Справа № 2/489/2254/2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 вересня 2015 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Позивач вказував на те, що його рідній сестрі ОСОБА_3 (дошлюбне ОСОБА_2) ОСОБА_5 належав житловий будинок №3/1 по пров.Наскрізному в м.Миколаєві. Вказаний будинок був побудований на земельній ділянці, розташованій по пров.Наскрізному,3/1 в м.Миколаєві, наданій на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 03.09.1956 року. Дане домоволодіння було введено в експлуатацію у 1957 році на підставі акту приймання в експлуатацію від 12.07.1957 року, затвердженого рішенням виконкому Сталінської районної ради депутатів трудящих від 12.07.1957 року. В 1965 році рішенням виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 21.12.1965 року було проведено перенумерацію будинків на території м.Миколаєва. Таким чином домоволодіння за адресою:м.Миколаїв, пров.Наскрізний,3/1 було перенумеровано на пров.Наскрізний,6. 21 березня 1987 року його сестра померла. Після її смерті право власності на спадщину ніхто зі спадкоємців першої черги не оформляв. На момент смерті своєї сестри він був зареєстрований та постійно проживав за адресою: м.Миколаїв, пров.Наскрізний,6. В цьому будинку він проживає та зареєстрований постійно з 1963 року.

Посилаючись на те, що після смерті своєї сестри він безперервно користується вказаним будинком, постійно проживає в ньому та несе витрати по його утриманню, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок №6 по пров. Наскрізному в м.Миколаєві за набувальною давністю.

У серпні 2015 року позивачка уточнила вимоги позову, предявивши такі вимоги також до спадкоємців померлої ОСОБА_3, ОСОБА_4, яких ухвалою суду від 27 серпня 2015 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов. Просила про його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Від Миколаївської міської ради до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник відповідача вказувала на відсутність визначених законом підстав для визнання за позивачем права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21 березня 1987 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по пров. Наскрізному,6 в м.Миколаєві. Після її смерті спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_7, який на час її смерті проживав разом з дружиною та був зареєстрований з нею за однією адресою у вказаному будинку.

18 лютого 2002 року ОСОБА_7 помер.

Як слідує зі спадкової справи № 522/2009 р., заведеної 04.06.2009 року Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою спадщину після його смерті прийняли його та ОСОБА_6 діти, відповідачі у справі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

04.06.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на частку грошових внесків в Ощадбанку.

Так відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні питання, чи відповідає порядок володіння спірним майном визначенню набувальна давність, слід враховувати, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Тобто, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу (договору найма, оренди, зберігання тощо), виключає застосування набувальної давності.

Також, володіння за даною статтею має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу було відомо, що право власності на житловий будинок зареєстровано за його сестрою ОСОБА_8, а після смерті перейшло до її спадкоємців відповідно до порядку спадкування, визначеного положеннями цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, визначені ст.344 ЦК України, відсутні, а відтак приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.А. Спінчевська