Справа № 464/716/14 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/1697/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Бадівської О.О.,

з участю: представника позивача - Королишин Л.Б.,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Під Зуброю» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 грудня 2014 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Під Зуброю» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,-

встановила:

У січні 2014 року Львівське комунальне підприємство (далі - ЛКП) «Під Зуброю» звернулось до суду з позовом, уточненим під час розгляду справи (а.с.1, 107), з остаточними вимогами про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.05.2010 року по 30.06.2014 року у розмірі 10234 грн. 80 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що постачання теплової енергії до квартири відповідачів здійснюється централізовано і плата нараховується за встановленими тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради, а тому відповідачі зобов»язані сплачувати за спожиту теплову енергію, оскільки позивач, в свою чергу, оплачує її вартість виробнику - Львівському міському комунальному підприємству (далі-ЛМКП) «Львівтеплоенерго». Зазначає, що перед зверненням до суду з позовом підприємство у 2013 році зверталось із заявою про видачу судового наказу, однак, ухвалою суду від 08.10.2013 року судовий наказ було скасовано за заявою відповідачів.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.12.2014 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Стягнуто з ЛКП «Під Зуброю» в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив позивач ЛКП «Під Зуброю», просить його скасувати з підстав неповного з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в достатній мірі визначився з характером спірних правовідносин і не врахував, що законом визначений порядок відключення споживачів від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання, який відповідачами не було дотримано. Зазначає, що квартира відповідачів розташована у багатоповерховому будинку і, відповідно до останніх змін в законодавстві, питання відключення квартири від мережі централізованого опалення законом взагалі не передбачено. Апелянт вважає, що суд при вирішенні даного спору повинен був застосувати норми Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, з наступними змінами, та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання. На думку апелянта, судом не враховано, що нарахування оплати за використану теплову енергію проводиться з урахуванням п.12 вказаних вище Правил та типового договору про надання послуг з централізованого опалення згідно із показниками засобів обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі будинку, а тому немає підстав для визнання неправомірними нарахувань за комунальні послуги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідачів, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 і проживають у ній (а.с.5).

Виконавцем послуг з постачання теплової енергії у спірному періоді було ЛКП «Під Зуброю», а виробником - ЛМКП «Львівтеплоенерго» (а.с.111-120).

Нарахування оплати за вказаний вид послуг здійснювалось позивачем на підставі показників будинкового лічильника пропорційно опалювальної площі квартири відповідачів та на підставі тарифів, затверджених виконавчим комітетом Львівської міської ради (а.с.28-53, 55-63, 71-96, 131-133).

Квартира відповідачів знаходиться у багатоквартирному будинку і постачання теплової енергії у квартири здійснюється централізовано.

Вказана квартира у травні 2010 року була самовільно відключена від мережі централізованого опалення (а.с.13, 14).

Факт відключення квартири від системи централізованого опалення без відповідного на те дозволу визнається стороною відповідачів і підтверджується також рішенням Апеляційного суду Львівської області від 25.02.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ЛКП «Під Зуброю», ЛМКП «Львівтеплоенерго» ПАТ «Львівгаз», ЛМКП «Львівводоканал», яким було відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_3 про зобов»язання надати дозвіл на від»єднання від мережі центрального опалення та влаштування автономного опалення, визнання неправомірними нарахувань ЛКП «Під Зуброю» за оплату послуг з централізованого опалення за період з 2010 - 2011 років та зобов»язання провести перерахунок нарахованих ОСОБА_3 коштів за цей вид комунальних послуг (а.с.189-191).

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що з травня 2010 року квартира відповідачів від»єднана від системи централізованого опалення і позивач про це був повідомлений, однак, жодних дій по притягненню відповідачів до відповідальності та зобов»язання їх привести систему опалення в квартирі до попереднього стану не вчиняв, договору про постачання теплової енергії з ними не укладав, з цього часу відповідачі вказаними послугами не користувалися, а тому вони не зобов»язані їх оплачувати.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки вони суперечать нормам матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, та правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у судових рішеннях, які, в силу вимог ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковими для всіх судів, що розглядають справи з подібними правовідносинами.

На момент відключення квартири відповідачів від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання у травні 2010 року чинними були Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №1268 від 31.10.2007 року, якими було врегульовано питання відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України №1268 від 31.10.2007 року було дозволено лише відключення житлового багатоквартирного будинку в цілому, а не окремої у ньому квартири, у випадку відмови споживачів від послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання (далі-ЦО і ГВП).

Згідно з п. 26 Правил (чинна редакція), відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена схемою теплопостачання, затвердженою органами місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання», за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

У відповідності до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005, із змінами, внесеними до нього наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007 року, питання відключення від мережі ЦО і ГВП вирішується спеціально створеною органом місцевого самоврядування постійно дійючою міжвідомчою комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів (п.1.2), яка при позитивному рішенні надає заявнику перелік організацій для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО та ГВП (п.2.2.1).

Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника квартири або уповноваженої ним особи (п.2.5 Порядку). Після закінчення робіт по відключенню, які проводяться в міжопалювальний період, складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п.2.6 Порядку).

Таким чином, централізоване постачання теплової енергії припиняється після затвердження у встановленому порядку акту про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (п.2.6, п.2.7 Порядку).

Названі вище нормативні акти забоняли і забороняють самовільне відключення від мереж ЦО і ГВП (п.25). Порядком №4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Крім того, Наказом №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише в будинку в цілому.

Висновки суду першої інстанції про те, що норми Цивільного кодексу України закріплюють право власника на свій розсуд здійснювати у належній йому квартирі переобладнання, якщо вони не порушують права інших власників та/або санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку, є безпідставними, оскільки Верховний Суд України в своїй постанові від 16.05.2011 року у справі №6-9 цс11, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів, висловив правові висновки про те, що відключення від системи ЦО та ГВП здійснюється згідно з Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005, із змінами, внесеними до нього наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №169 від 06.11.2007 року, а тому узаконення самовільного відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання без дотримання споживачами вказаного Порядку є недопустимим.

Посилання сторони відповідачів в обґрунтування своїх заперечень на те, що вони мали право на відключення від мережі ЦО та ГВП у зв»язку з неналежним наданням виконавцем вказаного виду послуг, є безпідставними, оскільки у відповідності до зазначених вище Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення…, споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, а також у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім»ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (пп.1 п.29).

Відсутність договору між сторонами щодо надання вказаного виду послуг теж не є підставою для звільнення відповідачів від оплати за надані послуги, оскільки відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Таким чином, оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням вказаних вище норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі з наведених вище мотивів.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

У відповідності до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку.

Позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2 ст.264 ЦК).

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК).

З урахуванням того, що перед зверненням до суду з вказаним позовом позивач у червні 2010 року та у вересні 2013 року звертався до суду із заявами про видачу судових наказів про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за вказаний вид житлово-комунальних послуг, однак, судові накази за заявами відповідачів були скасовані ухвалами суду від 20.09.2010 року та 08.10.2013 року, відповідачі щомісячно до березня 2010 року оплачували за ці послуги і останні проплати були здійснені ними на виконання судових наказів у серпні 2011 року та у жовтні 2012 року, - колегія суддів дійшла висновку про те, що такими діями було перервано встановлений законом строк позовної давності і позивач, звернувшись у січні 2014 року з указаним позовом, не пропустив строку позовної давності для задоволення заявлених ним вимог.

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.2, 121-130), заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.05.2010 року по 30.06.2014 року становить 10234 грн. 80 коп., а тому вона підлягає стягненню в користь позивача з відповідачів солідарно, як із власників квартири.

З урахуванням вимог ст.88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 121 грн. 80 коп. (а.с.199), підлягають стягненню з відповідачів по 30 грн. 45 коп. з кожного, а 243 грн. 60 коп., по 60 грн. 90 коп. з кожного, - підлягають стягненню з відповідачів у дохід держави, оскільки сплату судового збору позивачеві було відстрочено судом першої інстанції до ухвалення рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Під Зуброю»задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 грудня 2014 рокускасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Львівського комунального підприємства «Під Зуброю»задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у користь Львівського комунального підприємства «Під Зуброю» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 10234 (десять тисяч двісті тридцять чотири) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у користь Львівського комунального підприємства «Під Зуброю» судовий збір у розмірі 121 гривні 80 копійок, - по 30 гривень 45 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у дохід держави судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, -по 60 гривень 90 копійок з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.