Номер провадження 22-ц/788/727/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М. , Бойка В. Б.

при секретарі судового засідання - Кияненко Н.М.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» про визнання договору недійсним та повернення сплачених коштів,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду з позовом, який обґрунтовував тим, що 27 вересня 2014 року між ним та ТОВ «Гранфінресурс» було укладено договір № 231965 з метою отримання на умовах програми діяльності «Альянс-Україна» позики у розмірі 80000 грн. за умови попередньої сплати комісійного внеску в розмірі 2800 грн., комісії - 336 грн. та чистого внеску - 444,45 грн. Після сплати цих коштів на рахунок відповідача, йому повідомили, що протягом 3-х днів він отримає обіцяну суму коштів і попередили про необхідність сплати наступного внеску. Вважає, що помилявся щодо природи правочину, а відповідач діяв без відповідної ліцензії і його діяльність містить ознаки пірамідальної схеми, нечесної підприємницької практики та вводить споживачів в оману, тому укладений правочин з додатками до нього позивач просив визнати недійсним і стягнути з відповідача сплачені ним кошти, а саме: 2800 грн. - адміністративний платіж, 336 грн. - адміністративні витрати, 444,45 грн. - чистий внесок.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Гранфінресурс» на користь ОСОБА_3 3581 грн. повернення внесених платежів, 600 грн. відшкодування витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ТОВ «Гранфінресурс» на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «Гранфінресурс», посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При цьому зазначає, що ТОВ «Гранфінресурс» не надає фінансові послуги і не є фінансовою установою, його комерційна діяльність не підлягає ліцензуванню. Висновки суду про здійснення відповідачем нечесної підприємницької діяльності з використанням пірамідальної схеми не відповідають дійсності.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що діяльність відповідача носить ознаки пірамідальної схеми, яка є забороненою та вводить споживача в оману. Суд вважав, що в силу ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» такий правочин є недійсним. Оскільки недійсність правочину встановлена законом (нікчемний правочин), визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання договору недійсним.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3, як на підставу своїх позовних вимог про визнання недійсним договору, посилався на наявність пірамідальної схеми, обману зі сторони відповідача та відсутність у нього ліцензії на управління фінансовими активами і надання їх у позику.

Перевіряючи доводи щодо наявності обманних дій по відношенню до позивача, то колегія суддів не вбачає правових підстав для їх задоволення.

Згідно зі ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Посилаючись на наявність пірамідальної схеми, позивач не довів наявність обов'язкових ознак цього механізму: а) здійснення оплати за можливість одержання учасником компенсації, б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми, в) відсутність продажу або споживання товару.

Поняття «пірамідальної схеми» викладено у п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», проте в даному випадку зазначені ознаки не встановлені. Позивач підписав всі умови договору, з якими був попередньо ознайомлений, не звертався до відповідача з вимогою про його розірвання у встановлені строки та проводив оплату внесків.

Суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, тому висновки суду про те, що діяльність відповідача носить ознаки пірамідальної схеми та вводить споживача в оману є необґрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2014 року між сторонами було укладено договір № 231965 разом з додатками про надання послуг з метою отримання грошової позики в сумі 80000 грн. на умовах діяльності програми «Альянс Україна» ( далі Програми ) ( а.с. 7-12 ).

Згідно з п. 1.1 вищевказаного договору адміністратор, за згодою учасника, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника певні дії, спрямовані на отримання учасником грошової суми на умовах діяльності Програми, в тому числі: сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, надати учаснику відповідну суму, заявлену для отримання на умовах діяльності Програми; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього.

Відповідно до п. п. 2.1.1, 2.1.2 договору, учасник в день підписання договору сплачує одноразовий комісійний внесок та адміністративний платіж, який сплачується не пізніше 15 календарних днів з моменту отримання дозволу; своєчасно, не пізніше 15 числа кожного місяця, сплачує загальний платіж, який включає чистий внесок, за рахунок якого адміністратор надає заявлені для отримання грошові суми та адміністративні витрати, що є платою за послуги адміністратора з організації діяльності Програми.

