Справа № 431/2384/15-ц
Провадження № 22ц/782/635/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» жовтня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Украінцевої Л.Д.,

суддів: Лісіциної А.І., Романченко В.О.,

за участю секретаря - Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД»

на заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 липня 2015 року

за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» про розірвання договору, стягнення внеску та відсотків за договором депозитного вкладу,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Старобільського районного суду Луганської області із позовною заявою до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» про дострокове розірвання договору залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок та стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 30.09.2014 року між ним та КС «Імперіал ЛТД» було укладено договір № 1181 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок грошових коштів в розмірі 35000 грн. Згідно з умовами договору КС «Імперіал ЛТД» зобов'язувалася прийняти внесок у зазначеній сумі з виплатою відсотків у розмірі 30%. Позивачем було внесено на депозитний рахунок грошову суму 35000 грн., але відсотки нараховані лише за жовтень 2014 року, а з листопада 2014 року відповідач без погодження з ОСОБА_1 почав повертати йому частками суму вкладу. Добровільно достроково розірвати договір КС «Імперіал ЛТД» відмовилася.

Позивач просив суд розірвати договір № 1181 від 30.09.2014 р. та стягнути з КС «Імперіал ЛТД» грошові кошти залишку внеску за депозитним договором у сумі 26900 грн. та відсотки за час прострочення виконання грошових зобов'язань станом на 01.06.2015 р. в розмірі 6222,50 грн. та судовий збір у сумі 1827 грн.

Заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 14 липня позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі, а саме: розірвано договір № 1182 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 30.09.2014 р., укладений між ОСОБА_1 та КС «Імперіал ЛТД»; стягнуто з КС «Імперіал ЛТД» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором вкладу у сумі 33122,50 грн. та судові витрати в розмірі 1827 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції КС «Імперіал ЛТД» звернулася з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції від 14.07.2015 р. та стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь КС «Імперіал ЛТД» в розмірі 1339,80 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

У судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, апелянта, розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, заочне рішення суду першої інстанції змінити.

Задовольняючи позов та стягуючи суму вклада, а також відсотки по вкладу суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України відповідач зобов'язаний видати вклад та нараховані відсотки на першу вимогу позивача, а враховуючи, що депозитний договір на час ухвалення рішення судом першої інстанції був чинним, стягненню підлягала залишок суми основного вкладу в розмірі 26900 грн та відсотки виходячи з процентної ставки 30%.на час пред'явлення вимоги - 01.06. 2015 року.

Проте повністю погодиться з таким висновком суду неможливо.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішенням суду не відповідає.

Так, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про кредитні спілки" установлено, що кредитна спілка є юридичною особою, має самостійний баланс, банківські рахунки, які відкриває і використовує згідно із законодавством у самостійно обраних банківських установах, а також печатку, штамп та бланки зі своїм найменуванням, власну символіку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії договору № 1181 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 30.09.2014 р. (а.с.5) вкладник - ОСОБА_1 вніс внесок(вклад) члена кредитної спілки на депозитний рахунок спілки, а спілка - КС «Імперіал ЛТД» прийняла внесок на умовах строковості, зворотності у сумі 35000 грн, починаючи з 30.09.2014 р. до 30.09.2016 р. з відсотковою ставкою 30% річних.

Згідно п.3.3.1 зазначеного договору вкладник має право у будь-який час достроково розірвати цей договір, письмово попередивши про це спілку. А спілка протягом 30 днів з моменту отримання такого повідомлення повинна повернути вкладнику внесок та здійснити всі необхідні розрахунки щодо сплати належних відсотків, визначених п.2.3 договору.

Відповідно до копії квитанції (а.с.6) КС «Імперіал» прийняла від ОСОБА_1 30.09.2014 р. суму в розмірі 35000 грн. як основну суму за договором № 1181 від 30.09.2014 р.

