№ 336/3488/15-ц
пр. № 2/336/1972/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 червня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Жупанової І.Б. при секретарі Брагіній І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому пояснив, що її батьки на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2015 року придбали квартиру № 114 в житловому будинку № 4 по вул. Пархоменко в м. Запоріжжі. Зазначена квартира була оформлена на матір позивача ОСОБА_4.

07.05.2015 року ОСОБА_4 за згодою батька позивача ОСОБА_5 подарувала зазначену квартиру позивачу на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 07.05.2015 року реєстр. № 163.

При переоформленні особистого рахунку на своє імя позивачу стало відомо, що особи, які раніше були зареєстровані у квартирі - відповідачі по справі не знялися з реєстраційного обліку, чим порушують права позивача, як власника.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без її присутності, не заперечує проти розгляду справи заочно.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце слухання справи, що підтверджується оголошенням в газеті «Запорізька правда» від 18.06.2015 року, будь-яких клопотань чи заяв на адресу суду не надавали.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши заяву позивача та письмові докази в справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами.

Згідно ст. 13 Конституції України кожному гарантується державний захист прав власності.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 07.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, реєстр. № 163, ОСОБА_4 передала безоплатно у власність ОСОБА_1, а ОСОБА_1 прийняла від ОСОБА_4, у власність як дарунок квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.05.2015 року, номер запису про право власності 9587876.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власником квартири на теперішній час є ОСОБА_1, а оскільки між відповідачами та позивачем не існує ніяких правовідношень, передбачених главою 32 ЦК України з приводу користування майном, суд дійшов до висновку, що відповідачі безпідставно продовжують бути зареєстровані в квартирі, оскільки втратили право користування нею.

В добровільному порядку відповідачі не припинили порушення права позивача власності шляхом зняття з реєстрації.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Таким чином, дослідивши у сукупності зібрані по справі докази, суддійшов висновку, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні належного йому на праві приватної власності квартири, чим порушують його право власності, тому вважає його таким, що підлягає захисту у спосіб, обраний позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 59-61, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 13 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 114 будинку № 4 по вул. Пархоменко в м. Запоріжжі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: