Справа № 357/1904/15 Головуючий у І інстанції Буцмак Ю. Є.
Провадження № 22-ц/780/3788/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 24.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 03.07.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» і відповідачем укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого ОСОБА_2 банком було надано кредит в розмірі 21 440 грн., зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 0,01% річних.

Банк свої зобов'язання за договором виконав.

Станом на 15.12.2014 року у позичальника за кредитним договором існує заборгованість в сумі 29 880,65 грн., яка складається з:

· заборгованості за кредитом в сумі 21 440 грн.;

· несплачених відсотків за користування кредитом у сумі 2,06 грн.;

· комісії за РО в сумі 8438,59 грн.

Згідно договору факторингу від 21.07.2014 року ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 03.07.2013 р., укладеним між банком і відповідачем. Просив стягнути із відповідача на його користь суму заборгованості в розмірі 29 880,65 грн. та судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2015 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 03.07.2013 р. у розмірі 21 442 грн. 6 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 214 грн. 42 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зокрема, серед доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до вимог п. 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. № 168, з ОСОБА_2 був укладений графік платежів до Договору про надання споживчого кредиту № , який складений у формі таблиці та містить всі свідчення щодо сукупної вартості споживчого кредиту. Судом також не враховано, що комісія РО - це фінансове зобов'язання споживача, яке пов'язане з обслуговування кредиту, зазначено в кредитному договорі та графіку платежів до кредитного договору та повинно бути сплачено відповідачем на користь банку.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом, а саме по тілу кредиту та відсоткам. В той же час, суд першої інстанції, посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», вважав необгрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості у вигляді комісії РО в розмірі 8 438,59 грн.

Колегія суддів з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 11 ч. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього закону, є нікчемною.

Згідно з п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ 10.05.2007 р. № 168, зареєстрованої в МЮ України 25.05.2007 р. за № 541/13808 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Згідно із зазначеними нормами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що встановлена у кредитному договорі комісія РО є платежем банку за обслуговування кредиту. Її встановлення у кредитному договорі свідчить про намагання банку отримати з позичальника платіж за дії, які банк здійснює на власну користь (обслуговує кредит).

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки вони не містять доказів на підтвердження того, що встановлена Кредитним договором комісія РО є послугою в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: