У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Машинобудівник» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу, внесення запису до трудової книжки, зміну формулювання дати і підстав звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що наказом № 32-к від 13 листопада 2009 року його прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Машинобудівник» (далі - ТОВ «Підприємство «Машинобудівник»). Наказом № 03-к від 25 січня 2010 року був переведений на посаду електрика, а наказом № 34-к від 1 липня 2010 року його призначено на посаду головного енергетика-механіка. 20 червня 2011 року ним було подано заяву про звільнення за власним бажанням згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України з 21 червня 2011 року, проте в період з 21 червня 2011 року по 5 липня 2011 року він знаходився на лікарняному, про що повідомив директора. 5 липня 2011 року вийшов на роботу та передав листок непрацездатності до бухгалтерії підприємства. Однак того ж дня з ним не було проведено розрахунок при звільнені, та роз'яснено, що належні суми розрахунку будуть направлені грошовим переказом через відділення поштового зв'язку після погодження директором податкових розрахунків до бюджету.

Посилаючись на те, що звільнення відбулось незаконно позивач, уточнивши позовні вимоги, остаточно просив: визнати незаконним звільнення від 20 червня 2011 року за наказом № 23/2-к та скасувати цей наказ; зобов'язати відповідача внести запис до трудової книжки від 13 листопада 2009 року про прийняття на роботу «прийнятий на роботу на посаду охоронця» на підставі наказу № 32-к; зобов'язати відповідача внести запис до трудової книжки від 1 липня 2010 року про переведення «у зв'язку із реорганізацією підприємства, зміною структурою управління підприємством переведений на посаду головного енергетика-механіка» на підставі наказу 34-к; змінити формулювання дати та підстав звільнення на «звільнений з посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, 5 липня 2011 року»; зобов'язати ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» внести запис до трудової книжки про звільнення: «Звільнений з посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, 5 липня 2011 року; стягнути з ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» на його користь 77 866 гривень 17 копійок, з яких: оплата вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки скаладає 23 173 гривні 29 копійок, 718 гривень 62 копійки - оплата листа непрацездатності, 6 747 гривень та 11 103 гривні - доплата за суміщення та 34 624 гривні 26 копійок - компенсація заробітної плати за затримку розрахунку, а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1500 гривень.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_4, із зміненням формулювання дати та підстав звільнення на «Звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, 21 червня 2011 року».

Зобов'язано ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» внести запис до трудової книжки ОСОБА_4 від 13 листопада 2009 року про прийняття на роботу: «Прийнятий на роботу на посаду охоронця» на підставі наказу № 32-К від 13 листопада 2009 року; внести запис до трудової книжки ОСОБА_4 від 1 липня 2010 року про переведення: «У зв'язку із реорганізацією підприємства, зміною структурою управління підприємством переведений на посаду головного енергетика-механіка» на підставі наказу № 34-К від 1 липня 2010 року.

Стягнуто з ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» на користь ОСОБА_4 оплату вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки в розмірі 23 173 гривні 29 копійок та 1 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2013 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 17 червня 2013 року про виправлення описки, допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» на користь ОСОБА_4 оплату вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» 23 173 гривень 29 копійок у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовлено. Другий абзац резолютивної частини рішення змінено, викладено його у такій редакції: «Визнати незаконним звільнення 20 червня 2011 року ОСОБА_4 за наказом № 32/2-к. Змінити дату його звільнення та вважати звільненим 21 червня 2011 року з підстав, зазначених у наказі: за ст. 38 КЗпП України».

У решті - рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2014 року рішення апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» на користь ОСОБА_4 23 173 гривні 29 копійок оплати вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки, визнання незаконним звільнення позивача, зобов'язання ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» внести запис у трудову книжку про звільнення «Звільнений з посади за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, 21 червня 2011 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення оплати вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки.

Визнано незаконним наказ ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» № 23/2 від 20.06.2011 року в частині дати звільнення ОСОБА_4, а саме з « 20 червня 2011 року».

Зобов'язано ТОВ «Підприємство «Машинобудівник» внести запис до трудової книжки ОСОБА_4 у відповідності до п. 2.27 «Інструкції про ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 року № 58, із зазначенням дати звільнення позивача « 21 червня 2011 року».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Євтушенко О.І. Іваненко Ю.Г.