Справа № 602/909/15-ц
Провадження № 2/602/309/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2015 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Радосюка А. В.

при секретарі Яблонській М. М.

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач згідно рішення Лановецького районного суду від 09 вересня 2013 року зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень на кожну дитину щомісячно, однак станом на липень 2015 року за ним рахується заборгованість по аліментах в сумі 6600 грн.. У звязку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань позивач просить суд стягнути з відповідача в її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 6600 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 2376 грн..

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила суд позов задовольнити, пославшись при цьому на обставини, вказані в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання, однак, будучи присутнім в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнав і просив суд в задоволенні позову відмовити. При цьому, відповідач пояснив, що він платив аліменти кожного місяця в поштовому відділенні населеного пункту, в якому проживає. Заборгованість по сплаті аліментів появилася, тому що він не надав виконавчій службі копій квитанцій про сплату аліментів. Разом з тим, в даний час ним надано квитанції про сплату аліментів, однак по причині втрати деяких з них він не має можливості підтвердити сплату аліментів в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

При цьому суд виходив із наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 травня 2008 року, який було розірвано рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 14 грудня 2012 року.

Під час спільного проживання у сторін народилися діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №072000, виданим 18.07.2008 року Чайчинецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області та свідоцтвом про народження серії 1-ИД №117705, виданим 08.07.2010 року Чайчинецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 09 вересня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 300 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до вищевказаного рішення ОСОБА_2 був присутній на судовому засіданні під час розгляду даної справи, а отже знав про свій обовязок по сплаті аліментів.

Згідно помісячного розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, який наданий позивачем разом з позовною заявою, станом на 01.08.2015 року заборгованість ОСОБА_5 по сплаті аліментів становить 6800 грн., в тому числі за вересень 2013 року 200 грн.; вересень 2014 року липень 2015 року по 600 грн..

Відповідно до довідки від 05.10.2015 року, виданої відділенням поштового звязку с.Чайчинці Лановецького району Тернопільської області та довідки №303-01-80, виданої 13.10.2015 року Тернопільською дирекцією УДППЗ «Укрпошта», з вересня 2014 року по вересень 2015 року ОСОБА_2 переказано ОСОБА_1 наступні грошові кошти: вересень 2014 року 600 грн., грудень 2014 року 600 грн., квітень 2015 року 600 грн., травень 2015 року 600 грн., червень 2015 року 600 грн., липень 2015 року 600 грн., вересень 2015 року 1000 грн..

Даний факт також знайшов своє підтвердження копіями квитанцій про приймання поштового переказу, які були надані відповідачем ОСОБА_2 і знаходяться в матеріалах справи.

Як вбачається із уточненого розрахунку заборгованості по аліментах, наданого 05 жовтня 2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Лановецького районного управління юстиції, за ОСОБА_2 станом на 01 жовтня 2015 року числиться заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 4600,00 грн, в тому числі: за вересень 2013 року - 200,00 грн., за жовтень 2014 року - 600,00 грн., за листопада 2014 року - 600,00грн., за січень 2015 року - 600,00грн., за лютий 2015 року - 600,00грн., за березень 2015 року - 600,00грн., за травень 2015 року - 600,00грн., за червень 2015 року - 600,00грн., за серпень 2015 року - 600,00грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006р. передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Про свій обов'язок сплачувати аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_2 був обізнаний згідно рішення Лановецького районного суду від 09.09.2013року, на підставі якого було видано виконавчий лист. Дана обставина відповідачем не оспорюється.

Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України "Про виконавче провадження" стосовно повідомлення належним чином відповідача про суму заборгованості та про строк її погашення, з урахуванням того, що відповідач знав про необхідність сплати аліментів.

Таким чином, суд не знаходить підстав та доказів на підтвердження того, що заборгованість по аліментах виникла не з вини відповідача ОСОБА_2, оскільки відповідач знав про рішення суду, наявність виконавчого листа та про свій обов'язок щомісячно сплачувати аліменти.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.10.2015 року відповідачем з вересня 2013 року по вересень 2015 року сплачено аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 10 000 грн..

Разом з тим, позивачем при проведенні розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ( 2376 грн.), який наявний в позовній заяві, невірно проведено даний розрахунок, в звязку з чим суд оцінює його критично та не приймає до уваги.

Так, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст..196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-94цс15 від 01.07.2015р.).

Отже, заборгованість по пені за прострочення сплати аліментів, враховуючи розрахунок заборгованості по аліментах наданий державним виконавцем, виглядає наступним чином:

За вересень 2013 року - (200,00 грн. х 1% х 30 днів) = 60 грн. 00 коп..

За жовтень 2014 року - (600,00 грн. х 1% х 31 день) = 186 грн. 00 коп..

За листопада 2014 року - (600,00грн. х 1% х 30 днів) = 180 грн. 00 коп..

За січень 2015 року - (600,00грн. х 1% х 31 день) = 186 грн. 00 коп..

За лютий 2015 року - (600,00грн. х 1% х 28 днів) = 168 грн.00 коп..

За березень 2015 року - (600,00грн. х 1% х 31 день) = 186 грн. 00 коп..

За травень 2015 року - (600,00грн. х 1% х 31 день) = 186 грн. 00 коп..

За червень 2015 року - (600,00грн. х 1% х 30 днів) = 180 грн. 00 коп..

За серпень 2015 року - (600,00грн. х 1% х 31 день) = 186 грн. 00 коп.

Усього сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2013 року по вересень 2015 року складає 1518 грн. 00 коп..

За вказаних вище обставин, суд вважає доведеним факт виникнення заборгованості по сплаті аліментів з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів на спростування доводів позивача про те, що виникла заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до часткового задоволення, а саме в сумі 1518,00 грн..

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення решти суми неустойки (пені), суд вважає за доцільне відмовити, оскільки позивачем не вірно проведено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Суд вважає, що до задоволення не підлягають і позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості по сплаті аліментів в сумі 6600 грн., оскільки вказані позовні вимоги щодо сплати відповідачем на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей вирішено рішенням Лановецького районного суду від 09 вересня 2013 року, на підставі якого судом виданий виконавчий лист, який стягувачем ОСОБА_1 предявлений до виконання у відділ ДВС Лановецького районного управління юстиції, на який чинним законодавством покладено виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Крім того, суд не приймає до уваги твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що він сплачував аліменти в повному обсязі в поштовому відділенні с.Чайчинці Лановецького району, однак по причині втрати частини квитанцій не може цього підтвердити, оскільки довідкою від 05.10.2015 року, виданою відділенням поштового звязку с.Чайчинці Лановецького району Тернопільської області та довідкою №303-01-80, виданою 13.10.2015 року Тернопільською дирекцією УДППЗ «Укрпошта», встановлено суми та дати переказів ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 по сплаті аліментів, дані довідки повністю відповідають розрахунку заборгованості по аліментах, наданого 05 жовтня 2015 року головним державним виконавцем відділу ДВС Лановецького районного управління юстиції, відповідно до якого за ОСОБА_2 станом на 01 жовтня 2015 року числиться заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 4600,00 грн..

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в дохід держави слід стягнути 487 гривень 20 копійок судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213, 215, 294, 367 ЦПК України, ст.196 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1518 (одна тисяча пятсот вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Дане рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_6