрему адресу: АДРЕСА_1/2. На підставі цього рішення йому видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 жовтня 2007 року № 198.

Також ОСОБА_7 було виділено 10/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 в окрему адресу: АДРЕСА_1, які в подальшому переведені у нежитлові приміщення магазину продовольчих товарів, загальною площею 37,4 кв.м. (літ. А). Позивачем отримане відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27 серпня 2004 року № 1503.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору міни від 05 серпня 2008 року ОСОБА_7 обміняв житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_16, яка отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно за цією адресою. В подальшому ОСОБА_16 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу частки житлового будинку від 18 листопада 2009 року № 1773 та № 1775 продала третій особі ОСОБА_10 72/100 частки вказаного житлового будинку та третій особі ОСОБА_11 - 28/100 частки.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради 27 лютого 2007 року № 461, 41/100 частці житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських та побутових споруд та побудов по АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_3 було надано нову адресу: АДРЕСА_1/1 та в подальшому їй було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2008 року № НОМЕР_1.

Питання про закріплення за новими адресами одного домоволодіння відповідної площі земельної ділянки органами місцевого самоврядування не вирішувалось.

Висновком судової земельно-технічної експертизи № 1175-1177 від 02 квітня 2015 року суду запропоновані чотири варіанти встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою раніше цілого домоволодіння АДРЕСА_1 виходячи з часток співвласників, побажань позивача та відповідачів.

При цьому в жодному з варіантів не фігурує частина земельної ділянки, що виділяється співвласникам ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Судом сторонам роз'яснювалось право заявити клопотання про призначення по справі експертизи для усунення зазначених недоліків, проте скористуватись таким правом учасники процесу не побажали.

Відповідно п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.

В даному випадку в суду відсутні підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою за будь-яким з запропонованих експертом варіантом, оскільки таке рішення матиме наслідком виключення співвласників будинку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з кола користувачів земельної ділянки та призведе до порушень їх майнових прав.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити, що не перешкоджає сторонам після усунення зазначених перешкод повторно звернутись до суду з позовом, представивши достатні, допустимі та належні докази в обґрунтування позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Батченко