Згідно графіку розрахунків за договором № 1181 від 30.09.2014 р. (а.с.9) 30.09.2014 р. зараховано основну суму 35000 грн., 01.10.2014 р. нараховане відсотки в розмірі 24,45 грн., 31.10.2014 р. видано основну суму в розмірі 1000 грн, 29.11.2014 р. видано основну суму в розмірі 1000 грн., залишок основної суми - 34000 грн., 30.11.2014 р. залишок основної суми - 33000 грн., 31.12.2014 р. - видано основну суму 1000 грн., залишок - 33000 грн.,31.01.2015 р. видано 1000 грн., залишок - 32000 грн., 28.02.2015 р. видано 2000 грн., залишок - 31000 грн., 31.03.2015 р. видано 1000 грн., залишок 29000 грн., 30.04.2015 р. видано 1100 грн., залишок 28000 грн. На 31.05.2015 р. залишок суми внеску складав - 26 900 грн.

На звернення позивача до відповідача від 02 квітня 2015 року з вимогою про виплату коштів з депозитного рахунку та дострокове розірвання договорів ним було отримано відповідь про неможливість задоволення такої вимоги ( а.с. 7-8).

Підсумовуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про розірвання договору депозитного вкладу та стягнення з відповідача залишку суми внеску у розмірі 26 900 грн.

Ухвалюючи рішення про стягнення відсотків за ставкою 30%, суд першої інстанції помилково не звернув увагу, що п.2.3 договору № 1181 від 30.09.2014 р. передбачає, що у випадку дострокового розірвання цього договору з ініціативи вкладника спілка здійснює перерахунок суми нарахованих відсотків на внесок вкладника за ставкою 10% річних за фактичний строк користування внеском.

З матеріалів справи вбачається, позивач достроково розриває договір банківського вкладу, а тому необхідне було розраховувати суму відсотків виходячи з процентної ставки 10%.

Таким чином, розрахунок відсотків необхідне розрахувати наступним чином: 35000 грн.:10% : 12 міс. х 8 міс. = 2333грн. - 24,45 грн. = 2309 грн.

За таких обставин, відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції у частині розміру стягнутих відсотків, підлягає зміні.

Що стосується твердження апелянта про те, що розглядаючи спір, суду першої інстанції необхідне було застосувати ст.617 ЦК України, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що договором сторони не передбачили обставини, за яких сторона звільняється від відповідальності за невиконання договірних зобов'язань.

Підстави для звільнення від відповідальності визначені у ст.617 ЦК України, якою передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Застосування цієї норми передбачає існування лише випадку або непереборної сили, до яких не відноситься девальвація грошової одиниці та проведення антитерористичної операції в окремих районах Луганської та Донецької областей, тобто підставою застосування цього закону є інші обставини, ніж ті, що зазначив апелянт.

Тим більше, що в ст.617 ЦК України прямо зазначено, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Також не заслуговують на увагу посилання апелянта на протокол № 42/1 від 30.09.2014 року засідання спостережної ради КС «Імперіал ЛТД», яким було введено тимчасовий мораторій для нарахування процентів на залучені внески за договорами про залучення внеску з 01.10. 2014 року за наступне.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 651, 653 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, рішення спостережної ради за своєю юридичною природою та змістом не є правочином щодо зміни умов договору про внесення внеску (вкладу) на депозитний рахунок і зобовязань сторін та не може бути підставою для виконання або невиконання сторонами своїх договірних зобовязань.

Твердження апелянта про те, що при нарахуванні суми процентів позивачу суду першої інстанції необхідне було врахувати податок з доходів фізичних осіб не ґрунтується на вимогах закону.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, то у відповідності до ч.5 ст.88 ЦПК України колегія суддів змінює і розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при звернені позивача до суду першої інстанції, а в подальшому і при звернені апелянта з апеляційною скаргою, ними було надмірно сплачено судовий збір., який відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню в розмірі переплаченої суми за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" задовольнити частково.

Заочне рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 липня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" про розірвання договору, стягнення внеску та відсотків за договором депозитного вкладу змінити.

Викласти резолютивну частину рішення наступним чином: " Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» про розірвання договору, стягнення внеску та відсотків за договором депозитного вкладу задовольнити частково: розірвати договір № 1182 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 30.09.2014 р., укладений між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою "Імперіал ЛТД"; стягнути з Кредитної спілки "Імперіал ЛТД" на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором депозитного вкладу у сумі 26 900 (двадцять шість тисяч дев'ятсот) грн., відсотки у розмірі 2309 (дві тисячі триста дев`ть) грн. та судові витрати у розмірі 302 грн.»

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: