У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Артемівськ Донецької області

Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді: Будулуци М.С.,

суддів: Новікової Г.В., Соломахи Л.І.,

при секретарі Коваленко О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську, треті особи: Управління ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області, Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області про стягнення заборгованості по державній пенсії, додатковій пенсії, недоотриманого доходу, пені, трьох процентів річних та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 червня 2015 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 20 липня 2015 року відносно дати ухвалення рішення, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську (далі - УПФУ у м. Краматорську), треті особи: Управління ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області, Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області про стягнення заборгованості з 09 серпня 2010 року по державній пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням вимог ч.3 ст.67 даного Закону у сумі 800 000 грн.; про стягнення недоотриманого доходу у зв'язку з відмовою УПФУ у м. Краматорську сплатити заборгованість за зобов'язанням за період з 09 серпня 2010 року по 01 січня 2015 року у сумі 900 000 грн.; пені у зв'язку з використанням належних ОСОБА_1 коштів у сумі 124 000 грн.; трьох процентів річних з урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 150 000 грн. та моральної шкоди, нанесеної протиправними діями, у сумі 500 000грн., - відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 22 січня 2015 року позовну заяву в частині стягнення з УПФУ м. Краматорська на користь ОСОБА_3 заборгованості по державній пенсії та додатковій пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з 22 травня 2008 року по 09 серпня 2010 року, недоотриманого доходу у зв'язку з відмовою УПФУ у м. Краматорську сплатити заборгованість за зобов'язанням за період з 22 травня 2008 року по 09 серпня 2010 року залишено без розгляду (а.с. 139-а).

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначив, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову і не зважив на те, що ним були надані докази неправомірної відмови в нарахуванні і виплаті йому заборгованості по пенсії відповідачем.

На думку апелянта, протиправні дії з боку останнього доведені у повному обсязі судовими рішеннями про визнання неправомірних дій щодо відмови у проведенні перерахунку державної і додаткової пенсій та здійснення виплати нарахованої, але не сплаченої пенсії, постановами державного виконавця про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафів, накладених на відповідача від 11 та 21 січні 2013 року, направленим 21 січні 2013 року поданням державного виконавця до правоохоронних органів про вирішення питання щодо порушення кримінальної справи відносно посадових осіб УПФУ у м. Краматорську.

Такі дії відповідача суттєво принизили його честь та гідність, що привело до вагомого душевного хвилювання, що вплинуло на його здоров'я та привело до погіршення здоров'я. За захистом порушених прав він змушений був неодноразово звертатися до судових органів різних інстанцій, виконавчої служби та дотепер не отримав належних йому коштів. Не отримавши нараховані кошти, він втратив можливість покласти гроші на депозит та отримати з них прибуток у вигляді дивідендів.

Оскільки відповідач не виконав судові рішення, то останній зобов'язаний відшкодувати йому матеріальну і моральну шкоду, відповідно до ст. 56 Конституції України, норм Цивільного та пенсійного законодавства України, сплатити штрафні санкції за прострочення виконання грошових зобов'язань та виплатити не отриманий прибуток.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду.

Однак, на порушення норм права суд увагу не звернув та ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційному суді представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просив скаргу задовольнити.

Представник УПФУ у м. Краматорську Яресько К.В. заперечувала проти апеляційної скарги, просила відмовити в задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін.

Представники третіх осіб - Управління ДВС Головного управління юстиції у Донецькій області, Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, але про час та місце розгляду справи повідомлені судовими повістками (а.с. 211, 222). Представник останнього в письмовому клопотанні просив розглянути справу у його відсутності (а.с. 206, 207).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом 2 групи (а.с. 6).

Згідно з постановою Краматорського міського суду від 03 червня 2011 року, яка набула чинності 25 серпня 2011 року, з 10 серпня 2010 року УПФУ у м. Краматорську провело перерахунок призначеної ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії, відповідно до якого за період з 10 серпня 2010 року по 31 жовтня 2011 року позивачеві належить до сплати 77 713,77 грн.

Постановою Краматорського міського суду від 05 грудня 2011 року, яка набула чинності, відповідача зобов'язано здійснити виплату нарахованої, але не сплаченої пенсії. Зазначена сума до цього часу не виплачена внаслідок відсутності фінансування з боку Держави.

Рішенням Краматорського міського суду від 16 серпня 2012 року по цивільній справі № 2-0528/2373/2012 у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з УПФУ у м. Краматорську та Управління Держказначейства України у м. Краматорську Донецької області на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, нанесеної йому протиправними діями відповідачів у розмірі 36 790,24 грн., моральної шкоди у сумі 50 000 грн., пені у зв'язку з використанням належних йому коштів у розмірі 12 045,34 грн., трьох процентів річних з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 5 000 грн. за період з 10 серпня 2010 року позивачу було відмовлено та рішення суду набуло чинності (а.с. 46-48).

Постановою Краматорського міського суду від 25 квітня 2012 року, яка набула чинності 13 серпня 2012 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УПФУ у м. Краматорську щодо відмови у нарахуванні і сплати державної та додаткової пенсій позивачу, починаючи з листопада 2011 року, та продовження її нарахування у подальшому, відповідно до постанови Краматорського міського суду від 03 червня 2011 року (а.с. 49-51).

Відмовляючи у задоволені заявленого позову про стягнення заборгованості по державній пенсії, додатковій пенсії, недоотриманого доходу, пені, трьох процентів річних та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з безпідставності та необґрунтованості заявлених вимог, зазначивши, що для виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів існує спеціальний порядок. Як зазначив суд, частиною 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та постановою Кабінету Міністрів України № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ» встановлено спеціальний Порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків боржника, відкритих в органах Казначейства, та відповідач своїми діями не завдав матеріальної та моральної шкоди позивачеві, розмір якої він не обґрунтував.

Суд також дійшов висновку, що правовідносини, які розглядаються, не є зобов'язальними і не регулюються ст.ст. 509 та 625 ЦК України, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення пені, трьох процентів річних, а інші вимоги про стягнення недоотриманого доходу ґрунтуються на припущеннях та є необгрутовані.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими, які відповідають встановленим обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами, надав їм належну правову оцінку і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи скарги щодо безпідставної відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони є похідними від основних вимог щодо стягнення заборгованості по державній та додатковій пенсій, у задоволенні яких суд обґрунтовано відмовив, посилаючись на те, що існує спеціальний порядок стягнення коштів з державного та місцевого бюджетів.

Апеляційний суд також враховує і попереднє судове рішення, яким було відмовлено позивачу у стягненні з УПФУ у м. Краматорську та Управління Держказначейства України у м. Краматорську Донецької області на користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди, пені та трьох процентів річних з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі за період з 10 серпня 2010 року за заявленими сумами (у менших розмірах), що набуло чинності, в якому суд також дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенні позову, оскільки в законодавстві існує спеціальний порядок виконання рішень про стягнення коштів з рахунку боржника, якого позивач не дотримався.

Доводи скарги щодо незадоволення вимог про стягнення можливого отримання доходу від не отриманої суми пенсій, пені та трьох процентів річних з урахуванням встановленого індексу інфляції, відповідно до ст.ст. 509 та 625 ЦК України, є необґрунтовані. По - перше, стягнення можливого доходу на майбутнє в даному разі ґрунтується на припущені, розмір його нарахований позивачем умовно, а відповідно до вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. По - друге, підстави для його нарахування відсутні.

Суд правильно врахував, що правовідносини, які виникли між сторонами стосовно нарахування пені та трьох процентів річних з урахуванням встановленого індексу інфляції, не є зобов'язальними в розумінні ст. 509 та ст. 625 ЦК України, розглядаються в рамках спору, що регулюються спеціальним законодавством про пенсійне забезпечення громадян.

Апеляційний суд також відхиляє і доводи скарги відносно завдання моральної шкоди, що виникла внаслідок звернення до судових органів різних інстанцій, виконавчої служби, оскільки таке звернення не є неправомірним і передбачено діючим законодавством, як право особи.

Посилання апелянта на судову практику Європейського суду з прав людини не виключає дотримання спеціального порядку виконання судових рішень на території держави Україна, що передбачено її чинним законодавством.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не належать до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд рішення суду залишає без змін, а апеляційну скаргу позивача відхиляє.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: