У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Василевича В.С., Бондаренко Н.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - відділ опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Заслухавши доповідача, пояснення представника органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 19 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні позивача з дочкою ОСОБА_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване рішення повинно бути змінене в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо встановлення часу спілкування. з дитиною.

Зазначає, що при розлученні не мав спору з ОСОБА_2 щодо дитини, оскільки відповідачка не забороняла йому приймати участь у вихованні дитини.

У 2011 році він звертався до Новозаводської районної ради у м. Чернігові з питанням про встановлення часу побачення з донькою, згідно рішення якої від 12 вересня 2011 року №196 йому було дозволено забирати для спілкування малолітню доньку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1, щовівторка та щочетверга з 15.00 до 20.00 год., щонеділі з 10.00. до 18.00 год. у межах м. Чернігова.

Влітку 2013 року відпустив доньку на 2 місяці до матері в м. Сімферополь на відпочинок, після чого її більше не бачив.

На час закінчення розгляду справи відповідачка з дитиною проживає у м. Чернігові, а не в Києві, як зазначено в рішенні суду.

Донька з 01 грудня 2014 року і на даний час навчається в Чернігівській спеціалізованій школі №2, але спілкуватися з дитиною йому не дозволяють.

Просить змінити рішення Рівненського міського суду від 19 грудня 2014 року та встановити час для спілкування з донькою ОСОБА_3 щовівторка та щочетверга, щонеділі у межах міста Чернігова, під час зимових канікул в період часу з 21 грудня по 12 січня, під час літніх канікул терміном в один місяць; стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що 09 серпня 2003 року в Чернігівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який розірвано згідно заочного рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2008 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.3 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Задовольняючи позовні вимоги в частині усунення перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачка не повідомляла позивача про неодноразову зміну її з донькою місця проживання, чим створювала позивачу перешкоди в спілкуванні з дочкою.

Рішення суду в цій частині не оскаржено.

На час звернення ОСОБА_1 з позовом про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення часу для спілкування з нею відповідачка разом з донькою проживала в м. Рівне, однак на час ухвалення судом першої інстанції рішення виїхала в інше місто (за інформацією служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради - в м. Київ, а.с.74).

За встановленого у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову в частині встановлення часу позивачу для спілкування з донькою, оскільки у зв'язку з виїздом відповідачки і дитини з міста орган опіки та піклування був позбавлений можливості надати відповідно до вимог ст.19 Сімейного кодексу письмовий висновок щодо розв'язання спору.

Висновки суду відповідають положенням ч.1 ст.3 Конвенції прав дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-СП) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини .

Відповідно до доводів апеляційної скарги на даний час ОСОБА_2 разом з дочкою проживають в м. Чернігів, а рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради №196 від 12 вересня 2011 року "Про участь громадянина ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини" визначено порядок спілкування ОСОБА_1 із донькою при умові її задовільного стану здоров'я, повідомлення матері дитини про місце перебування, обов'язкового повернення дитини матері в обумовлений час та дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей даного віку

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Василевич В.С. Бондаренко Н.В.