Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Київ
Суддя судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 липня 2015 року, позов задоволено. Визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2 АДРЕСА_1 та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, суду апеляційної інстанції, з урахуванням принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, визначеного ст. 141 СК України, дійшов вмотивованого висновку про те, що між сторонами існує спір щодо місця проживання дитини та взявши до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ст. 161 СК України), зокрема, висновок органу опіки та піклування, а також тривалість проживання малолітньої дитини з відповідачем, правильно визначив місце проживання дитини разом із батьком.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного рішення апеляційного суду не вбачається порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_2.

Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Гвоздик