РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"29" жовтня 2015 р. 145/1421/15-ц

2/145/770/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів справу за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ВДВС Тиврівського РУЮ,

встановив:

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 12.11.2007 року між ПриватБанком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №VIWWGA00001700, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 56000 Доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і відповідач 12.11.2007 уклали договір іпотеки №VIWWGA00001700 від 12.11.2007 року. Згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 200 кв. метрів в АДРЕСА_1 Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.02.2006 р., приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С. та зареєстровано в реєстрі під №283.

17.02.2012 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Посвятенком В.С. при примусовому виконанні виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки.

Вищезазначене обтяження старшого державного виконавця Посвятенка В.С. зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна за №12321441 від «27» березня 2012 року (запис 2).

Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 12.11.2007, а постанова про накладення арешту 17.02.2012 р., тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки.

Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Просить Звільнити з-під арешту, накладеного 17 лютого 2012 року постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження старшим державним виконавцем Посвятенком В.С. відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме: житловий будинок, загальною площею 200,00 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 27.03.2012 року під реєстраційним номером №12321441.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав суду заяву. в якій просить справу розглянути у його відсутності позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи..

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоч про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до ст.77 ч.2 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

Представник ВДВС Тиврівського РУЮ Порохня В.В. в судове засідання не з"явився. Подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, прийняти рішення згідно оцінки доказів, на свій розсуд, за своїм внутрішнім переконанням та з дотриманням принципу рівності перед законом.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту.

Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р., на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

Судом встановлено, що 12.11.2007 року між ПриватБанком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №VIWWGA00001700, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 56000 Доларів США (а.с.5-10).

12.11.2007 р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки №VIWWGA00001700 від 12.11.2007 року (а.с.11-15). Згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 200 кв. метрів, що розташований в АДРЕСА_1. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.02.2006 р. приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Вінницької області Смоляк Л.С., зареєстровано в реєстрі під №283.

17.02.2012 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції Посвятенком В.С. при примусовому виконанні виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" накладено арешт на вищевказане майно, що є предметом іпотеки, що стверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців (а.с.16-18),

Вищезазначене обтяження старшого державного виконавця Посвятенка В.С. зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що стверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади №12321441 від 27.03.2012 року (а.с.19-20).

В даному випадку договір іпотеки був укладений 12.11.2007 р., а постанова про накладення арешту 17.02.2012 р., тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки, а тому державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 223-226 ЦПК України, ст. 3 ЗУ "Про іпотеку", ст.ст. 54, 60 Закону України "Про виконавче провадження", Постановою Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису»,

вирішив :

Позов задоволити повністю.

Звільнити з-під арешту, накладеного 17 лютого 2012 року постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження старшим державним виконавцем Посвятенком В.С. відділу державної виконавчої служби Тиврівського районного управління юстиції на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1, а саме: житловий будинок, загальною площею 200,00 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстровано в Єдиному реєсті заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 27.03.2012 року під реєстраційним номером №12321441.

Стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. .

Заочне рішення може бути переглянуто Тиврівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.О.Ратушняк