Провадження №22-ц/784/571/15
Категорія 55 Головуючий у першій інстанції - Кузьменко В.В.
Доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Лівінського І.В., Данилової О.О.,

при секретарі судового засідання - Орельській Н.М..

за участю: позивача - ОСОБА_3 , представника відповідача - Кваши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за апеляційною скаргою

приватного підприємства «ЖЕК-10»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 року, ухваленого за позовом

ОСОБА_3

до

приватного підприємства «ЖЕК-10»

про стягнення компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 р. ОСОБА_3 звернувся до ПП «ЖЕК-10» про стягнення компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що перебував з відповідачем у трудових відносинах. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2014 р., частково зміненим рішенням апеляційного суду Миколаївської області, постановлено стягнути з ПП «ЖЕК-10» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 березня 2013 р. по 20 лютого 2014 р. 15 118 грн. 47 коп. Зазначені кошти позивач отримав у листопаді 2014 р.

Посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» він має право на отримання компенсації втрати частини заробітку, позивач просив стягнути з відповідача 2 812 грн. 03 коп. зазначеної компенсації за період з березня 2013 р. по жовтень 2014 р., а також понесені ним витрати за отримання довідок у розмірі 70 грн. 76 коп.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 р. позов задоволено. Стягнуто з приватного підприємства «ЖЄК-10» на користь ОСОБА_3 2 812 грн. 03 коп. компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати та 70 грн. 75 коп. понесених витрат на отримання довідок.

Додатковим рішенням цього ж суду від 16 лютого 2015 р. розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ПП «ЖЕК-10» посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів своє право на отримання компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати, за весь період, починаючи з березня 2013 р. по листопад 2014 р. та зроблений ним розрахунок відповідає Положенню про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ПП «ЖЕК-10», обіймаючи посаду електрика 4 р.

Наказом директора ПП «ЖЕК-10» від 25 березня 2013 р. позивача було звільнено з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2014 р. вищезазначений наказ визнано незаконним. Поновлено ОСОБА_3 на роботі в ПП «ЖЕК-10» на посаді слюсаря-електрика 4 р. Стягнуто з ПП «ЖЕК-10» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25 березня 2013 р. у розмірі 15 119 грн. 47 коп.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2014 р. рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2014 р. в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено. Стягнуто з ПП «ЖЕК-10» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 березня 2013 р. по 20 лютого 2014 р. у розмірі 15 478 грн. 93 коп. без відрахування податків та інших обов'язкових платежів.

Таким чином, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2014 р. набрало законної сили 29 квітня 2014 р. і саме з цього часу повинно було бути виконано відповідачем.

Проте, зазначене рішення суду виконано відповідачем лише у жовтні 2014 р., про що свідчить квитанція про зарахування 14 жовтня 2014 р. на рахунок позивача в АТ «Ощадбанк» м. Миколаєва 16 750 грн. ( а.с. 9,21 ).

Отже, рішення суду про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу виконувалось відповідачем майже 6 місяців, що свідчить про порушення відповідачем строків виплати заробітної плати.

Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін.

Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1.

За наявності зазначених умов у тому самому порядку компенсації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

За такого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про нарахування йому компенсації втрати частини заробітку за період з травня по вересень 2014 р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з цим, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції щодо нарахування компенсації втрати частини заробітку за період вимушеного прогулу, оскільки порядок нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу не передбачає можливості нарахування компенсації.

Крім того, не можна погодитись і з розрахунком компенсації втрати частини заробітку, зробленим позивачем, оскільки він не відповідає Положенню про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.

При розрахунку компенсації втрати частини заробітку, колегія суддів виходе з наступного.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за рішенням суду, яке набрало законної сили 29 квітня 2014 р. позивачу виплатили у жовтні 2014 р.

Індекс споживчих цін, згідно даних Державної служби статистики України, за січень-квітень 2014 р.(за який виплачують заробітну плату) - 106,4; індекс споживчих цін за січень-вересень 2014 р. наростаючим підсумком, з початку 2014 р. - 116, 2 ( останній місяць перед виплатою). Індекс споживчих цін за цей період наростаючим підсумком з початку року зріс на 9,8% (116, 2 - 106,4= 9,8), тобто понад 1%, що є підставою для нарахування компенсації.

Коефіцієнт приросту споживчих цін становить 0,092 (116,2 : 106,4 = 1,092 - 1,0 = 0,092).

Отже, сума належної працівникові компенсації становить - 15118 грн. 47 коп. х 0,092 = 1390 грн. 89 коп.

Оскільки суд першої інстанції, вирішуючи спір, не звернув належної уваги на зазначені обставини та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та не перевірив розрахунок, наданий позивачем, то рішення суду слід змінити, зменшивши стягнення з ПП «ЖЕК-10» на користь ОСОБА_3 компенсацію втрати частини заробітку з 2 992 грн. 78 коп. до 1390 грн. 89 коп. (без відрахування податків та інших обов'язкових платежів.).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 35 грн. понесених ним судових витрат (за отримання довідок з Держстату про індекс споживчих цін), пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «ЖЕК-10» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2015 р. змінити.

Стягнути з приватного підприємства «ЖЕК-10» на користь ОСОБА_3 1390 грн. 89 коп. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та 35 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: