П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р.Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Марцинкевича В.А.,

при секретарі Бовкун О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо направлення запиту до міжрайонної Дніпровської МСЕК незаконними; визнати незаконною відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в переведенні ОСОБА_1 з одного виду пенсії на інший за його заявою від 21.11.2014 року з підстав, що матеріали пенсійної справи не містять висновок МСЕК про час настання інвалідності; зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію у звязку із втратою годувальника за документами, наявними в пенсійній справі та які відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії по інвалідності; стягнути з Державного бюджету на користь позивача усі судові витрати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що він 21.11.2014 року звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію у звязку із втратою годувальника. Однак листом від 04.12.2014 року відповідач відмовив йому в такому переведенні з підстав, що за даними пенсійної справи позивача відсутній документ, який підтверджує факт визнання його інвалідом до 18 річного віку. Таке рішення ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва позивачем було оскаржено до Головного ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Києві, яким 31.12.2014 року прийнято рішення про відмову у задоволенні скарги позивача. Однак, позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки він є інвалідом ІІІ групи, причина якої встановлена „інвалідність з дитинства, що встановлена безстроково 08.12.1992 року Актом огляду МСЕК Дніпровського району м. Києва, та такий висновок Комісії свідчить про наявність у позивача інвалідності до досягнення ним 18-річного віку. Позивачу органами соціального забезпечення вперше було призначено пенсію по інвалідності до набрання чинності Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тобто до 01.01.2004 року, та позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, отримує пенсію по інвалідності у встановленому законом розмірі. Батько позивача, ОСОБА_3 помер 06.05.1962 року, докази чого було надано відповідачу разом із заявою позивача про переведення на інший вид пенсії. Тому, надавши всі передбачені законом документи, які надають право позивачу на отримання пенсії по втраті годувальника, позивач вважає відмову відповідача у здійсненні такого переведення незаконною, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в судове засідання не зявився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не повідомив, однак надав до суду письмові заперечення проти позову, долучені до матеріалів справи, просив у позові відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що, адміністративний позов підлягає до часткового задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини третьої ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам, право на державну соціальну допомогу мають інваліди з дитинства і діти-інваліди віком до 18 років. Інвалід з дитинства або дитина-інвалід має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно.

Як убачається з матеріалів справи, за результатами огляду Дніпровської МСЕК в м. Києві від 08.12.1992 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково, причина інвалідності інвалід з дитинства, що підтверджено Довідкою Дніпровської МСЕК в м. Києві Серії МСЕ № 057920 від 08.12.1992 року. (а.с. 12)

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 049,00 грн. (а.с. 38)

За даними Свідоцтва про народження, виданого міським відділом РАГС м. Новоросійськ від 11.05.1958 року, актовий запис № 610, та за даними Свідоцтва про смерть, виданого міським відділом РАГС м. Новоросійськ від 02.08.1978 року, актовий запис № 263, у віці 30-ти років 06.05.1962 року помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_3. (а.с. 23, 24)

Листом від 04.12.2014 року № 20722/09 на звернення ОСОБА_1 від 21.11.2014 року з документами про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва відмовлено у такому переведенні, з підстав відсутності в матеріалах пенсійної справи документу, який підтверджує факт визнання ОСОБА_1 інвалідом до 18-річного віку, оскільки Листом від 26.01.2014 року № 16 Міжрайонна Дніпровська МСЕК на запит ОСОБА_2 повідомила, що в Акті огляду Дніпровської міжрайонної медико-експертної комісії достовірних документів, які засвідчують, що інвалідність могла настати до досягнення ОСОБА_1 18-річного віку немає. (а.с. 13, 14, 15, 17-18, 27, 28)

На скаргу ОСОБА_1 від 05.12.2014 року Комісією головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 31.12.2014 року прийнято рішення про відмову у задоволенні вимог скаржника, вказуючи на відсутність в матеріалах пенсійної справи скаржника доказів можливості визнання його інвалідом до 18-річного віку. (а.с.с 19-21, 22)

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно положення статті 36 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, пенсія у звязку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії за III групою інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, інвалідність яких настала в період проходження строкової військової служби, то пенсія по інвалідності призначається особі незалежно від наявності страхового стажу; дітям незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника; батькам і чоловіку (дружині) померлого, які не були на його утриманні, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, додає до заяви, одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду МСЕК дорослих членів сімї, яким право на пенсію у звязку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності. Для осіб, які визнані інвалідами з дитинства після досягнення 18-річного віку, додається висновок МСЕК про час настання інвалідності.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Судом встановлено, що предметом спору є вимоги позивача щодо визнання дій відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в частині направлення запиту до міжрайонної Дніпровської МСЕК незаконними; визнання незаконною відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в переведенні позивача з одного виду пенсії на інший за його заявою від 21.11.2014 року з підстав, що матеріали пенсійної справи не містять висновок МСЕК про час настання інвалідності; зобовязання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію у звязку із втратою годувальника за документами, наявними в пенсійній справі; та стягнення з Державного бюджету на користь позивача судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в частині визнання незаконною відмову ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва в переведенні позивача з одного виду пенсії на інший за його заявою від 21.11.2014 року та вважає за необхідне зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва перевести позивача з пенсії по інвалідності на пенсію у звязку із втратою годувальника, оскільки судом встановлено, що позивач має інвалідність ІІІ групи з дитинства, яка була встановлена комісією МСЕК 08.12.1992 року, реалізував у встановленому законом порядку своє право на звернення до відповідача із заявою про переведення його на пенсію у звязку із втратою годувальника, а саме: його батька, факт смерті якого підтверджено позивачем відповідними доказами, при цьому позивачем було надано всі документи, необхідні для переведення на вказаний вид пенсії, визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, що не спростовано відповідачем, та останнім не наведено обєктивних правових підстав відмови у переведенні позивача на вид пенсії, вказаний ним у заяві від 21.11.2014 року.

Разом з тим, суд визнає безпідставною вимогу позивача про визнання незаконною дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про направлення запиту до міжрайонної Дніпровської МСЕК в м. Києві, оскільки такі дії відповідача, вчинено в межах його компетенції щодо перевірки документів, наданих субєктом пенсійного забезпечення, задля прийняття відповідного процесуального рішення, та даними повноваженнями наділено відповідача діючим законодавством України в сфері пенсійного забезпечення.

Керуючись ст. 46 Конституції України, Законом України „Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам, ст.ст. 9, 10, 36, 45 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст. ст. 2, 11, 17, 71, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на пенсію у звязку з втратою годувальника протиправними.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва перевести ОСОБА_1, з 21.11.2014 року на пенсію у звязку із втратою годувальника за документами, наявними в пенсійній справі.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

С у д д я :