РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/5934/15-ц

пр. № 2/759/3488/15

08 червня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація,

встановив:

ОСОБА_1 в квітні 2015 року заявила позов до ОСОБА_2, за яким просила визнати малолітнього сина відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 хоч і зареєстрований за адресою квартири позивача, від народження, проте завжди проживав разом з матір'ю в інших помешканнях, наявність такої реєстрації створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, зокрема у виді надміри витрат на комунальні послуги, тощо, відповідач же добровільно зняти дитину з місця реєстрації не бажає.

ОСОБА_1 в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_6 підтримала позов, пославшись на зібрані у справі докази.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила.

ОСОБА_5 позов підтримала, і пояснила, що разом з дочкою ОСОБА_1 та сином ОСОБА_4 є співвласниками спірної квартири, і заявила, що її онук ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір'ю, в її власній квартирі.

Представник Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надіслала заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки і піклування.

ОСОБА_4 в суд не з'явився.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про можливість постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала.

Судом встановлено таке.

Квартира АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, що видане на підставі розпорядження органу приватизації Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва від 13.08.2001 року №1638, належить на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_1, в рівних частках.

З довідки балансоутримувача будинку від 30.03.2015р. (ф.3), вбачається, що у спірній квартирі разом із власниками на правах члена сім'ї власника з 17.05.2011 року зареєстрований також малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Батьками ОСОБА_3 в свідоцтві про народження вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_2

ОСОБА_2 згідно з довідкою (ф.3), що надана на запит суду, зареєстрована і проживає у власній квартирі АДРЕСА_2

Доводи позивача, про те, що дитина відповідача ніколи не проживала в належній їй квартирі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є сусідами позивача.

Наведене в сукупності, дає суду підстави прийти до однозначного висновку, що ОСОБА_9 зареєстрований за адресою позивача формально, тобто без мети проживання.

Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України).

Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача та інших співвласників додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, тощо.

За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що малолітній ОСОБА_3 втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, а тому позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає, що права дитини не будуть порушені, оскільки місце проживання дитини визначають її батьки, мати ж дитини, як це встановлено судом, має благоустроєне житло.

Питання про перерозподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва на протязі десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий М.Ф. Сенько