У Х В А Л А Справа № 554/13174/15-ц

Провадження №2/554/4173/2015

16 жовтня 2015 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі судді Шевської О.І., -

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Полтавської обласної організації Політичної партії «Совість України» про захист авторського права, виплату компенсації та стягнення моральної шкоди.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відповідачу на подальше використання рекламного ролика з частинами твору позивача.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб»єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, судам слід ураховувати, що у справах окремих категорій позови можна забезпечувати за допомогою спеціальних заходів, які регулюються нормами відповідних законів, в даному випадку ст. 53 Закону України від 23 грудня 1993 р. N 3792-XII ( 3792-12 ) в редакції Закону від 11 липня 2001 р. N 2627-III ( 2627-14 ), з наступними змінами) "Про авторське право і суміжні права". Відповідно ч. 1 до ст. 53 Закону, до завершення розгляду справи по суті суддя одноособово має право винести ухвалу про заборону відповідачеві, щодо якого є достатні підстави вважати, що він є порушником авторського права і (або) суміжних прав, вчиняти до винесення рішення чи ухвали суду певні дії, а саме: виготовлення, відтворення, продаж, здавання в майновий найм, прокат, ввезення на митну територію України та інше передбачене цим Законом використання, а також транспортування, зберігання або володіння з метою введення в цивільний обіг примірників творів, у тому числі комп'ютерних програм і баз даних, а також записаних виконань, фонограм, відеограм, програм мовлення, щодо яких припускається, що вони є контрафактними, і засобів обходу технічних засобів захисту.

До прийняття ухвали про застосування тимчасових заходів, зазначених вище, суд має право вимагати від заявника обгрунтування того, що він є суб'єктом авторського права і (або) суміжних прав і що ці права порушені або невідворотно будуть порушені.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що слід відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, так як заявником в порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 151 ЦПК України не зазначені відомості потрібні для забезпечення позову, а саме: 1) не доведено, що суб»єктом відповідного права інтелектуальної власності є саме заявник; 2) не зазначено на який саме рекламний ролик потрібно накласти заборону на подальше використання; 3) не зазначено вмотивованих причин, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, Законом України «Про авторське право і суміжні права», суд,-

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів зо дня отримання її копії до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Шевська