Справа № 369/5403/15-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л.М.
Провадження № 22-ц/780/4651/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 23 22.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А., Журби С.О.,

при секретарі Роговській Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду з вищевказаним позовом та просило ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що товариство є суб'єктом господарювання, що отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованими тарифами та ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області.

15 травня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Київобленерго» був укладений Договір про користування електричною енергією № 306351, відповідно до п. 1 якого електропостачальник взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності з гарантованим рівнем надійності та безпеки і якості, а споживач зобов'язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором, а також актами чинного законодавства України.

З метою визначення обсягу спожитої електричної енергії ОСОБА_2 було встановлено електролічильник № 5.

На підставі зафіксованих показників електролічильника боржнику було виставлено до оплати рахунок за спожиту електроенергію № за квітень 2015 року від 27 квітня 2015 року на загальну суму 9 419 грн. 05 коп.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 березня 2007 року ОСОБА_2 продав належну йому земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 При цьому, в порушення п. 42 ПКЕЕН ОСОБА_2 не повідомив у встановленому порядку електропостачальника про розірвання договору № 306351, а ОСОБА_3, у свою чергу, не звернувся із відповідною заявою щодо укладення договору на користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були порушені положення Правил користування електричною енергією, вони зобов'язані відшкодувати збитки за спожиту електричну енергію.

Враховуючи викладене, позивач ПАТ «Київобленерго» просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 9 419 грн. 05 коп., як із солідарних боржників, та понесені по справі судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Київобленерго» подало на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та неповне з»ясування обставин, які мають значення для справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 травня 2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго», правонаступником якого є ПАТ «Київобленерго», був укладений Договір про користування електричною енергією № 306351, відповідно до п. 1 якого електропостачальник взяв на себе зобов'язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до граничної потужності з гарантованим рівнем надійності та безпеки і якості, а споживач зобов'язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені договором, а також актами чинного законодавства України.

З метою визначення обсягу спожитої електричної енергії ОСОБА_2 було встановлено електролічильник № 5.

На підставі зафіксованих показників електролічильника боржнику було виставлено до оплати рахунок за спожиту електроенергію № НОМЕР_1 за квітень 2015 року від 27 квітня 2015 року на загальну суму 9 419 грн. 05 коп.

Також встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 березня 2007 року ОСОБА_2 продав належну йому земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності, однак з такими висновками суду повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 3 Правил користування електричною енергією споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки.

Відповідно до п. 42 Правил споживач електричної енергії зобов»язаний оплачувати одержану електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов Договору та цих Правил.

Оскільки відповідач ОСОБА_2, з яким 15 травня 2006 року було укладено Договір про користування електричною енергією, продав належну йому земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 02 березня 2007 року, він споживачем електричної енергії не являється і в зв»язку з відсутністю в справі доказів наявності заборгованості по електричній енергії за період з 15 травня 2006 року по 02 березня 2007 року, коли власником земельної ділянки був ОСОБА_2, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині вимог позивача до відповідача ОСОБА_2

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині вимог ПАТ «Київобленерго» до ОСОБА_3, який на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 березня 2007 року являється власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, та споживачем послуг, що надаються йому позивачем. При цьому сам по собі факт відсутності письмового договору про користування електричною енергією, укладеного між сторонами, не являється підставою для відмови у стягненні з ОСОБА_3, як споживача, заборгованості по електричній енергії, факт наявності та розмір якої підтверджується наявними в справі письмовими доказами, не спростованими відповідачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині відмови у задоволенні позову відносно відповідача ОСОБА_3 з ухваленням в цій частині нового рішення. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін як таке, що ухвалене на підставі повного та всебічного з»ясування обставин справи, підтверджених доказами, перевіреними судом.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позову відносно ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 9 419 грн. 05 коп. та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :