АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Чічіля В.А.

Суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Самойлової М.Д.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ОСТРА" на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ОСТРА" про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 8 липня 2012 року по вул. Серьогіна, 9 у м. Полтаві сталася ДТП сталася дорожньо- транспортна пригода, у результаті якої автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, під його керуванням, зіткнувся з автомобілем марки Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Під час огляду місця ДТП працівниками ДАІ відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, та постановою Машівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п.п. 10.1, 10.4 ПДР.

Також зазначає, що згідно висновку комплексних судових автотоварознавчих експертиз, проведених Полтавським відділенням Харківського НДІ встановлено, що дії ОСОБА_3 не відповідали п.п. 12.3., 12.4., 12.9. (б) ПДР і знаходились у причинному зв'язку з ДТП, що свідчить про вину обох водіїв. Проте стосовно ОСОБА_3 адміністративного протоколу не було складено та до адміністративної відповідальності останній не притягався, а 29.05.14 року ПрАТ «Страхова компанія «Остра», у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Вважає, що у такому випадку відповідач повинен відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну унаслідок ДТП.

З цих підстав, просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Остра» 45 272 грн. відшкодування матеріальної шкоди та понесені ним витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 452,72 грн., й судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 452,72 грн.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 травня 2014 року позов ОСОБА_2 до ПрАТ "Страхова компанія "ОСТРА" про стягнення страхового відшкодування задоволено, стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "ОСТРА" на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 45 272 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн. та судовий збір у розмірі 452 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2015 року в задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ОСТРА" про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПрАТ СК «ОСТРА» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову. Вважає, що вина ОСОБА_3 у спричиненні ОСОБА_2 матеріальної шкоди у результаті пошкодження автомобіля у ДТП не є встановленою, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не складався, а отже, підстав для виплати страхового відшкодування не вбачається.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, що 8 липня 2012 року в м. Полтаві по вул. Серьогіна, від К. Шосе в напрямку вул. Комарова рухався автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та у районі будинку №9 при здійсненні маневру ліворуч не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем марки Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, у результаті чого обидва автомобілі дістали механічні пошкодження.

Згідно висновку №060414 від 29 квітня 2014 року експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 становить 75453 грн. 92 коп.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, на час скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Остра», ОСОБА_2 звернувся до цієї страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 22 травня 2014 року позивачу було відмовлено в задоволенні заяви на підставі того, що ОСОБА_3, не є винною особою, оскільки не притягувався до адміністративної відповідальності, після чого ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що встановлені у справі обставини дають підстави для висновку про спільну (обоюдну) вину водіїв в даній дорожньо-транспортній пригоді, а тому, є підстави для стягнення на користь позивача зі страхової компанії, у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність власника іншого учасника ДТП, страхового відшкодування (виплати), що знаходиться у межах ліміту, передбаченого п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції є вірними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 6 від 27 березня 1992 року (з відповідними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснив, що за наявності вини обох володільців джерела підвищеної небезпеки розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного.

Отже, суд має оцінити дії кожного з водіїв з точки зору дотримання ПДР та зробити висновки щодо ступеню вини кожного з водіїв у спричиненні шкоди.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Машівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_2, а провадження у справі - закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

При розгляді матеріалів про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, для з'ясування обставин ДТП та наявності чи відсутності у діях останнього складу адміністративного правопорушення, судом призначалось проведення судових експертиз, висновки яких викладені у мотивувальній частині постанови Машівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року.

Так, висновком комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №778/779 від 6 вересня 2013 року, проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса встановлено, що у дорожній обстановці при обставинах пригоди, що мала місце 8 липня 2012 року за участю автомобілів сторін, водій автомобіля марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути ДТП та його дії не відповідали вимогам п. 10.4 ПДР, і з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, а дії водія автомобіля марки Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_3, не відповідали вимогам п.п. 12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР і з технічної точки зору знаходяться у причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

З висновку №60/61 комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи від 11 березня 2014 року, проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, вбачається, що дії ОСОБА_3 в даній дорожній обстановці не відповідали вимогам п. 12.3. ПДР і з технічної точки зору знаходилися у причинному зв'язку з подією ДТП. За іншим варіантом цієї ж судової експертизи, дії водія автомобіля марки Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_3, також не відповідали вимогам п.п. 12.4., 12.9. (б) ПДР і з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 110-111).

Встановивши зазначені вище обставини, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності вини обох володільців автомобілів у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 8 липня 2012 року в м. Полтаві по вул. Серьогіна, від К. Шосе, та наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, пред'явлених до страхової компанії іншого забезпеченого транспортного засобу щодо виплати страхового відшкодування відповідно до ступеня вини водія, під керуванням якого в момент ДТП знаходився автомобіль марки Hyundai Elantra, державний номерний знак НОМЕР_2.

Доводи апеляційної скарги правильності вищевказаних висновків місцевого суду по даній справі не спростовують.

Так, твердження апелянта, що у відповідача не виникає обов'язку сплати позивачу страхового відшкодування у зв'язку з пропуском строку, передбаченого пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставним, оскільки з наявного у справі листа ПрАТ СК «Остра» за вих. №421 від 22 травня 2014 року на ім'я ОСОБА_2 вбачається, що підставою для відмови страхової компанії у виплати останньому страхового відшкодування є невизнання ПрАТ СК «Остра» дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 8 листопада 2012 року, страховим випадком (а.с. 9), а не пропуск ОСОБА_2 строку на подання до страховика заяви про страхове відшкодування.

Посилання апелянта у доводах апеляційної скарги, що ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягався, а тому, у його діях відсутня вина у спричиненні ДТП, не заслуговує на увагу, оскільки знаходження причинного зв'язку дій ОСОБА_3 з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, встановлено постановою Машівського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року та висновками вищезазначених комплексних судових транспортно-трасологічних експертиз, які є належними та допустимими доказами по справі.

З цих же підстав безпідставним є твердження апелянта, що ОСОБА_2 не довів, що ОСОБА_5 є винуватцем ДТП, оскільки встановлені у справі обставини свідчать про наявність вини обох володільців джерел підвищеної небезпеки.

Доводи апеляційної скарги щодо визнання автомобіля позивача фізично знищеним не береться до уваги колегією суддів, виходячи з наступного.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Дійсно, згідно з висновком №060414 від 29 квітня 2014 року експертного автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Volkswagen Caddy, державний номерний знак НОМЕР_1, без урахування ПДВ складає 131 556,62 грн., а вартість матеріального збитку, завданого його власнику (ОСОБА_2О.) становить 75 453,92 грн.

Під час судового розгляду ОСОБА_2 не визнавав належний йому автомобіль фізично знищеним.

Між тим, розмір стягнутого місцевим судом на користь позивача відшкодування шкоди (страхового відшкодування у розмірі 45 272,00 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 600,00 грн.) не перевищує вартості матеріального збитку, заподіяного позивачу, та відповідає ступеню вини кожного з водіїв.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ОСТРА" відхилити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий у справі: В.А. Чічіль

Судді: С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно:

суддя В.А. Чічіль