Справа № 350/814/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2186/2015
Головуючий у 1 інстанції Пулик М.В. М. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Київська Русь» про захист прав споживачів, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ПАТ «Банк «Київська Русь» на рішення Рожнятівського районного суду від 14 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рожнятівського районного суду від 14 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Київська Русь» про захист прав споживачів задоволено.

Зобов'язано ПАТ «Банк «Київська Русь» виконати наданий ОСОБА_2 розрахунковий документ (квитанцію №4448 від 19.03.2015 року) на суму 2600 грн. шляхом перерахування зазначених грошових коштів на розрахунковий рахунок НОМЕР_1, відкритий Приватним підприємством «Автобан» у Івано-Франківській філії ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнуто з ПАТ «Банк «Київська Русь» в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

На дане рішення представник ПАТ «Банк «Київська Русь» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що позивач звернувся з вимогою про повернення банківського вкладу за договором банківського рахунка у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, а відтак виконання зазначеної операції банком обмежувалося положенням п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вважав, що позивач як клієнт не є грошовим кредитором банку. На думку апелянта, виходячи з ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та п.1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в яких містяться визначення кредитора та переказу коштів, позивач є кредитором банку, а відтак задоволення вимог ОСОБА_2 суперечить ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, представник ПАТ «Банк «Київська Русь» просив скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання, що призначалося за клопотанням апелянта в режимі відео конференції , представник ПАТ «Банк «Київська Русь» не з'явився, про поважність причин неявки, суд не повідомив.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнав, просить її відхилити. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 19.03.2015 року о 09 год. 42 хв. ОСОБА_2 здійснив оплату за навчання в автошколі в сумі 2600 грн., через Калуське відділення №2 ПАТ «Банк «Київська Русь», однак проплачені кошти за навчання не поступили. Вказаний факт підтверджується відповідною довідкою від 06.05.2015 року (а.с.9)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, прийшов до висновку про незаконність дій відповідача та недотримання банком порядку надання банківських послуг, а відтак і про захист прав споживача ОСОБА_2

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Відповідно до п 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. В п. 8.2 цієї статті Закону вказано, що Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. Пункт 8.3 ст. 8 за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на яку посилається відповідач - під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

В той же час відповідно до вимог п. 5 ч. 6 ст. 36 цього Закону зазначеного закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цього параграфа застосовуються також до відносин, пов'язаних із перерахуванням грошових коштів через банк особою, яка не має рахунка у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Крім цього слід зазначити, що платіж ОСОБА_2 здійснено 19.03.2015 року, а тимчасову адміністрацію та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» запровадження з 20.03.2015 ( на підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» до категорії неплатоспроможних» ).

За таких обставин, виходячи з системного змісту вимог ст.ст. 1089, 1091 ЦК України, п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» - запровадження тимчасової адміністрації не є підставою до не виконання доручення клієнта банку про перерахування коштів на рахунок приватного підприємства «Автобан».

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія судів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Київська Русь» відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв