Провадження № 2/641/1119/2015 Справа № 641/2435/15-ц
11 серпня 2015 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Онупко М.Ю.,
за участю секретаря - Кисіль О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,-
Відповідно до умов договору позики відповідач повинен був повернути позивачу позику в строк до 01.07.2014 року, однак до теперішнього часу зобов'язання за вказаним договором він не виконав в повному обсязі, у зв'язку з чим позивачем була вимушена звернутися до суду.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідач та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не повідомили.
У наданій до суду заяві, посвідченій приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Алексєєвою Л.В., відповідач ОСОБА_2 зазначив, що факт отримання грошей та укладення договорів позики та застави від 30.04.2014 року визнає повністю, гроші повернути не може, від добровільного передання права власності на предмет застави відмовляється.
Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав у власність грошові кошти в сумі 400 000 грн., зі строком повернення до 01 квітня 2014 року (а.с. 5-6).
30 квітня 2014 року відповідачем ОСОБА_2 було складено розписку, відповідно до змісту якої ним були отримані від позивача грошові кошти в розмірі 400 000 грн. за договором позики від 30 квітня 2014 року (а.с.11).
Відповідно до наданого протоколу № 30/14 від 30 квітня 2014 року загальних зборів учасників Фірми «Політех-2» ЛТД ТОВ, ОСОБА_2 надано згоду на укладення договору застави корпоративних прав у Фірми «Політех-2» ЛТД ТОВ, а саме своєї частки у Статутному капіталі Фірми «Політех-2» ЛТД ТОВ у розмірі 17,65% з ОСОБА_1 (а.с. 15).
Згідно п. 5.1 договору застави корпоративних прав підставою звернення стягнення на предмет застави є порушення заставодавцем зобов'язань, забезпечених заставою, а також наявність обставин, визначених п. 4.2.4 договору, що надають заставодержателю право достроково звернути стягнення на предмет застави.
Пунктом 5.2 договору застави корпоративних прав встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється на вибір заставодержателя: за рішенням суду; шляхом позасудового врегулювання відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до п. 5.4 договору застави корпоративних прав якщо впродовж п'ятнадцяті днів з моменту отримання письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет застави заставодавець не відступить на користь заставодержателя частку у статутному капіталі товариства шляхом підписання договору про відступлення частки у статутному капіталі, заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього предмета застави.
У відповідності до ст. 5 Статуту Фірми «Політех-2» ЛТД ТОВ, та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців № 20971898 від 04.08.2015 року, ОСОБА_2 має частку в Статутному капіталі товариства вартістю 75 000 грн., що складає 17,65% Статутного капіталу (а.с. 57-70, 71-73).
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В установлений термін відповідач боргу не повернув.
Частиною 1 ст. 576 ЦК України передбачено, що предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Згідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Статтею 23 Закону України «Про заставу» при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
В рахунок погашення заборгованості за договором позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 30 квітня 2014 року звернути стягнення на 17,65 % частки у Статутному капіталі Фірми «Політех-2» ЛТД Товариство з обмеженою відповідальністю, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, шляхом визнання права власності на 17,65 % частки у Статутному капіталі Фірми «Політех-2» ЛТД Товариство з обмеженою відповідальністю за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 750 (сімсот п'ятдесят) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: М. Ю. Онупко