Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/5394/15-ц
Провадження № 2/369/2508/15
27.10.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ФОП ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що у квітні 2014 року ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Пежо 301, д.н.з. НОМЕР_1, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, у зв»язку з чим зазначений транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень.
З метою відремонтувати автомобіль він, ОСОБА_1, звернувся до станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_4. Після проведення огляду транспортного засобу працівник ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 2700 грн. у якості залогової суми і зобов»язався їх повернути в строк не пізніше 24 червня 2014 року.
Однак, враховуючи те, що дана станція технічного обслуговування так і не розпочала ремонт вказаного транспортного засобу, він, ОСОБА_1, звернувся до станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_5.
Враховуючи те, що транспортний засіб Пежо 301, д.н.з. НОМЕР_2, був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», оплату послуг ФОП ОСОБА_5 було здійснено у якості страхового відшкодування саме від ПрАТ «Страхова компанія «Уніка».
Після того, як він, ОСОБА_1, забрав власний транспортний засіб зі станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_4, він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою про повернення власних коштів, однак останній постійно відмовляв, посилаючись на різні несуттєві обставини.
З метою стягнення з ОСОБА_2 відповідної заборгованості на його адресу було направлено претензію від 09 квітня 2015 року, однак ОСОБА_2 проігнорував її отримання.
Таким чином, ОСОБА_2 прострочив виконання взятого на себе зобов»язання з повернення коштів, отриманих від нього.
Станом на 19 травня 2015 року кількість днів прострочення виконання зобов»язання складає 329 днів. Таким чином, 3% річних становить 73,01 грн. Сума ж боргу з урахуванням індексу інфляції складає 4185 грн. 54 коп.. Окремо розмір інфляційних витрат за час прострочення складає 1485 грн. 54 коп..
Крім того, внаслідок ситуації, яка склалася, він, ОСОБА_1, зазнав значних втрат немайнового характеру у вигляді фізичних і емоційних страждань, змушений був звернутись за матеріальною допомогою до своїх знайомих, що для нього є абсолютно неприйнятним і принизливим. Таким чином, на підставі вимог ст. 1168 ЦК України відшкодуванню підлягає також і моральна шкода, завдана йому внаслідок неповернення ОСОБА_2 боргу, і розмір моральної шкоди ним оцінено у 10 000 грн..
Оскільки він не є фахівцем у галузі права, він звернувся за правовою допомогою, і у відповідності з умовами Договору № 080415 про надання юридичних послуг від 08 квітня 2015 року вартість правової допомоги становить 4500 грн..
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2700 грн. основного боргу, 73 грн. 01 коп. у вигляді трьох відсотків річних, а також 1485 грн. 54 коп. інфляційних втрат, 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 343 грн. 60 коп., а також витрати на надання правової допомоги у розмірі 4500 грн..
В судовому засіданні 14 вересня 2015 року судом було ухвалено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ФОП ОСОБА_4.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
У судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ФОП ОСОБА_4 позов підтримав і не заперечував проти його задоволення.
Оскільки представник позивача у судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, тому суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Як зазначав позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, у квітні 2014 року він, керуючи транспортним засобом Пежо 301, д.н.з. НОМЕР_1, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, у зв»язку з чим зазначений транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. З метою відремонтувати автомобіль він звернувся до станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_4, і після проведення огляду транспортного засобу працівник ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_2 отримав від нього кошти у розмірі 2 700 грн. у якості завдатку та зобов»язався їх повернути в строк не пізніше 24 червня 2014 року.
З наявних матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_4 з метою надання послуг з ремонту автомобіля Пежо 301, д.н.з. НОМЕР_2, про що був виданий Заказ-наряд за № 000660.
Як зазначав у позовній заяві позивач ОСОБА_1, після проведення огляду транспортного засобу працівник ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_2 отримав від нього кошти у розмірі 2700 грн..
В доданій до Заказу-наряду розписки вбачається, що 20 червня 2014 року ОСОБА_2 зобов»язався до 24 червня 2014 року здійснити повернення д/с в сумі 2 700 грн. надлишкових коштів з передплати в сумі 5 532 грн. (з/н № 660).
Позивач ОСОБА_1 зазначав, що, враховуючи те, що дана станція технічного обслуговування так і не розпочала ремонт вказаного транспортного засобу, він, ОСОБА_1, звернувся до станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_5.
Після того, як він, ОСОБА_1, забрав власний транспортний засіб зі станції технічного обслуговування ФОП ОСОБА_4, він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою про повернення власних коштів, однак останній постійно відмовляв, посилаючись на різні несуттєві обставини.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу ремонту автомобіля склались між позивачем ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_4, до якого позивач звернувся про надання вказаних послуг. ОСОБА_2, видаючи заказ-наряд за порядковим номером № 000660, діяв в інтересах ФОП ОСОБА_4.
З наданого заказу-нараду № 000660 вбачається, що договірні відносини з приводу надання послуг з ремонту автомобіля Пежо 301, д.н.з. НОМЕР_2, про що був виданий Заказ-наряд за № 000660, виникли саме між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_4, а не ОСОБА_2.
Посилання в судовому засіданні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ФОП ОСОБА_4 на ту обставину, що ОСОБА_2 шляхом обману видав заказ-наряд № 000660 ФОП ОСОБА_4, про що йому не було відомо, суд вважає безпідставними, оскільки не підтверджені ніякими доказами.
Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами ст. ст. 549, 625, 1168 ЦК України, на які посилається позивач у позовній заяві, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно вимог ст. 1168 ЦК України, на яку також посилається позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
З урахуванням наведеного, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача ОСОБА_1 з тих підстав, на які він посилається у поданому позові, і суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_2 заявлених у позові грошових коштів на користь позивача ОСОБА_1.
Також суд вважає, що оскільки позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві і його представником не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів, що права позивача ОСОБА_1 порушені відповідачем ОСОБА_2, а тому, оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, і відмовляє у його задоволенні.
Керуючись вимогами ст. ст. 3, 549, 625, 1168 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 16, 60, 213-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ФОП ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.