Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2015 Справа №607/191/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івачеводолішнівської сільської ради, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельні ділянки розташовані на території Івачеводолішнівської сільської ради пл.0,11 га, пл. 0,06 га. та пл.0,24 га для ведення особистого підсобного господарства, у порядку спадкування за законом після смерті троюрідного брата ОСОБА_2, який помер 12 липня 2012 року.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 12 липня 2012 року помер його троюрідний брат ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі, на земельні ділянки розташовані на території Івачеводолішнівської сільської ради пл.0,11 га, пл. 0,06 га та пл.0,24 га для ведення особистого підсобного господарства. У встановленому законом порядку він прийняв спадщину. Звернувшись у нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки отримав відмову, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач не зявився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник Івачеводолішнівської сільської ради у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у їх відсутності.

Судом встановлено, що рішенням Івачеводолішнівської сільської ради за № 46 від 28 грудня 1999 року вирішено передати безоплатно у власність ОСОБА_2 земельні ділянки пл. 0,11 га, 0,06 га та 0,24 га, що підтверджується рішенням сільської ради за № 46 від 28.12.1999 року, Списком осіб та довідкою Івачеводолішнівської сільської ради за №38 від 08.05.2015 року.

Згідно довідки Івачеводолішнійвської сільської ради за № 25 від 12.03.2015 року встановлено, що державні акти на дані земельні ділянки не були видані. Після смерті ОСОБА_3 спірні земельні ділянки не вилучались і нікому не надавались. Реєстрація не проводилась.

12 липня 2012 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД № 140748 від 13.07.2012 року, виданим Івачеводолішнівською сільською радою Тернопільського району, про що зроблено актовий запис за №06.

З довідки Івачеводолішнівської сільської ради за № 251 від 20.05.2014 року встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 в житловому будинку крім нього ніхто не був зареєстрований. Проживав разом з ним без реєстрації ОСОБА_1

Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, у тому числі, на земельні ділянки розташовані на території Івачеводолішнівської сільської ради пл.0,11 га, пл. 0,06 га. та пл.0,24 га для ведення особистого підсобного господарства.

Єдиним спадкоємцем за законом є його троюрідний брат ОСОБА_1, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

З листа-відповіді Тернопільської районної державної нотаріальної контори аз 3 504/01-16 від 27.02.2015 року встановлено, що за заявою ОСОБА_1 від 10.01.2013 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа. Інші спадкоємці до нотконтори не зверталися. Згідно інформаційної довідки із Спадкового реєстру заповіти від імені ОСОБА_2 не посвідчувались.

02.11.2013 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на грошові вклади у АТ «Державний ощадний банк України», що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 02.11.2013 року, за реєстровим номером № 2-292.

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори за №2594/02-14 від 05.09.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно з вимогами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої серги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від неї.

За нормами ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1265 ЦК у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня спорідненості включно, причому родичі ближчого ступеня спорідненості усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

В силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В силу вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину.

Крім того, частково оформив свої спадкові права отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади.

Інші спадкоємців за законом чи за заповітом не має.

Однак, оформити своїх спадкових прав у нотконторі ОСОБА_1 не має можливості, через відсутність правовстановлюючих документів.

Встановлено, що рішенням Івачеводолішнівської сільської ради за № 46 від 28 грудня 1999 року вирішено передати безоплатно у власність ОСОБА_2 земельні ділянки пл. 0,11 га, 0,06 га та 0,24 га.

Відповідно до вимог ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із вимогамич. 1 ст. 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом.

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути саме рішення уповноваженого органу про передачу у власність зекмельнох ділянки на підставі Декрету або відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Таким чином, суд вважає, що під час дії Декрету, право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані, їм посвідчувалось відповідною радою народних депутатів, про що робився запис у ЗКК.

Факт належності спірних земельних ділянок на праві приватної власності ОСОБА_2 підтверджується рішенням Івачеводолішнівської сільської ради за №46 від 28.12.1999 року про передання безоплатно у власність ОСОБА_2 спірних земельних ділянок.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що за позивачем слід визнати право власності на земельні ділянки розташовані на території Івачеводолішнівської сільської ради пл.0,11 га, пл. 0,06 га. та пл.0,24 га для ведення особистого підсобного господарства, у порядку спадкування за законом після смерті 12 липня 2012 року троюрідного брата ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 368, 370, 392, 1223, 1268, 1270 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Івачеводолішнівської сільської ради, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки розташовані на території Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району пл.0,11 га, пл. 0,06 га. та пл.0,24 га для ведення особистого підсобного господарства, надані ОСОБА_2 згідно рішення Івачеводолішнівської сільської ради за №46 від 28.12.1999 року, у порядку спадкування за законом після смерті 12 липня 2012 року ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуюча І.М.Черніцька