Відповідно до ст. 4 договору, його укладено у двох однакових примірниках, по одному для кожної із сторін. Цей договір не є поворотною фінансовою допомогою. Усі додатки, зміни та доповнення до нього є його невід'ємною частиною. Підписання угоди є свідченням того, що сторони дійшли повного порозуміння і визначили, що повністю розуміють її значення та умови, правові наслідки, що вона не носить характеру фіктивного або удаваного правочину, і що договірні умови є обов'язковими для виконання.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 додатку № 2 до договору, його предметом є послуги з формування реєстру учасників Програми, метою яких є отримання відповідної грошової суми.

Після вчасної сплати чергового загального платежу учасник набуває право брати участь у найближчому заході, коли фонд реєстру є достатнім ( п. 4.1 ст. 4 додатку №2 ).

Конкретні умови отримання учасником заявленої суми визначені у ст. 5 цього додатку.

Адміністратор гарантує учаснику надати відповідну грошову суму за умови виконання останнім всіх умов договору і додатків до нього ( ст. 12 додатку №2 ).

Учасник підтверджує, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів умови додатку №2 та правові наслідки, що засвідчує своїм підписом ( ст. 13 додатку №2 ).

На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу 3581 грн., із яких: 2800грн. -одноразовий комісійний внесок, 444,45 грн. - чистий внесок, 336 грн. - адміністративні витрати ( а.с. 4 ).

Перевіряючи підстави заявленого позову про недійсність договору через відсутність у відповідача ліцензії з надання фінансових послуг у вигляді позики, то в цій частині позов підлягає задоволенню, а доводи апелянта про те, що діяльність установи є комерційною та пов'язана з розподілом коштів, що не підлягає ліцензуванню, колегія суддів не може взяти до уваги.

Згідно з пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 1 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під фінансовою установою слід розуміти юридичну особу, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Такими фінансовими послугами, як зазначено у пунктах 2, 6 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону, вважаються довірче управління фінансовими активами, надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту та адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

В даному випадку саме на таких умовах було передбачено надання коштів позивачу.

Водночас, п. 4 ч. 1 ст. 34 даного Закону передбачено, що національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, а здійснення такої діяльності дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії (ч. 2 ст. 34 вказаного Закону).

За програмою «Альянс Україна» виконання послуг відповідачем полягає в тому, що учасник сплачує передбачені договором кошти, а відповідач формує об'єднання учасників, у даному випадку за схемою 1, яких включає у реєстр № 217, в якому накопичуються кошти цих учасників за рахунок чистих внесків, після чого учасником подається заява на участь в заході по розподілу грошового фонду, потім здійснюється сам захід по розподілу грошового фонду об'єднання учасників, за результатами якого надається дозвіл, тобто право на отримання грошових коштів, якщо їх достатньо у цьому фонді. Право на отримання коштів надається в такому порядку: перевагу має той з учасників, який надіслав заяву, яка містить найбільшу кількість сплачених загальних платежів.

Зі змісту спірного договору вбачається, що відповідачем надаються громадянам грошові суми на умовах відповідної програми «Альянс Україна», за якою такі позики надаються за рахунок внесків, які періодично вносяться іншими громадянами - учасниками цієї програми разом з платою за послуги в порядку, визначеному укладеним договором про отримання грошової суми.

Відповідач від такої діяльності отримує прибуток у вигляді комісійних внесків та адміністративних платежів у розмірі 6,5 % від заявленої грошової суми.

За цих умов, не можна вважати, що Товариство є контролером коректного розподілу коштів на умовах безвідсоткового їх повернення, оскільки діяльність відповідача має ознаки фінансової послуги, визначені пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (далі - Закону), оскільки при її проведенні здійснюються операції з фінансовими активами (грошовими коштами) в інтересах третіх осіб (фізичних та юридичних осіб - учасників), за рахунок цих осіб (позика надається за рахунок чистих внесків, сплачених учасниками) з метою отримання прибутку (за надання послуг встановлюється плата).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає надану послугу фінансовою, а діяльність установи - такою, що підлягає ліцензуванню.

Статтею 227 ЦК України передбачено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

За таких обставин, коли відповідач у встановленому законом порядку не отримав ліцензію на здійснення фінансової послуги, слід визнати оспорюваний договір з додатками до нього недійсним. Тому, рішення в цій частині підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України, у вигляді повернення внесених платежів на суму 3581 грн. судом першої інстанції застосовані правильно, а тому рішення в іншій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» задовольнити частково.

Скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2015 року в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання договору недійсним.

Визнати недійсним договір № 231965 від 27 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Гранфінресурс» з додатками до нього.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -