СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/624/15-ц
Провадження №2/547/227/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року смт. Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка

за участі секретаря судового засідання О.В.Постолюк,

представника позивача ОСОБА_1,

прокурора прокуратури Семенівського району Полтавської області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Веселоподільський бурякорадгосп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, реєстраційна служба ОСОБА_4 районного управління юстиції, ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, ліквідатор Відкритого акціонерного товариства «Веселоподільський бурякорадгосп» ОСОБА_5, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, за участі прокурора Семенівського району Полтавської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Веселоподільський бурякорадгосп», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, реєстраційна служба ОСОБА_4 районного управління юстиції, ОСОБА_4 державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Під час розгляду справи судом залучено до участі у справі ліквідатора Відкритого акціонерного товариства «Веселоподільський бурякорадгосп» ОСОБА_5, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області. У розгляд справи за своєю ініціативою вступив прокурор Семенівського району Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовано ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, за яким позивач 18.09.2013 придбав у відповідача приміщення складу площею 2448,00 м2, розташованого у с. Чапаївка Семенівського району Полтавської області. Ухилення відповідача унеможливлює здійснення державної реєстрації за позивачем права власності на вказане нерухоме майно. Ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу дає достатні підстави для визнання дійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання за позивачем права власності на таке нерухоме майно.

У судове засідання зявилися позивач, його представник, представник реєстраційної служби ОСОБА_4 районного управління юстиції, представник ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, прокурор прокуратури Семенівського району Полтавської області.

Відповідач і ліквідатор ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» ОСОБА_5 у судові засідання не зявлялися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Усі поштові відправлення суду на їх адреси поверталися із відмітками «за даною адресою організації не існує».

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Звернулося до суду із заявою про розгляд справи за відсутності його представника.

Ураховуючи зазначене, за правилами ч. 5 ст. 74, ст. 158, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У судовому засіданні позивач пояснив, що за договором купівлі-продажу від 18.09.2013 придбав у відповідача будівлю складу загальною площею 2448 м2, який розташований в с. Чапаївка Семенівського району Полтавської області, в аварійному стані, за ціною 120 000,00 грн. Грошові кошти 120 000,00 грн вніс у касу відповідача 18.09.2013. На виконання договору купівлі-продажу його сторони 18.09.2013 підписали акт приймання-передачі будівлі складу, відповідач передав позивачеві документи для користування майном, представник відповідача сказав позивачеві щоб той користувався складом. Наразі позивач контактує з ОСОБА_5 як представником відповідача. Позивач не зміг вказати з яких причин ОСОБА_5 не бажає упродовж тривалого строку вчинити дії для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі складу.

Згодом позивач звернувся до реєстраційної служби ОСОБА_4 районного управління юстиції для державної реєстрації свого права власності на будівлю складу, проте йому відмовлено у реєстрації через ненадання необхідних документів, у т.ч. нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач також звернувся до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори за нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу нерухомого майна, однак йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність сторони продавця.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, додатково пояснивши, що продавець ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» в особі голови правління ОСОБА_5 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної аварійної будівлі складу, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна, позивач сплатив кошти за склад, відповідач передав склад позивачеві, однак продавець ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Представник позивача пояснив, що приходив до державного нотаріуса для нотаріального посвідчення договору із довіреністю від позивача, запитом, договором купівлі-продажу, актом приймання-передачі майна, статутом продавця. Представник вважав, що у разі ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі складу суд, відповідно до ч. 2 ст. ст. 220 ЦК України, може визнати договір купівлі-продажу дійсним та відповідно до ст. 392 ЦК України визнати за позивачем право власності на будівлю складу. Також послався на ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року як на підставу визнання за позивачем права власності.

У судовому засіданні представник реєстраційної служби ОСОБА_4 районного управління юстиції ОСОБА_6 повідомив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Пояснив, що для державної реєстрації права власності заявник повинен надати державному реєстраторові необхідні правовстановлюючі документи на нерухоме майно та інші передбачені законом документи. Представник позивача ОСОБА_1 був на прийомі у реєстраційній службі ОСОБА_4 районного управління юстиції. Його звернення щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 розглядалося реєстраційною службою за правилами Закону України «Про звернення громадян». ОСОБА_1 не подавав державному реєстратору реєстраційну картку встановленого зразка щодо вчинення реєстраційних дій, предявив довіреність, технічний паспорт і договір купівлі-продажу. Під час розгляду звернення державний реєстратор перевірив відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо включення до нього будівлі складу загальною площею 2448 м2, який розташований в с. Чапаївка Семенівського району Полтавської області, як обєкту права власності ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп». Однак відповідний обєкт нерухомого майна у реєстрі відсутній.

Державний нотаріус ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Судові пояснила, що до неї як до державного нотаріуса надійшло усне звернення ОСОБА_1 за довіреністю від ОСОБА_3 з питання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна будівлі складу загальною площею 2448 м2, який розташований в с. Чапаївка Семенівського району Полтавської області. Заявник надав ОСОБА_7 договір купівлі-продажу і акт приймання-передачі майна.

Заявник не надавав нотаріусу документів, які б посвідчували право власності ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» на приміщення складу, не надав висновок оцінювача щодо вартості вказаної нерухомості, не вніс жодних платежів, повязаних із можливим нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу приміщення складу тощо. Як наслідок нотаріус не перевіряв існування приміщення складу як обєкта нерухомого майна за відповідним державним реєстром, не перевіряв існування будь-яких обтяжень щодо нього, не складав на бланках для вчинення нотаріальних дій відповідного проекту договору купівлі-продажу тощо. Нотаріус не викликав представника продавця для укладення договору.

Прокурор прокуратури Семенівського району Полтавської області ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказала, що відповідно до ст.ст. 210, 657 ЦК України правочин щодо купівлі-продажу нерухомого майна є вчиненим з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації права власності. Позивач не набув право власності на спірну будівлю складу, оскільки відповідний договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчено, за позивачем не зареєстровано право власності на будівлю складу. Позивачем не доведено факту ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, договір підписано у вересні 2013 року, а позивач ініціював його нотаріальне посвідчення аж у березні 2015 році.

В обґрунтування участі прокурора у справі прокурор вказав, що на дату вступу прокурора у справу 26.06.2015 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засновником (учасником) ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» вказано Регіональне відділення ФДМУ по Полтавській області; із 07.06.2013, тобто до дати укладення спірного договору, відповідач перебуває в стані припинення.

У порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд неодноразово розяснював особам, які беруть участь у справі, окремі приписи ЦПК України. Судом наголошувалося, що відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Розяснено положення ст. 10 ЦПК України щодо засад та змісту змагальності сторін, обовязку доведення обставин, на які особа посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вказано на встановлені ст. 57 ЦПК України докази та їх види. Розяснено обовязок надання до суду доказів, можливі наслідків вчинення або не вчинення відповідних дій тощо.

Вислухавши пояснення позивача, представників позивача, третіх осіб, які брали участь у судових засіданнях, прокурора, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

18.09.2015 між ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» як продавцем, в особі голови правління ОСОБА_8, та ОСОБА_3, як покупцем, у простій письмовій формі підписано договір купівлі продажу (далі Договір) (а.с 8-10), відповідно до якого продавець зобовязався передати покупцеві у власність належну продавцеві на праві власності будівлю складу загальною площею 2448 м2, яка розташована у с. Чапаївка Семенівського району Полтавської області за ціною 120 000,00 грн (п. 1 Договору). Витрати, повязані із укладенням договору, несе покупець (п. 4 Договору). Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами (п. 9 Договору).

18.09.2015 між продавцем і покупцем підписано додаток № 1 до Договору, за яким продавець передав, а покупець прийняв у власність зазначену будівлю складу (а.с. 11).

З копії квитанції до прибуткового касового ордера № 127 від 18.09.2013 (а.с. 29) вбачається, що ОСОБА_3 вніс до каси ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» 120 000,00 грн за договором купівлі-продажу від 18.09.2015. На підтвердження прийняття коштів продавець надав покупцеві довідку (а.с. 30), яка не має ні дати, ні номера.

Із 07.06.2013 відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 191-193) ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» перебуває у стані припинення за судовим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2013 № 816/2638/13-а за неподання протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності; ОСОБА_5 є ліквідатором товариства.

ОСОБА_4 районне управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Полтавській області листом від 27.02.2015 № 01.1-16-107 (а.с. 31) повідомило позивачеві, що не може зареєструвати право власності на нежитлову будівлю складу. Розяснило заявникові перелік документів, які відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є документами, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно. Вказало на необхідність подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копій, засвідчених у встановленому порядку. Третя особа розяснила, що згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

ОСОБА_4 державної нотаріальної контори від 31.03.2015 № 131/01-16 (а.с. 32) державний нотаріус ОСОБА_7 повідомила Семенівський районний суд Полтавської області (не позивача, не його представника), що до нотаріальної контори звернувся представник В.П.ОСОБА_9ОСОБА_1 із заявою про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу будівлі складу площею 2448 кв.м., що знаходиться за адресою с. Чапаївка Семенівського району Полтавської області. У звязку із тим, що відсутня сторона продавця, йому відмовлено у нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна.

Об'єктами цивільних прав є речі (ч. 1 ст. 177 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Отже, приміщення будівлі складу у с. Чапаївка є нерухомим майном.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України).

За змістом правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 18.09.2013 у справі № 6-76цс13, обєктом реалізації може бути нерухоме майно, яке є обєктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний обєкт власності), а не його частина, яка не набула статусу обєкта нерухомості в передбаченому законом порядку.

У справі відсутні докази існування вказаної будівлі складу у с. Чапаївка як обєкту цивільних прав. Судові не надано належного правовстановлюючого документа, який складено та видано у встановленому законом порядку, щодо права власності ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» на будівлю складу площею 2448 кв.м., що знаходиться у с. Чапаївка Семенівського району Полтавської області. Відсутні також будь-які відомості щодо існування будівлі складу за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Складений ОСОБА_10Слинько технічний паспорт не є правовстановлюючим документом (а.с. 35-47) на будівлю складу у розумінні ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Присвоєння виконавчим комітетом Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області 21.04.2015 поштової адреси будівлі складу (а.с. 34) також не є доказом існування правовстановлюючого документа та/або належності будівлі складу ні позивачеві, ні відповідачеві.

Присутні у судових засіданнях представники третіх осіб пояснили, що позивач і його представник також не предявляли під час відповідних звернень правовстановлюючих документів щодо будівлі складу; державний реєстратор не знаходив у відповідному реєстрі зареєстроване за ВАТ «Веселоподільський бурякорадгосп» право власності на будівлю складу. Судові також не надано відповідного документу і щодо права власності позивача на зазначену нерухомість.

Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису (ч.ч. 1, 2 ст. 209 ЦК України). Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. (ч.ч. 1, 2 ст. 210 ЦК України)

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК України). Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин.

Отже, купівля-продаж будівлі складу повинна відбуватися за умови нотаріального посвідчення відповідного договору. Право власності у набувача (позивача) за договором купівлі-продажу виникає з моменту державної реєстрації такого права. Судове рішення не може підмінити відповідні процедури державної реєстрації прав.

Переданий судові договір купівлі-продажу від 18.09.2013 нотаріально не посвідчений (а.с. 8-10).

Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, для захисту прав позивача у справі повинно бути доведено факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу приміщення складу і факт державної реєстрації права власності позивача на приміщення складу.

Натомість у справі відсутні докази щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі складу та, як наслідок, державної реєстрації права власності позивача на будівлю складу.

Так, у справі відсутні: докази існування будівлі складу як обєкта нерухомого майна (немає належного правовстановлюючого документа); докази вчинення позивачем та, з його ініціативи, нотаріусом дій, спрямованих на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, та які передбачено Законами України «Про нотаріат», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 відсутні докази існування і предявлення правовстановлюючих документів на нерухомість, перевірки нотаріусом повноважень представників сторін можливого правочину, їх цивільної дієздатності, встановлення волевиявлення та дійсних намірів сторін, перевірка відсутності заборони відчуження або арешту майна за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, складення нотаріусом необхідних витягів із відповідних державних реєстрів щодо юридичної особи продавця, будівлі складу, висновок субєкта оціночної діяльності щодо вартості будівлі складу, викладення проекту договору купівлі-продажу на спеціальних бланках нотаріальних документів, оплати вчинення нотаріальних дій, які може бути вчинено лише після відповідної оплати нотаріусу.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" розяснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК) (п. 5 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Ураховуючи зазначене суд відхиляє доводи позову щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки ні позивач, ні нотаріус внаслідок неналежного ініціювання нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, не вчинили у встановленому законом порядку дій, які необхідні для вчинення 31.03.2015 нотаріальної дії з нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі складу.

Позивачем і відповідачем не втрачено можливість вчинення дій, необхідних для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будівлі складу у с. Чапаївка.

Відтак, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок про недоведеність позову та відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю.

Ураховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 158, 169, 208, 209, 212, 214, 215, 223, 228, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову повністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Семенівський районний суд Полтавської області.

Суддя В.Ф.Харченко

Повне рішення складено 29.09.2015.