Справа № 521/4672/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса заяву Старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеської міського управління юстиції ОСОБА_2, погоджену з начальником відділу ОСОБА_3 про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Другого Приморського ВДВС Одеського МУЮ ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, погодженою з начальником відділу ОСОБА_3 про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 18.06.2015 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду.

В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_4 було заявлено відвід судді Леонову О.С., в обґрунтування якого вона посилається на те, що суддя не може брати участі в розгляді цієї справи у звязку з сумнівами учасників судового провадження в його обєктивності та неупередженості.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що заява представника позивача не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Дії судді при прийнятті даної конкретної справи до провадження та призначенні її до розгляду справи відповідають вимогам цивільно-процесуального закону.

Так, суддею Леоновим О.С. 15.04.2015 року відбувся розгляд справи за позовом ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6Аніс про стягнення заборгованості, обєктивних даних про сумніви в обєктивності та неупередженості судді заявником не надано, нічим не підтверджені сумніви та припущення не можуть бути покладені в основу задоволення відводу, законних підстав (передбачених ст. ст. 20 і 21 ЦПК України) для задоволення відводу немає.

Але, згідно практики Європейського суду з прав людини (н.: рішення у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 року та інші), важливим питанням є довіра, яку суди повинні викликати у громадськості у демократичному суспільстві.

Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості повинен брати самовідвід.

Відповідно до ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків.

Виходячи із положень ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суд має завжди «встановлений Законом». Це формулювання засвідчує принцип Верховенства права, притаманний цій системі Конвенції та її протоколів. Вислів «встановлений Законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справі «Булуй проти Австрії» від 22.02.1996 року та інші).

Термін «Закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується таким чином не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей щодо відводу суддів (рішення у справі «Коєм та інші проти Бельгії»).

У відповідності до ст. 20 ЦПК України, передбачені підстави для відводу судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

В силу ч.3 ст.23 ЦПК України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Будь-яких зясувань обставин та перевірка їх доказами суддею, судом не відбувалось.

Виходячи з положень Європейського суду з прав людини, йдеться про субєктивний підхід, для того, щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці, зокрема, суд не повинен субєктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання, бо особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, але доки не буде доведено протилежне, а також слід застосовувати обєктивний підхід, метою якого є пересвідчення надання судом необхідних гарантій незалежності та обєктивної безсторонності.

Керуючись ст.ст. 20, 23, 209, 210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Представнику ОСОБА_4, яка дії на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 в задоволенні відводу судді Леонову О.С. в розгляді даної заяви про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення по цивільній справі - відмовити.

Задовольнити самовідвід судді Леонова О.С. по заяві Старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеської міського управління юстиції ОСОБА_2, погоджену з начальником відділу ОСОБА_3 про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення.

Ухвала суду оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_7