Справа № 456/2952/14-ц
Провадження № 2/456/131/2015
РІШЕННЯ

іменем України

16 жовтня 2015 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

встановив:

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач покликається на те, що 19.08.2012 року близько 18 години на автодорозі Івано-Франківськ Стрий в с. Миртюки Стрийського району відповідач ОСОБА_2, керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_3. Під час даного наїзду ОСОБА_3 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, які 20.08.2012 року спричинили його смерть. ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3. Загальна сума матеріальної (майнової) шкоди, завданої їй, становить 32 661, 76 гривні: лікування ОСОБА_3 1700 гривень; витрати на поховання, а саме вартість домовини 1600 гривень, вартість хреста з розпяттям 250 гривень, вартість комплекту 200 гривень, послуги катафалка 500 гривень, вартість 1 вінка 300 гривень та вартість 4 вінків на суму 880 гривень, вартість лампадок 75 гривень, вартість свічок 30 гривень, всього 3 835 гривень; витрати на послуги священнослужителів 2400 гривень; витрати на копання ями - 500 гривень;витрати на придбання сорочки вартістю 200 гривень та черевики вартістю 250 гривень; витрати на поминальний обід на похоронах в сумі 1542,21 гривні; витрати на поминальний обід на 9 днів в сумі 1681,35 гривень; витрати на поминальний обід на 40 днів в сумі 1589,05 гривень; витрати на поминальний обід на річницю в сумі 1984,9 гривень; витрати на виготовлення та встановлення надгробного памятника в сумі 12750 гривень; витрати на пальне для автотранспорту в сумі 2229,25 гривень. Крім цього вона понесла витрати на правову допомогу (початковий гонорар) в сумі 2000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав суду пояснивши, що майнову шкоду, яка заподіяна позивачу, вони оцінюють в 32561,76 грн. Документально підтверджено 24111,64 грн. Немає чеків на 700 грн. на лікування, чеків на послуги священнослужителів та чеків на придбання спиртного. Постанова, на яку покликаються представники відповідача, визначає витрати на поховання у випадку смерті на виробництві. Такі витрати несе підприємство. Більше того, в цій постанові не визначено граничної вартості памятника.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала суду пояснивши, що відповідачем відшкодовано позивачу 3500 грн.

Відповідач позовні вимоги визнав частково.

Представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги визнала частково суду пояснивши, що документально підтверджена сума витрат на лікування ОСОБА_3 складає 912,40 грн., яку відповідач визнає. Крім цього, відповідач визнає витрати на поховання в розмірі 4535 грн., поминальний обід в розмірі 1542,21 грн. Частково визнає витрати на памятник в розмірі 2500 грн. виходячи з розмірів витрат на поховання потерпілого та пов'язаних з цим ритуальних послуг по Львівській області, передбачених постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.10.2008 №45, якою передбачено граничну суму витрат на поховання у Львівській області в розмірі 6904 грн. Відповідач не визнає витрати на послуги священнослужителів, а також витрати на поминальні обіди на 9 днів, 40 днів та один рік, оскільки такі нічим не передбачені. Враховуючи, що відповідачем частково відшкодовано заподіяну майнову шкоду в розмірі 3500 грн., тому загальна сума завданої шкоди складає 5739,61 грн.

Представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги визнав частково суду пояснивши, що витрати на пальне позивач не визнає, оскільки дана обставина виходить за межі позову. Майнову шкоду визнає в розмірі 5989,61 грн., а саме витрати на лікування в розмірі 912,40 грн., витрати и на поховання в розмірі 4535 грн. та витрати на поминальний обід в розмірі 1542,21 грн. Щодо вартості памятника, то пленумом ВСУ визначено обмеження, а саме витрати на встановлення памятника відшкодовуються в межах граничної вартості памятника в певному регіоні. Постановою від 03.10.2008 №45 передбачено граничну суму витрат на поховання у Львівській області. Позов просить задоволити в межах визнаних відповідачем позовних вимог, в решті відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_8 підтримала думку представників відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представників, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

З постанови про порушення кримінальної справи від 20.08.2012р. та витягу з кримінального провадження №0000024 вбачається, що за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_2, який керував транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження порушено кримінальну справу за ч. 2 ст. 286 КК України та відомості про дане кримінальне правопорушення 04.01.2013р. внесені до ЄРДР.

Як вбачається з свідоцтва про смерть від 21.08.2012р., актовий запис №12, ОСОБА_3 помер 20.08.2012р. в м. Стрий Львівської області.

З висновку експерта №122 від 04.10.2012р. вбачається, що смерть ОСОБА_3, 1939р.н., наступила в реанімаційному відділенні 20.08.2012р. в результаті травм, які він отримав внаслідок бокового наїзду з відкиданням від транспортного засобу та удару головою до твердого покриття потиличною ділянкою.

Як вбачається з товарного чеку від 24.07.2014р. витрати на виготовлення та встановлення надгробного памятника складають 12750 грн.

З довідки фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 від 04.08.2015р. вбачається, що вартість стандартних одиночних надгробних памятників в 2014р., які найбільш часто замовляються в Стрийському районі Львівської області становить від 11000 грн. до 21000 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч.1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 8 Закону України «Про поховання та похоронну справу» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, в межах своєї компетенції затверджує необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення.

Відповідно до ч.1 ст. 10 даного Закону надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб'єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Наказом Державного комітет України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 №193 затверджено необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг. В такий перелік входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

Як вбачається з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З п. 4 вказаної постанови вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Як вбачається з п. 24 вказаної постанови у випадку смерті потерпілого громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язаний відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19.08.2012 року близько 18 години на автодорозі Івано-Франківськ Стрий в с. Миртюки Стрийського району, відповідачем були заподіяні потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній 20.08.2012р. помер.

Розмір понесених позивачем витрат на поховання ОСОБА_3 в сумі 4535 грн. та поминальний обід в сумі 1542,21 грн., виходячи з вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України, суд вважає безспірним, оскільки такий повністю визнаний відповідачем та його представниками.

Витрати на лікування документально підтверджені в сумі 912,40 грн., тому в цій частині підлягають до відшкодування.

Суд не бере до уваги покликання позивача та її представників на понесені витрати на пальне для автотранспорту в сумі 2229,25 грн., оскільки такі понесені ОСОБА_10, особою, яка не є позивачем по справі.

Також, суд не бере до уваги обґрунтування та доводи позивача та її представників щодо відшкодування витрат, понесених нею на організацію та проведення поминальних обідів на 9 днів, 40 днів та рік, оскільки відшкодування таких витрати законодавством не передбачено.

Враховуючи вимоги ст. 1201 ЦК України та беручи до уваги довідку фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 від 04.08.2015р. суд вважає, що документально підтверджена вартість виготовлення та встановлення надгробного памятника в розмірі 12750 грн. підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Таким чином загальна сума заподіяної матеріальної шкоди становить (4535 +1542,21+912,40+12750) 19739,61 грн.

Враховуючи, що відповідачем частково відшкодовано позивачу розмір завданої майнової шкоду в сумі 3500 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи розписками, а також поясненнями сторін, тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково в розмірі 16239,61 грн.

Документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу в розмірі 2000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 1166, 1187, 1193 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування за завдану майнову шкоду в розмірі 16239,61 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., а всього 18239 (вісімнадцять тисяч двісті тридцять девять) грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя ОСОБА_11