Справа № 591/9382/14-ц
Провадження № 2/591/338/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі :

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі Терещенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу:

-за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна подружжя

-за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

-за позовом 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку

-за позовом 3-ї особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на частку земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку

Встановив:

ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що вона з 11.11.1995 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, якій було розірвано за рішенням суду від 11.06.2014 року. За час спільного життя і за спільні кошти вони придбали будинок з земельною ділянкою, які розташовані у м. Суми по вул. Аерофлотська, 32. Будинок в подальшому було знесено, а замість нього було збудовано новий будинок, якій на даний час не введений в експлуатацію, а відсоток готовності якого становить 81 %. Усе зазначене майно, що було набуто під час шлюбу було зареєстровано на імя відповідача. Вважає, що оскільки зазначене майно була набуто в період шлюбу та за рахунок спільних коштів, то кожен з подружжя має право на ? частину спірного майна. Тому просить, провести поділ майна подружжя, визнавши за ним та відповідачем право власності на ? частини спірного будинку незавершеного будівництвом та земельної ділянки.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вступили у справу в якості 3-їх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору. Свої вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є їх батьками. Спірний будинок, якій незавершений будівництвом, споруджувався зусиллями усієї сімї. Вони також брали участь у його будівництві як особистою працею, так й вкладенням у будівництво власних грошових коштів. Вважають, що оскільки будинок будувався за рахунок спільної праці та за спільні грошові кошти членів усієї сімї, а тому він є спільною власністю. Тому просять визнати за кожним з них право власності на 1/6 частину спірного будинку та земельної ділянки.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов, якій, остаточно визначившись з позовними вимогами, обґрунтовує тим, що під час шлюбу він в інтересах сімї отримав кредит в ПАТ «Дельта Банк», кошти за яким були використані в інтересах сімї. Окрім того, з метою придбання будівельних матеріалів для будівництва спірного будинку ним було укладено кредитний договір з ПАТ «АБ Синтез». За судовими рішеннями з нього на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто 14866,99 грн., а на користь ПАТ «АБ Синтез» 77765,40 грн. Вважає, що вказані зобовязання також підлягають поділу між подружжям, оскільки він самостійно несе витрати на їх виконання. Зазначив, що спірна земельна ділянка була придбана його батьками та не є спільною власністю подружжя. Вказав, що спірний будинок має бути розподілений між ним, його колишньою дружиною та їх дітьми. При цьому, він та ОСОБА_1 мають право на 1/ 3 частину спірного будинку кожен, а їх діти на 1/6 частину спірного будинку кожен. Зазначив, що спільне життя з ОСОБА_1 є неможливим, тому вважає що за ним має бути визнане право власності на 1/3 частину будинку, яка належить ОСОБА_1 зі стягненням з нього грошової компенсації вартості цієї частки. Просить визнати за ним право власності на 2/3 частини спірного будинку з присудженням на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості її частки. Також просить визнати спільними зобовязаннями подружжя зобовязання за вказаними кредитними договорами та стягнення з ОСОБА_1 на його користь ? частини цих зобовязань в сумі 46316,19 грн.

Представники ОСОБА_1 підтримали власний позов, а у задоволенні решти позовних вимог просять відмовити.

ОСОБА_2 та його представник підтримали власний позов, визнали позови 3-їх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет позову. У задоволенні первісного позову просять відмовити за його необґрунтованістю.

ОСОБА_5 підтримав власний позов. Визнав позов ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Просить відмовити у задоволенні первісного позову за його необґрунтованістю.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

ОСОБА_3 та представник ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери» в судове засідання не з'явилися, подали суду письмові пояснення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані суду докази, прийшов до наступного:

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 11.11.1995 року вступили у шлюбу, якій було розірвано за Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11.06.2014 року. Сторони мають спільних дітей синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Встановлено, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_1. (т1 а.с. 85)

Також встановлено, що за нотаріально посвідченим договором від 07.05 2004 року ОСОБА_2 придбав за 5656 грн. у ОСОБА_6 житловий будинок з надвірними господарськими і побутовими спорудами, якій розташований у м. Суми по вул. Аерофлотська, 32 на земельній ділянці площею 1885 кв.м. (т1 а.с. 25-27)

Рішенням Сумської міської ради від 25 травня 2005 року №1242-МР ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована у м. Суми по вул. Аерофлотська,32, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією Державного акту (т1 а.с. 28)

З пояснень усіх допитаних під час судового розгляду сторін та свідків, встановлено, що будинок, придбаний за наведеним вище договором купівлі-продажу, був знесений, а на його місці почали будувати новий будинок, якій на даний час ще у повному обсязі недобудований.

З копії кредитного договору (т. 1 а.с. 116-120) вбачається, що 15 липня 2008 року ОСОБА_2 отримав в АБ «Синтез» кредит в розмірі 67000 грн. на споживчі цілі (придбання будматеріалів)

Зобовязання позичальника за вказаним договором були забезпечені іпотекою та порукою, що підтверджується копіями договору іпотеки (т1 а.с. 175-177) та рішення суду від 22.08.2012 року (т 1 а.с. 238-243).

З копії рішення суду від 22.08.2012 року вбачається, що заборгованість за кредитним договором укладеним між ОСОБА_2 та АБ «Синтез» в розмірі 73242,68 грн. була стягнута в солідарному порядку з позичальника (ОСОБА_2В.) та поручителя ( ОСОБА_1В.)

З копії договору іпотеки вбачається, що за вказаним договором, якій був укладений 15.07.2008 року, ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором укладеним 15.07.2008 року між ним та АБ «Синтез» передав в іпотеку земельну ділянку з усіма при належностями площею 0,1 га кадастровий номер :14:006:0019 за адресою м. Суми вул. Аерофлотська, 32 на якій розташований незавершений будівництвом житловий будинок під літерою «Ж-1» відсоток готовності якого складає 81 %, літній душ «Е», вбиральня «З», огорожа №3-5

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо один із подружжя уклав договір в інтересах сімї, то гроші, одержані за цим договором, є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Наведені вище обставини та норма закону, дають підстави суду прийти до висновку що будинок придбаний за договором купівлі-продажу на імя ОСОБА_2, якій в подальшому був знесений та на його місці згодом був збудований спірний будинок є обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки вони набуті під час шлюбу та за рахунок спільних коштів подружжя.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Уразі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_2 саме для будівництва та обслуговування спірного житлового будинку, якій є обєктом спільної сумісної власності подружжя, то й земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набута під час спільного життя подружжя.

Посилання відповідача та 3-їх осіб на те, що земельна ділянка та будинок, придбані за договором купівлі-продажу від 07.05.2004 року, були набуті за рахунок коштів батьків ОСОБА_2 та саме за їх рахунок було збудовано новий будинок суд не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються наведеними вище доказами.

Крім того, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_7 (матері ОСОБА_2В.) вона з чоловіком вирішили поліпшити житлові умови сімї сина, її чоловік (батько ОСОБА_2В.) з самого початку та до кінці будував цей будинок. Батьки невістки (ОСОБА_1В.) також допомагали у будівництві на підсобних роботах.

Аналогічні свідчення надав суду свідок ОСОБА_8 (дядько ОСОБА_2В.), якій також пояснив що він допомагав будувати будинок.

Пояснення вказаних свідків вказують на те, що будинок будувався спільними зусиллями подружжя та родичів подружжя саме для сімї ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджує ту обставин, що спірний будинок є спільною власністю подружжя.

Пояснення свідка ОСОБА_9 про те, що вона продала будинок по вул. Аерофлотській, 32 батьку ОСОБА_2 та розраховувалися з нею саме батьки ОСОБА_2 суд не може взяти до уваги, оскільки, як вбачається з договору купівлі-продажу (т. 1 а.с. 25-26) він був укладений між ОСОБА_10, ОСОБА_6 (продавця) та ОСОБА_2 (покупець), а не з даним свідком. Вказаний будинок належав на праві власності саме продавцям (п. 13 договору) та з ними проведено повний розрахунок (п. 2.2 договору).

Враховуючи, що спірний житловий будинок подружжя разом побудували під час шлюбу, в ньому зареєстровано їх місце проживання, суд вважає, що спірні житловий будинок та земельна ділянка мають бути виділені у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сімї.

Таким чином, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобовязань за кредитом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, відповідно до укладеного 15 липня 2008 року договору з АБ «Синтез», отримав кредит в розмірі 67000 грн. на споживчі цілі (придбання будматеріалів).

Крім того, ОСОБА_2, відповідно до укладеного 30.05.2007 року договору з ПАТ «Дельта Банк», отримав кредит. Рішенням суду від 26.05.2014 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту від 30.05.2007 року в розмірі 14623,39 грн.

ОСОБА_2 та його представник зазначили, що вказані договори були укладені в інтересах сімї, а отримані за цими договорами кошти були використані в інтересах сімї, в тому числі на придбання будівельних матеріалів.

Зазначені пояснення належними доказами спростовані не були. В той же час, вони підтверджуються тим, що договір з АБ «Синтез» був укладений з метою отримання кредиту на придбання будівельних матеріалів (про що свідчить його зміст), у забезпечення виконання цього зобовязання у заставу було передане спільне майно подружжя, а іншій з подружжя (ОСОБА_1) виступив поручителем.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 Постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання ;шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи (довідки АБ «Синтез» (т. 2 а.с. 47), договору про відступлення права вимоги (т. 1 а.с. 126- 131) та розписки ОСОБА_3 від 12.03.2015 року) ОСОБА_2 після припинення подружніх стосунків та розірвання шлюбу з ОСОБА_1 на виконання зобовязання за кредитним договором укладеним з АБ «Синтез» сплатив 77765,40 грн., які і підлягають поділу між подружжям в рівних частинах, тобто по 38882,70 грн.., відповідно до положень ч.4 ст.65 СК України.

Будь-яких доказів на підтвердження виконання зобовязання за кредитним договором укладеним з ПАТ «Дельта Банк», часу здійснення цього виконання та його розміру ОСОБА_2 суду не надав, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ? частини коштів, борг з повернення яких виник із зобовязання за договором укладеним з ПАТ «ОСОБА_11 банк».

Доказів щодо наявності згоди кредитора (ПАТ «Дельта Банк») на заміну боржника у зобовязанні за договором укладеним між цим банком та ОСОБА_2 суду не надані.

Також слід зазначити, що заявляючи вимогу про визнання зобовязань за кредитними договорами спільними зобовязання подружжя, ОСОБА_2 обрав спосіб захисту не передбачений законом, а відтак дана вимога не може бути задоволена судом.

З пояснень сторін, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3, де й мешкає. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 має інше місце мешкання суду не надано.

Згідно положень ст. ст. 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Стосовно вимог 3-їх осіб, які заявили самостійні вимоги на предмет спору, суд вважає за необхідне зазначити.

За положеннями ст. 173, 175 СК України - При вирішенні спору між батьками та малолітніми, неповнолітніми дітьми, які спільно проживають, щодо належності їм майна вважається, що воно є власністю батьків, якщо інше не встановлено судом. Майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.

3-їми особами, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, не надано суду належних доказів на підтвердження того, що спірні земельна ділянка та будинок набуті ними та їх батьками (ОСОБА_2 та ОСОБА_1В.) за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів.

Посилання 3-їх осіб в обґрунтування свої вимог на пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_7 не заслуговують на уваги, оскільки дані свідки не змогли пояснити в якому розмірі діти вкладалися у будівництво та чи були ці кошти спільними коштами дітей та їх батьків. Ці ж свідки пояснили суду, що діти допомагали на будівництві носили будівельні матеріали та прибирали, тобто фактично пояснили про те, що діти надавали звичайну допомогу батькам у ведені домашнього господарства.

Також слід зазначити, що будинок по вул. Аерофлотська, 32 був придбаний у 2004 році (коли ОСОБА_4 було 8 років, а ОСОБА_5 -7 років). Станом на 15 липня 2008 року (коли ОСОБА_4 було 10 років, а ОСОБА_5 -9 років) готовність спірного будинку складала 81 % та подружжя отримало кредит у сумі 67000 грн. саме на придбання будівельних матеріалів.

Наведені обставини з урахуванням того, що суду не надані докази на підтвердження наявності у 3-їх осіб власних коштів (які б могли бути внесені до спільного бюджету сімї), вказують на те, що з урахуванням віку 3-їх осіб вони не могли спільно з батьками набути спірний будинок та земельну ділянку спільною працею чи спільними коштами.

З урахуванням наведених вище обставин та виходячи з того, що частки майна подружжя є рівними, відсутності обставини, які давали б підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі, у задоволенні позовів 3-їх осіб належить відмовити за необґрунтованістю вимог. Позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з визнанням за кожним з подружжя права власності на ? частину спірного майна та стягненням з ОСОБА_1 на його користь ? частини спільного зобовязання подружжя перед АБ «Синтез», яке було самостійно виконане ОСОБА_2. У задоволенні позову ОСОБА_2 в іншій частині належить відмовити за необґрунтованістю вимог. Крім того, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 1250 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя визнати:

- за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер :14:006:0019 за адресою м. Суми вул. Аерофлотська, 32 та ? частину незакінченого будівництвом житлового будинку під літерою «Ж-1», літнього душу «Е», вбиральні «З», огорожі №3-5.

- за ОСОБА_2 право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер :14:006:0019 за адресою м. Суми вул. Аерофлотська, 32 та ? частину незакінченого будівництвом житлового будинку під літерою «Ж-1», літнього душу «Е», вбиральні «З», огорожі №3-5.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 38882,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1250 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат

В задоволенні позову ОСОБА_2 в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

В задоволенні позовів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовити за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя