Справа № 502/1594/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кітреску О.М.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської районної державної адміністрації,

Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

визнання недійсним сертифікату, визнання правам власності на спадкове майно

та

зобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 27.07.2015 року з позовною заявою до Кілійської районної державної адміністрації, Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області про визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого Кілійською районною державною адміністрацією Одеської області на ім'я ОСОБА_3 в зв'язку зі втратою; визнання за позивачем право власності на спадкове майно після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та просив зобов'язати Кілійську райдержадміністрацію Одеської області видати позивачу дублікат втраченого сертифікату на землю, який належав спадкодавцю. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП «Дружба» Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області серії НОМЕР_2. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 року спадкодавця померла, а позивач фактично прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але оформити право власності на спадкове майно не має можливості, оскільки оригінал вищезазначеного сертифікату втрачено, внаслідок чого він змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав відповідне клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - Кілійської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, подав відповідне клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник відповідача - Мирнівської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав відповідне клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Зважаючи на те, що сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим Мирнівською сільським бюро ЗАГС Кілійського району від 06.03.1961 року, батьками позивача записані ОСОБА_4 та ОСОБА_3, актовий запис про народження № 04 /а.с. 08/.

Відповідно до повідомлення Кілійської районної державної адміністрації за вих. № 26/1985 від 28.08.2015 року, ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, площею 2, 9 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Дружба» на території Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області та зареєстрований відповідний вищезазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 04.07.1996 року № НОМЕР_4.

Згідно довідки № 191 від 05.06.2015 року, виданої СВК «Дружба», земельна ділянка, яка належить ОСОБА_3, в даний час перебуває у використанні виказаного кооперативу /а.с.11/.

Відповідно до оголошення в газеті «Наше время» за № 103 від 24.12.2013 року, загублений сертифікат на землю серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_3 вважати недійсним.

Факт відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області /а.с. 09/.

Відповідно до повідомлення Приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області, оформлення спадщини в нотаріальному порядку на земельну ділянку за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, неможливо у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельну ділянку (пай), належний спадкодавцю ОСОБА_3, втрачений.

Згідно довідки № 304 від 09.07.2015 року, виданої виконавчим комітетом Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 з 1960 року до дня смерті. На день смерті спадкодавця, за вказаною адресою був зареєстрований та проживав її син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено в ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до частин 1, 2 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Ст. 126 ЗК України передбачено, що документом про право приватної власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали, зокрема, громадяни, які на момент паювання землі були членами сільськогосподарського акціонерного товариства (далі - АТ) і яких було включено до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Згідно п. п. 5-6 Указу видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Відповідно до п. 12 Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 11 від 20.02.96 р. відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями, які здійснювали їх видачу.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ в порядку спадкування» від 16 травня 2013 року (п.3.5), у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Таким чином, вимоги позивача щодо визнання недійсним сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого Кілійською райдержадміністрацією на ім'я спадкодавця та зобов'язання Кілійську РДА видати дублікат втраченого сертифікату - є безпідставними та, відповідно, задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, суд виходить з наступного:

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ в порядку спадкування» від 16 травня 2013 року (п.3.1), - право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно до ч. 1 ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку

Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Судом встановлено, що позивач у порядку спадкування, як спадкоємець першої черги за законом згідно ст.1261 ЦК України після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, має право на земельну частку (пай), яка розташована на території с. Мирне Кілійського району Одеської області, оскільки прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але у зв'язку зі втратою оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) сері НОМЕР_2 позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, а тому його право на спадщину підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) із земель КСП «Дружба» Мирнівської сільської ради Кілійського району Одеської області, за спадщиною після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, яке належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого Кілійською районною державною адміністрацією.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников