Справа № 337/4163/15-ц
Провадження № 4-с/337/26/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2015 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

при секретарі Жевакіній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Хортицького відділу ДВС Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про накладання арешту,

в с т а н о в и в :

Заявник звернувся до суду із вказаною скаргою.

У скарзі вказав, що 12.06.2015 року на належний йому транспортний засіб марки NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 номер шасі SJNFBAJ10U2591850 на посту ДПС було зупинено і вилучено, жодних документів йому не надано, тільки розяснено, що це вчинено за для виконання відповідних вимог Хортицького ВДВС ЗМУЮ. 21.07.2015 року він звернувся з заявою до Хортицького ВДВС ЗМУЮ про надання йому документів що арешту належного йому транспортного засобу. 23.07.2015 року йому під розписку були надані документи: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.06.2015 року, з якої йому стало відомо про накладання арешту на автомобіль з метою забезпечення виконання виконавчого провадження у Хортицькому ВДВС з примусового виконання виконавчого листа № 751/12412/124, виданого 10.12.2014 року Новозаводським районним судом м.Чернігова, про стягнення з нього на користь ПАТ «Альфа-банк» суми боргу в розмірі 91018 грн. 32 коп.,постанова про відкриття виконавчого провадження від 30.04.2015 року та постанова про накладення арешту. На підставі чого було вилучено його автомобіль, описано та передано його на відповідальне зберігання іншій особі, про що складено відповідний акт опису і арешту від 17.06.2015 року, який він отримав 23.07.2015 року. Вважає дії державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 щодо арешту та фактичного вилучення автомобіля, передачі його на відповідальне збереження іншій особі незаконними, а тому просив суд визнати такі дії державного виконавця незаконними, виключити з акту опису та арешту транспортний засіб, оскільки 01.03.2013 року між ним та ПАТ «Креді ОСОБА_3» було укладено кредитний договір № 1/1343773, за яким він взяв у борг суму 168377 грн. 27 коп. на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності на строк з 01.03.2013 року по 29.02.2020 року. З метою забезпечення кредитного договору між ним та ПАТ «Креді ОСОБА_3» укладено договір застави № Z1/1343773 від 01.03.2013 року, за яким в забезпечення зобовязань він передав у заставу транспортний засіб NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 номер шасі SJNFBAJ10U2591850. ПАТ «Креді ОСОБА_3» має пріоритет над іншими стягувачам на задоволення своїх майнових претензій до нього за рахунок заставного майна, але не може цього зробити в силу арешту, накладеного на це майно державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Таким чином діями державного виконавця порушено його право володіння та користування заставним майном.

Відповідно ст.. 9 Закону України «Про заставу», законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи.

п. 2.5 договору застави Z1/1343773 від 01.03.2013 року визначає, що предмет застави залишається у його володінні та користуванні та він зобовязується створити належні умови для зберігання заставного майна, у звязку з чим просив суд визнати дії державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 щодо винесення арешту та включення до акту опису та арешту транспортного засобу-: легкового автомобіля NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 номер шасі SJNFBAJ10U2591850 незаконними; виключити з акту опису і арешту транспортний засіб: легковий автомобіль NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 номер шасі SJNFBAJ10U2591850; звільнити з-під арешту транспортний засіб: легковий автомобіль NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 номер шасі SJNFBAJ10U2591850.

У судовому засіданні заявник підтримав скаргу. Суду пояснив, що заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» дійсно існує, він би її погасив, якби не було вилучено автомобіль, оскільки даний автомобіль використовувався ним для того, щоб заробити грошові кошти. Автомобіль знаходиться у заставі ПАТ «Креді ОСОБА_3», тому не може бути вилучений та арештований. Просив задовольнити його скаргу у повному обсязі.

Державний виконавець ВДВС ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала. Суду пояснила, що до Хортицького ВДВС ЗМУЮ 29.04.2015 року надійшла заява ПАТ «Альфа-банк» про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 751/12412/124 від 10.12.2014 року, виданому Новозаводським районним судом м.Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-банк» суми боргу в розмірі 91018 грн. 32 коп. 30.04.2015 року державним виконавцем після перевірки виконавчого документа на відповідність ст.. 18 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47409070. 08.05.2015 року на підставі ст.. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 9101 грн. 83 коп. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що за боржником зареєстровані транспортні засоби, а саме: легковий автомобіль NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 номер шасі SJNFBAJ10U2591850; причеп до легкового автомобіля, державний номер реєстрації АР 6341 ХХ, марки КРД 050100, 2006 року випуску, синього кольору.02.06.2015 року державним виконавцем на підставі Закону України «Про виконавче провадження» винесені постанови: про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження; оголошення транспортних засобів у розшук та розшук майна боржника; зупинення виконавчого провадження у звязку з розшуком мана боржника. 17.06.2015 року встановлено , що транспортний засіб NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 номер шасі SJNFBAJ10U2591850 був затриманий органами ВДАІ та передано його до спецмайданчику, відповідальним зберігачем було призначено ОСОБА_4 02.07.2015 року він ОСОБА_1 стало відомо, що вказаний автомобіль знаходиться у заставі. Крім того, на виконанні у ВДВС знаходиться ще один виконавчий лист щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 суми боргу у розмірі 20 947 грн. 09 коп. та судового збору. За зведеними провадженнями борг у ОСОБА_1 складає 112 174 грн. 90 коп. Після виявлення того, що за боржником на праві власності зареєстровано автомобіль, відомостей про те, що автомобіль знаходиться у заставі, не було, наявність іншого майна у боржника, не перевірялася. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час арешту, заборони відчуження автомобіля та його вилучення, дані про вказаний автомобіль не перевірялися. Оцінка автомобіля та причепу до теперішнього часу не проведена. З усної розмови з представником банку ПАТ «Креді ОСОБА_3» стало відомо, що банк не заперечує проти продажу автомобіля, але підтвердити це не може. Просить скаргу залишити без задоволення.

Вважає,що порушень законодавства у діях державного виконавця не має, тому просить скаргу залишити без задоволення.

Залучені у якості третіх осіб представники ПАТ «КРЕДІ ОСОБА_3» та ПАТ «Альфа-Банк» не зявилися, про розгляд скарги повідомлені у встановленому порядку.

Вивчивши скаргу, матеріали додані до скарги, заслухавши пояснення скаржника та державного виконавця, суд вважає скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Згідно ст.. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, статтею 6 Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 82 Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суд у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що 30.04.2015 року державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суми боргу у розмірі 91 018 грн. 34 коп. Надані суду копії матеріалів виконавчого провадження не містять даних про те, чи направлялася ОСОБА_1 копія постанови про відкриття виконавчого провадження та чи така копія ним отримана. Також не мыстять даних про те, що ОСОБА_1 надавався строк для добровільного відшкодування боржникові стягнутої рішенням суду суми заборгованості.

У процесі примусового виконання рішення суду, державним виконавцем 02.06.2015 року було здійснено запит до бази АІС «Автомобіль» та встановлено, що за ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано автомобіль NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер шасі SJNFBAJ10U2591850, арешти (5) та причеп до легкового автомобіля НОМЕР_2, арешти (5). Постановою державного виконавця від 02.06.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на вказаний автомобіль та причеп. При цьому матеріали виконавчого провадження, копії яких надано суду, не містять жодних даних про вартість арештованого майна, оскільки арешт на майно може бути накладено лише у межах суми вказаної у виконавчому листі та стягнутої з боржника рішенням суду.

Крім того, матеріали виконавчого провадження не містять даних з Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо вказаного автомобіля.

У цей же день, 02.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника- автомобіля та причепу, заборони їх відчуження, вилучення ключів від автомобіля та технічного паспорту.

Акт опису та арешту майна складено 17.06.2015 року у відсутності боржника ОСОБА_1, майно вилучено та передано на зберігання ОСОБА_4Копії матеріалів виконавчого провадження які надані суду, не містять жодних даних на якій підставі автомобіль та причеп передано на зберігання сторонній людині та яким чином така людина визначалася.

Відповідно до п.3 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Як вбачається з копій матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем не здійснено жодних дій щодо виявлено іншого майна на яке можливо б було звернути стягнення суми боргу, відповідно до ст.. 20 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч.1 ст. 32, ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучення та примусовій реалізації. Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»: звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Як вказує державний виконавець, про те, що вилучений автомобіль знаходиться у заставі, ВДВС стало відомо 02.07.2015 року від ОСОБА_1

Відповідно до ст.. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно боржника може бути звернено у разі виникнення права на заставу після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

На час опису та арешту автомобіля, підстав, передбачених ст.. 54 вказаним вище законом для арешту заставного майна, у державного виконавця не було.

Крім того, 17.07.2015 року ПАТ «Креді ОСОБА_3», у якого автомобіль знаходиться у заставі, повідомив ВДВС про те, що за кредитним договором, укладеним між банком і ОСОБА_1 існує заборгованість на загальну суму 181 816 грн. 15 коп. та триває судове провадження по стягненню заборгованості.

Незважаючи на це, державним виконавцем не прийнято ніяких заходів щодо зняття арешту з заставного майна, повернення заставного майна заставодержателю, його оцінки, а також не вживалося ніяких заходів щодо виявлення будь-якого іншого майна у боржника для примусового виконання вказаного вище рішення суду.

Відповідно до договору застави від 01.03.2013 року № Z1/1343773, укладеного між ПАТ «Креді ОСОБА_3» і ОСОБА_1, вказаний договір було укладено між сторонами в забезпечення виконання кредитних зобовязань та пріоритетного права на задоволення вимог заставодержателя- п.2.1 договору ( а.с. 13-16).

Відповідно до п.2.2 договору застави, зобовязання забезпечене заставою, вважається виконаним якщо кредит погашено, сплачені проценти, комісії, штрафні санкції, що передбачені кредитним договором. З повідомлення ПАТ «Креді ОСОБА_3» вбачається, що у ОСОБА_1 існує заборгованість перед банком на суму 181 816 грн. 15 коп. ( а.с.55).

Згідно з п. 2.3 Заставодержатель набуває права стягнення заборгованості за рахунок застави у випадку якщо кредит, проценти, комісія, штрафні санкції, забезпечені заставою, не будуть сплачені у строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до п.2.5 предмет застави залишається у володінні та користуванні заставодавця, який зобовязується створити належні умови для його зберігання. Згідно п. 2.7 у випадку невиконання заставодавцем будь-яких зобовязань за кредитним договором, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави.

Пунктом 3.2.8 договору застави передбачено, що заставодержатель повинен не створювати і не допускати існування будь-якої застави, заборони відчуження, оренди, позички чи іншого обтяження стосовно предмета застави, які передбачені цим договором та погоджені сторонами письмово; п. 3.2.10- не надавати будь-яким третім особам повноваження щодо предмета застави, якщо інше не буде погоджене сторонами письмово.

Враховуючи вказане вище, оскільки арештований та вилучений автомобіль, який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 знаходиться у заставі у ПАТ «Креді ОСОБА_3», відомості щодо вказаного майна державним виконавцем у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час арешту, заборони відчуження майна та його вилучення, перевірено не було, оцінка транспортного засобу проведена не була, ПАТ «Креді ОСОБА_3» має пріоритетне право на задоволення вимог стягувача -заставодержателя, державним виконавцем не вживалося ніяких інших заходів щодо виявлення будь-якого іншого майна у ОСОБА_1 для примусового виконання рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження ВДВС, оцінивши докази по справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав та свобод людини елементом справедливого судового розгляду, суд вважає дії державного виконавця щодо винесення арешту та включення до акту опису та арешту транспортного засобу- автомобіля незаконними, автомобіль підлягає виключенню з акту опису та арешту та звільнений з під арешту.

Керуючись ст.ст.19,124,129 Конституції України, ст. ст..14,383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Хортицького ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_2 щодо винесення арешту та включення до акту опису та арешту транспортного засобу- автомобіля NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, колір коричневий, державний номер НОМЕР_1, номер шасі SJNFBAJ10U2591850, неправомірними.

Виключити з акту опису та арешту транспортний засіб- легковий автомобіль NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, колір коричневий, державний номер НОМЕР_1, номер шасі SJNFBAJ10U2591850.

Звільнити з під арешту транспортний засіб NISSAN QASHAI, 2012 року випуску, колір коричневий, державний номер НОМЕР_1, номер шасі SJNFBAJ10U2591850.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом 5 днів з моменту її постановлення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення ухвали, - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя: Г.Є. Гнатик