Справа № 127/5667/15-ц
Провадження № 2/127/2864/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2015 м. Вінниця

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Першої Вінницької державної нотаріальної контори про визнання права власності на майно в порядку спадкування суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1

з вимогами визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. О.Кошового, 45, та складається з кухні 2-1 площею 7,9 кв.м, кладової 2-2 площею 3,4 кв.м, кімнати 2-3 площею 15,5 кв.м, кімнати 2-4 площею 11,5 кв.м, а також сараю «б3», вбиральні «Г», належних на праві власності ОСОБА_2, який помер 06 серпня 2005 року.

Позовні вимоги аргументовані тим, що 06 серпня 2005 року помер ОСОБА_2, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: Російська Федерація, Ростовська область, Целінський район, село Степне, вул. Піщана, 23. 02.09.1957 році спадкодавцю надано земельну ділянку в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, на підставі договору, посвідченого Другою Вінницькою нотаріальною конторою 06.09.1957 та зареєстрованого в реєстрі № 10346 (дублікат видано Державним нотаріальним архівом Вінницької області 23.04.2012р. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-70). Житловий будинок прийнятий в експлуатацію за актом прийомки 08.12.1963 року (витяг про державну реєстрацію прав від 09.08.2012 СЕЕ № 784783). Рішенням Народного суду м. Вінниці від 30.03.1971 року по справі № 2-871/1971р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, стягнуто аліменти на утримання дітей, розділено майно: за ОСОБА_3 55,9% домоволодіння по вул. О.Кошового, 45 в м. Вінниця, виділивши в натурі приміщення: 1-4, 1-5, сарай «Б», сарай «б»; за ОСОБА_2 залишено 44,1% домоволодіння по вул. О.Кошового, 45 в м. Вінниця, виділивши йому в натурі приміщення: 1-3, 1-6, 1-7, сарай «б», вбиральня «У». Сторін зобовязано зробити окремі входи в приміщення.

ОСОБА_2 склав заповіт від 15 червня 1993 року, посвідчений старшим державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори і зареєстрований в реєстрі за № 1-1194 (далі - заповіт від 15.06.1993), згідно якого належну йому на праві особистої власності частину будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці по пров. О. Кошового, 45, заповідав онуку ОСОБА_1.

Позивач вказує, що він фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця та на даний час зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 і користується земельною ділянкою 0.0545 га. Проте, при зверненні до Першої Вінницької державної нотаріальної контори з метою оформлення свого права на спадщину отримав відмову, так Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 09.02.2015р. видано постанову № 481/02-31 про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 11/15 часток житлового будинку під номером 45 по провулку О.Кошового в м. Вінниці, належних ОСОБА_2, який помер 06 серпня 2005 року, яка мотивована тим, що нотаріус не може видати свідоцтво на всю належну спадкоємцеві частку житлового будинку за наявності спадкоємця, що прийняла спадщину та мала право на обовязкову частку в спадщині - пережилої дружини ОСОБА_4. Як зазначено у постанові нотаріуса від 09.02.2015, згідно матеріалів спадкової справи № 5/2006р. заведеної нотаріусом Целінського нотаріального округу Ростовської області Російської Федерації ОСОБА_5 та повідомлення, наданого нотаріусом Целінського нотаріального округу Ростовської області Російської Федерації ОСОБА_5 № 02-06/462 від 20.07.2012р. після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, яка померла 21.03.2006 року. Її спадкоємці, що прийняли спадщину після неї та в тому числі після померлого ОСОБА_2. отримали свідоцтва про право на спадщину. Згідно відомостей, що містяться в заяві про прийняття спадщини ОСОБА_4, на момент відкриття спадщини вона була особою, що мала право на обовязкову частку в спадщині, оскільки була непрацездатною за віком - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач вказує, що станом на 06 серпня 2005 року, діти спадкодавця від шлюбу з ОСОБА_3 не досягли непрацездатного віку, тобто не мали права на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до ст.1223 ЦК України, діти спадкодавця не одержали права на спадщину за законом, оскільки: заповіт від 15.06.1993 року змінений та скасований не був, що підтверджується написом нотаріуса від 18.04.2012р. спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління спадковим майном, заяви про відмову від спадщини не подавав; заповіт охоплював все майно спадкодавця, що знаходилося на території України -11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Вінниця по пров. О.Кошового, 45.

Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, відповідно до обставин вказаних в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував.

Інші учасники в судове засідання не зявилися, хоча повідомлялись належним чином повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-АМ № 422696, виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниці 19.12.1979р., позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка є дочкою спадкодавця, згідно свідоцтва про народження серії І-ЯР № 529778, виданого міським бюро ЗАГС м. Вінниці УРСР 09.11.1956р.( а. с. 15, 32)

Судом встановлено, що 06 серпня 2005 року помер ОСОБА_2, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: Російська Федерація, Ростовська область, Целінський район, село Степне, вул. Піщана, 23, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-АН № 580582, видане повторно Відділом ЗАГС Адміністрацією Целінського району Ростовської області 14.10.2010 року. ( а. с. 9)

Спадкодавець ОСОБА_2 з 19.11.1955 року перебував у шлюбі з ОСОБА_3. У шлюбі народилося 4 (четверо) дітей, громадян України: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЯР № 529778, видане міським бюро ЗАГС м. Вінниці УРСР 09.11.1956р. ( а. с. 32); (ОСОБА_7) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, дошлюбне прізвище «Жердєва», згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 184125, видане міським бюро ЗАГС м. Вінниці УРСР 25.01.1958р. ( а. с. 33) яка відповідно до свідоцтво про укладення шлюбу серії І-АМ № 426318, видане міським відділом ЗАГС м. Вінниці 25.03.1980р змінила прізвище на ( ОСОБА_8» ( а. с. 34), ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, дошлюбне прізвище «Жердєва» (свідоцтво про народження серії VII-УР № 0185415, видане міським бюро ЗАГС м. Вінниці 26.04.1966р. ( а. с. 35) свідоцтво про розірвання шлюбу І-АМ № 087826, видане міським відділом ЗАГС м. Вінниці 22.11.2002р.) ( а. с. 36), ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, дошлюбне прізвище «Жердєва», що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-УР № 0185414, видане міським бюро ЗАГС м. Вінниці 26.04.1966р.; свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-АМ № 310606, видане міським відділом ЗАГС м. Вінниці 02.03.1986р.). ( а. с. 37-38)

15.06.1993р. ОСОБА_2 складено заповіт посвідчений нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_11 за яким спадкодавець належну йому на праві власності частину будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в м. Вінниці по провул. О. Кошового 45 ( право власності майна підтверджено матеріалами справи, а саме: договором від 02.09.1957р. за яким спадкодавцю надано земельну ділянку в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, на підставі договору, посвідченого Другою Вінницькою нотаріальною конторою 06.09.1957 та зареєстрованого в реєстрі № 10346, дублікат видано Державним нотаріальним архівом Вінницької області 23.04.2012р. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-70. Житловий будинок прийнятий в експлуатацію за актом прийомки 08.12.1963 року (витяг про державну реєстрацію прав від 09.08.2012 СЕЕ № 784783). Рішенням Народного суду м. Вінниці від 30.03.1971 року по справі № 2-871/1971р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, стягнуто аліменти на утримання дітей, розділено майно: за ОСОБА_3 55,9% домоволодіння по вул. О.Кошового, 45 в м.Вінниця, виділивши в натурі приміщення: 1-4, 1-5, сарай «Б», сарай «б»; за ОСОБА_2 залишено 44,1% домоволодіння по вул. О.Кошового, 45 в м. Вінниця, виділивши йому в натурі приміщення: 1-3, 1-6, 1-7, сарай «б», вбиральня «У». Сторін зобовязано зробити окремі входи в приміщення ( а. с. 16-21, 28, )) заповів онуку ОСОБА_12.( а. с. 10-11)

Судом встановлено, що ОСОБА_2 05.02.1975 року зареєстрував право власності на 11/25 житлового будинку № 45 по пров. О. Кошового, про що Вінницьким міжміським бюро технічної інвентаризації зроблено запис в реєстрову книгу за № 7908 та видано Реєстраційне свідоцтво, що також підтверджено даними з технічного паспорту на вказаний житловий будинок № 45 по пров. О.Кошового, складеного Вінницьким БТІ 06.05.1987 року, та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.08.2012 серії СЕЕ № 684784, згідно якого 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями складає: кухня 2-1 площею 7,9 кв.м, кладова 2-2 площею 3,4 кв.м, кімната 2-3 площею 15,5 кв.м, кімната 2-4 площею 11,5 кв.м, сарай «63», вбиральня «Г», погріб «п/Б», а також самочинно збудовані прибудова «а», сараї «62», «В», «Е», вбиральня «Г1», гараж «Д».( а. с. 23-28)

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача, щодо того, що він фактично вступив в управління спадковим майном, оскільки на момент смерті спадкодавця та на даний час зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2. і користується земельною ділянкою 0.0545 га. що підтверджується відміткою у паспорті про реєстрацію місця проживання та довідкою № 192 від 10.03.2015, виданою комітетом мікрорайону «Корея» Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці. ( а. с. 12-14, 31)

Постановою Першої Вінницької державної нотаріальної контори 09.02.2015р. № 481/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 11/15 часток житлового будинку під номером 45 по провулку О.Кошового в м. Вінниці, належних ОСОБА_2, який помер 06 серпня 2005 року. Відмова нотаріуса мотивована тим, що нотаріус не може видати свідоцтво на всю належну спадкоємцеві частку житлового будинку за наявності спадкоємця, що прийняла спадщину та мала право на обовязкову частку в спадщині - пережилої дружини ОСОБА_4. Як зазначено у постанові нотаріуса від 09.02.2015, згідно матеріалів спадкової справи № 5/2006р. заведеної нотаріусом Целінського нотаріального округу Ростовської області Російської Федерації ОСОБА_5 та повідомлення, наданого нотаріусом Целінського нотаріального округу Ростовської області Російської Федерації ОСОБА_5 № 02-06/462 від 20.07.2012р. після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, яка померла 21.03.2006 року, але не встигла її оформити. Її спадкоємці, що прийняли спадщину після неї та в тому числі після померлого ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право на спадщину. Згідно відомостей, що містяться в заяві про прийняття спадщини ОСОБА_4, на момент відкриття спадщини вона була особою, що мала право на обовязкову частку в спадщині, оскільки була непрацездатною за віком - ІНФОРМАЦІЯ_3. ( а.с. 39, 40-41)

В судовому засіданні досліджувалась спадкова справа після смерті померлого ОСОБА_2, з якої вбачається, що спадкоємці ОСОБА_2 - ОСОБА_13 та ОСОБА_14, відмовилися від прийняття спадщини, з заявою про прийняття спадщини звернулась лише ОСОБА_4, яка померла 21.03.2006 року, оформити спадщину не встигла. ( а. с. 96-99)

Згідно ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право», спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Ч.1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч.1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч.1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до абз. 2 ч. 2. ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

ч.1 ст.392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1. ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

З роз'яснень в Постанові Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Суд бере до уваги, що згідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України та встановлених вище фактів, право померлої ОСОБА_4 на обовязкову частку у спадковому майні не переходить до її спадкоємців. Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно.

Суд погоджується з доводами позивача який вказує, що 06 серпня 2005 року, діти спадкодавця від шлюбу з ОСОБА_3 не досягли непрацездатного віку, тобто не мали права на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до ст.1223 ЦК України, діти спадкодавця не одержали права на спадщину за законом, оскільки: заповіт від 15.06.1993 року змінений та скасований не був, що підтверджується написом нотаріуса від 18.04.2012р. спадкоємець за заповітом фактично вступив в управління спадковим майном, заяви про відмову від спадщини не подавав; заповіт охоплював все майно спадкодавця, що знаходилося на території України -11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в м. Вінниця по пров. О.Кошового, 45.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому суд вважає, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. О.Кошового, 45, та складається з кухні 2-1 площею 7,9 кв.м, кладової 2-2 площею 3,4 кв.м, кімнати 2-3 площею 15,5 кв.м, кімнати 2-4 площею 11,5 кв.м, а також сараю «б3», вбиральні «Г», належних на праві власності ОСОБА_2, який помер 06 серпня 2005 року.

В судовому засіданні позивач просив суд судові витрати залишити за ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321, 368, 392, 1216, 1218, 1223, 1268, 1276, ЦК України, ст.ст.15, 88, 208, 209, 213,215, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на 11/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, пров. О.Кошового, 45, та складається з кухні 2-1 площею 7,9 кв.м, кладової 2-2 площею 3,4 кв.м, кімнати 2-3 площею 15,5 кв.м, кімнати 2-4 площею 11,5 кв.м, а також сараю «б3», вбиральні «Г», належних на праві власності ОСОБА_2, який помер 06 серпня 2005 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення

СУДДЯ: