Справа № 303/3314/15-ц
Провадження № 2/303/1956/15 Номер ряд. стат. звіту - 26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі одноособово:

головуючого - судді Іваницького Р.С.

при секретарі судового засідання Чудіній В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, також не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.64, 68, 102).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 74 ч.5 абз. 3, 4 ЦПК України (а.с. 63, 70, 74, 82).

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву в якій просить провести розгляд справи без його участі та письмове заперечення проти позову, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з мотивів вказаних у запереченні (а.с.90-101, 103).

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та заперечує стосовно задоволення даного позову (а.с.104).

Справа розглядалася без участі сторін відповідно до ст.ст. 27, 158 ч.2 ЦПК України, та вирішувалась на підставі наявних у ній даних чи доказів згідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України.

Дослідженням матеріалів справи та заперечення з додатками встановлено, що 06.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту за № 0, відповідно до якого надано останньому кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 26 100 ОСОБА_4 зі сплатою за користування кредитними коштами процентів у розмірі 9.99 % річних строком до 06.04.2017 року. 09.02.2009 року Додатковими угодами № 1 та № 2 до вище вказаного кредитного договору змінено умови і схеми погашення кредитного договору, відповідно строки остаточного погашення кредитного договору продовжено до 06.04.2027 року (а.с.8-22). Також, 06.04.2007 року в забезпечення кредитного договору за № 0 від 06.04.2007 року з додатками до нього між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно двокімнатну квартиру загальною площею 48.3 кв.м. та 28.10 кв.м. житловою площею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу квартири від 16.12.2003 року (а.с.23-28). 08.12.2011 року Позивач ПАТ «Дельта Банк» набув правонаступництво за АКІБ «УкрСиббанк» на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року та повідомляв відповідача про це і про погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку (а.с.33-47). Відповідачка ОСОБА_1 є власником та проживає лише в двокімнатній квартирі загальної площі 48.3 кв.м. та 28.10 кв.м. житловою площею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.94-98).

2із3

Виниклі правовідносини врегульовуються Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Цивільним законодавством України та договірними зобовязаннями.

Суд бере до уваги правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказаної в ухвалі від 23.09.2015 року з розгляду аналогічної цивільної справи.

Так, Частиною 1 статті 33 ЗУ «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК України, ст. ст. 3 і 4 ЦПК України).

Згідно з п.1 ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК України).

Таким чином, установлений вказаним Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Разом з тим, із позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду, просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за іпотекодержателем.

Проте слід зазначити, що у разі задоволення позову відбудеться примусовий перехід права власності до іпотекодержателя, оскільки право власності на іпотечне майно перейде до позивача з моменту набрання законної сили рішення суду, що суперечить нормам ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до яких під час дії указаного Закону заборонено примусово відчужувати майно, надане в якості забезпечення валютних кредитів. З огляду на викладене не може бути реалізований такий спосіб захисту порушеного права, як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього.

З урахуванням вищенаведеного, що відповідачка є іпотекодавцем за споживчим кредитом в іноземній валюті, предметом іпотеки є квартира загальною площею 48.30 кв.м. та є постійним місцем проживання відповідачки, яка не володіє іншим житловим майном, отже суд приходить до переконання, що у задоволенні даних позовних вимог слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 57-60, 74, 88, 158, 169, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 06.04.2007 року, Договорів іпотеки б/н від 06.04.2007 року, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог:

3із3

ОСОБА_2 про звернення стягнення в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 650 451.59 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом - 517 877.16 грн., сума заборгованості за відсотками 132 574.43 грн., на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 06.04.2007 року, а саме двокімнатну квартиру загальною площею 48.3 кв.м. та 28.10 кв.м. житловою площею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу квартири посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 5268 від 16.12.2003 року та зареєстрованого в ТзОВ «Мукачівське РБТІ та ЕО» 05.02.2004 року в реєстровій книзі № 48 за номером 7943, реєстраційний номер 2300203, шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариствам «Дельта Банк» (). Визнання за Публічним акціонерним товариствам «Дельта Банк» () право власності на двокімнатну квартиру загальною площею 48.3 кв.м. та 28.10 кв.м. житловою площею, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 30 жовтня 2015 року.

Головуючий Р. Іваницький