АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5899/15 Головуючий 1 інст. - Соколова К.А.
Справа 610/4310/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.

секретарів - Красношапка К.С.,Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Міловське» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 07 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Міловське», третя особа: відділ Держземагенства у Балаклійському районі Харківської області про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Міловське», третя особа: відділ Держземагенства у Балаклійському районі Харківської області, в якому просив визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки без номеру від 18.05.2007 року, укладений на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ПП «Міловське», площею 3,7644 га, зареєстрований в державному реєстрі земель 13.12.2007 року під №32; визнати недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки без номеру від 18.05.2007 року, укладений на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ПП «Міловське», площею 0,5021 га, зареєстрований в державному реєстрі земель 13.12.2007 року під № 33; застосувати наслідки недійсності правочину та скасувати реєстраційний запис №32 від 13.12.2007 року в державному реєстрі земель про реєстрацію договору оренди земельної ділянки без номеру від 18 травня 2007 року, між ОСОБА_2 та ПП «Міловське», вчинені Балаклійським районним відділом ХРФ ДП ЦДЗК; застосувати наслідки недійсності правочину та скасувати реєстраційний запис №33 від 13.12.2007 року в державному реєстрі земель про реєстрацію договору оренди земельної ділянки без номеру від 18 травня 2007 року, між ОСОБА_2 та ПП «Міловське», вчинені Балаклійським районним відділом ХРФ ДП ЦДЗК. Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого згідно розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації №360 від 26.12.2002 року, йому була передана у приватну власність земельна ділянка площею 5,2565 гектарів, яка розташована на території Міловської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з присвоєнням кадастрових номерів: НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

З грудня 2013 року вказані земельні ділянки згідно договору оренди, він передав ТОВ «Успіх Слобожанщини». Про існування договорів оренди земельних ділянок нібито укладених ним та ПП «Міловське» йому до вересня 2014 року відомо не було, ніяких договорів оренди земельних ділянок він не підписував, дізнався про їх існування у 2014 році коли хотів зареєструвати договір оренди земельних ділянок, укладених між ним та ТОВ «Успіх Слобожанщини», орендну плату від ПП «Міловське» не отримував.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 07 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ПП «Міловське» звернулося з апеляційною скаргою в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, безпідставність та необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Вважають, до договори оренди укладені у відповідності до діючого законодаства. Волевиявлення позивача було добровільним тому, що він надав всі необхідні для укладання договорів документи. Відповідач приступив до використання земельної ділянки. Позивач щорічно отримував орендну плату, що свідчить про його згоду з умовами договорів.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що договори оренди земельних ділянок позивачем не підписувалися, що підтверджено висновками судово-почеркознавчої експертизи, яку суд визнає достовірним доказом, тобто, було відсутнє вільне волевиявлення позивача на укладення оспорюваних договорів оренди.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 27 грудня 2002 року належить земельна ділянка площею 5.2565 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Міловської сільської ради Балаклійського району Харківської області (а.с.6).

Згідно з договорами оренди земельних ділянок, які не містять номера від 18 травня 2007 року позивач передав, а відповідач ПП «Міловське» прийняв в строкове платне користування земельні ділянки площею 3,7644 та 0,5021 га на 10 років. ( а.с.7-9:14-17)

Акти прийому передачі земельних ділянок від 18.05.2007 року свідчать про те. що позивач передав, а відповідач прийняв в натурі земельні ділянки (а.с. 10.19).

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №41 від 08.05.2015 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М.С.Бокаріуса підписи в договорах оренди земельної ділянки від 18.05.2007 року, укладених між ОСОБА_2 та ПП «Міловське», в актах визначення меж ділянки в натурі, в актах прийому-передачі земельних ділянок у графі «Орендодавець» вчинено не ОСОБА_2 (а.с.68-74 ).

За змістом ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч. 3 ст.640 ЦК України, ст.. 125 Земельного кодексу України, ст..18 Закону України «Про оренду землі» є укладеним та набирає чинності з моменту його державної реєстрації.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодекс)' сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч.І ст.203, ч.І ст.215 ІДК України правочин повинен відповідати вимогам цивільного законодавства в момент його вчинення, а вчиненим правочин, що підлягає державній реєстрації, є з моменту такої реєстрації (ч. 1 ст.210 ЦК У країни).

Зважаючи на те, що договори оренди земельних ділянок позивачем не підписувалися, шо підтверджено висновками вищевказаної судово-почеркознавчої експертизи, яку суд визнає достовірним доказом, тобто, було відсутнє вільне волевиявлення позивача на укладення оспорюваних договорів оренди, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання відповідача щодо неодноразового прийняття орендної плати позивачем, шо свідчить про вчинення ним дій, спрямованих на схвалення ним договорів оренди, суперечить роз»ясненням абз.4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року, відповідно до якого виконання чи невиконання сторонами зобов»язань які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини першої статті 261 ІДК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом, позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди, лише у вересні 2014 року, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності.

Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладання спірного договору, оскільки позивач отримував плату за користування землею суперечить нормам статті 261 ЦК України.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 квітня 2015 року по справі №6-48цс15.

Відповідно до ст.ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Міловське» - відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 07 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - Судді -