Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_1 управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до Київської міської ради, просив визнати за собою, ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування на ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є предметом позову.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача - Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про отримання уповноваженою особою відповідача виклику до суду, про причини неявки представника відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору відповідач не скористався.

Представник третьої особи - Головного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про отримання виклику до суду, про причини неявки представника третя особа повідомила, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) по суті предмету спору третя особа не скористалась.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 були співвласниками, в рівних долях, квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 21 липня 1994 року, яке видане на підставі розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 21 липня 1994 року за №8-436. (а.с.22)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 27 квітня 2006 року (актовий запис №508). (а.с.21)

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

24 вересня 2008 року ОСОБА_6 звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.35)

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступив управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

24 вересня 2008 року, на підставі заяви ОСОБА_7, Десятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №1801/08 щодо майна померлої ОСОБА_3, яка в ксерокопії залучена до матеріалів справи. (а.с.34-44)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві 13 квітня 2013 року (актовий запис №480). (а.с.49 зворот)

18 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.49)

29 квітня 2013 року, на підставі заяви ОСОБА_1, Десятою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №376/2013 щодо майна померлої ОСОБА_6, яка в ксерокопії залучена до матеріалів справи. (а.с.46-74)

Відповідно до положень частини першої статі 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом.

02 квітня 2015 року державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на підставі якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину з законом на ? частину квартири АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, мотивуючи тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні правовстановлюючі документи на вказану ? частину квартири АДРЕСА_1, з якої 1/3 частки належала померлій особисто на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Дніпровською райдержадміністрацією 21 липня 1994 року, а 1/6 частку квартири вона фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті своєї матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (спадкова справа №1801/01). (а.с.71)

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, єдиним спадкоємцем першої черги за законом була донька померлої ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, яка фактично прийняла спадщину, однак у встановленому порядку не отримала свідоцтво про право власності на спадкове майно. Спадкоємцем першої черги за законом померлої ОСОБА_6 є її чоловік ОСОБА_1, позивач у справі, який в межах визначеного законодавством шестимісячного строку заявив про намір прийняти спадщину до складу якої входить ? частина квартири АДРЕСА_1, з якої 1/3 частки належала ОСОБА_6 особисто на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Дніпровською райдержадміністрацією 21 липня 1994 року, а 1/6 частка квартири ОСОБА_6 фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті своєї матері - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої дружини ОСОБА_6, фактично прийняв спадщину, в той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_6 за життя набула або володіла нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено, тому вимоги позивача про визнання за собою права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод.

Відповідно до положень частини першої статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно положень п.1 ст. 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до п.п. 10 п. 27, п. 29 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22 червня 2011 року, передбачено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат та технічний паспорт на такий об'єкт.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Оцінюючи наявні у справі докази, з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає доведеним той факт, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, отримав право на спадкування на частину об'єкту нерухомого майна, а саме: ? частину квартири АДРЕСА_1, однак у встановленому порядку не отримав свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухомого майно, що слугувало підставою для відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, на підставі п.4.20 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та п.4 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_1 управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, ухвалюючи рішення суд визнає за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 328, 331, 1217, 1218, 1268, 1276, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1, 4, 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа ОСОБА_1 управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я