АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6201/14-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1210/К/15 Багрова А.Г.
Категорія - 59 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Бондар Я.М., Савіної Г.О.

при секретарі: Голуб О.О.

за участі: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Нікопольського міжміського бюро технічної інвентаризації, реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2 та після уточнення позовних вимог просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ІНФОРМАЦІЯ_2 року Апальковим Є.В. державним нотаріусом другої Нікопольської державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_2, як спадкоємця майна ОСОБА_6 - 1/2 частки у праві спільної часткової власності на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.05.2009 року; скасувати реєстраційний запис від 27.12.2012 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на 1/2 частини картири АДРЕСА_1, Дніпропетровської області за ОСОБА_2; зобов'язати реєстраційну службу Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області внести до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації прав на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.05.2009 року за нею та її рідним братом ОСОБА_6 було визнано в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним. За час проживання та користування вищевказаною квартирою, для покращення житлових умов нею та ОСОБА_6 здійснено реконструкцію квартири та переплановано квартиру з двокімнатної у однокімнатну, при цьому балкон переобладнано в лоджію, зроблено вихід з кухні до кімнати, тим самим переобладнавши кухню в кухню-столову, а також проведено заміну вхідних дверей, вікон, ліноліума та ламінату, кахеля, шпалер, сантехніки та електрообладнання. В результаті вищевказаних змін - загальна площа квартири збільшилась на 0,9 кв.м., а житлова площа квартири зменшилась на 16,9 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її брат ОСОБА_6 помер. ІНФОРМАЦІЯ_2 року Апальков Є.В. державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, видав на ім'я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на належну померлому 1/2 частину вище вказаної квартири. 27.12.2012 року ОСОБА_2 зареєстрував на підставі свідоцтва про право на спадину за законом право власності на 1/2 частину цієї квартири.

За життя брата вона мала з ним домовленість, що після перепланування вищевказаної квартири її частка у праві спільної часткової власності буде збільшена. Оскільки за свого життя ОСОБА_6 внаслідок перепланування двокімнатної квартири в однокімнатну не зареєстрував своє право власності, то вважає, що нотаріус не мав підстав видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям, оскільки двокімнатна квартира на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року фактично не існувала, а тому визначений у свідоцтві про право на спадщину склад спадщини не відповідає дійсному складу спадщини на що нотаріус не звернув увагу.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд при ухваленні рішення не витребував пояснень від нотаріуса та органів, які проводили реєстрацію, суд безпідставно дійшов висновку про те, що органи реєстрації за заявою спадкоємця ОСОБА_2 правомірно зареєстрували право власності та внесли зміни в відомості про об'єкт нерухомого майна.

Також суд першої інстанції не врахував, що в спірній квартирі було здійснено реконструкцію квартири та переплановано квартиру з двокімнатної у однокімнатну, при цьому балкон переобладнано в лоджію, зроблено вихід з кухні до кімнати, тим самим переобладнавши кухню в кухню-столову, а також проведено заміну вхідних дверей, вікон, ліноліума та ламінату, кахеля, шпалер, сантехніки та електрообладнання. В результаті вищевказаних змін - загальна площа квартири збільшилась на 0,9 кв.м., а житлова площа квартири зменшилась на 16,9 кв.м., а судом невірно витлумачені норми матеріального права, зокрема те, що проведення вищезазначених робіт не потребується отримання дозволу.

Крім того, судом при ухваленні рішення допущені порушення норм процесуального права, зокрема в основу рішення покладені пояснення представника відповідача, повноваження якого не підтверджено, безпідставно відмовлено представнику позивача у задоволенні клопотання про допит відповідача та свідків, та оголошення перерви для підготовки в дебатах.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що підстави для задоволення позову щодо визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним відсутні, а оскільки інші позовні вимоги є похідними від зазначеної, то в позові необхідно відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 06.05.2009 року за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було визнано за кожним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно проведеної реєстрації права власності на квартиру, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зазначена квартира належала на праві спільної часткової власності по 1/2 частині на кожного.

Після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина, в тому числі на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яку, відповідно до матеріалів спадкової справи успадкував син померлого - ОСОБА_2, як за законом, так и за заповітом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України в судовому порядку вирішується питання про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 27 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Як убачається із матеріалів справи та наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, підстави, для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним відсутні, оскільки частки у праві спільної власності на квартиру між позивачкою та спадкодавцем не були виділені в натурі, а наявність перепланування квартири не змінює частку у праві спільної власності спадкодавця, а тому склад спадщини визначений нотаріусом відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує прав позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно дійшов висновку про те, що органи реєстрації за заявою спадкоємця ОСОБА_2 правомірно зареєстрували право власності та внесли зміни в відомості про об'єкт нерухомого майна колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки згідно пункту 3.2 Інструкції не належать до самочинного будівництва: у квартирах (багатоповерхових будинках) - перепланування, не пов'язані зі змінами (збільшення чи зменшення) житлової або допоміжної площ, без порушення несучих конструкцій; збільшення житлової чи допоміжної площ за рахунок демонтування перегородок, комор, знесення печей, камінів та грубок, засклення балконів, лоджій, улаштування дверних прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; перестановка в межах призначених приміщень, обладнання; поточний ремонт будівель та споруд без змін призначення приміщень.

З наведеного вище виходить, що проведення робіт у спірній квартирі не потребує отримання дозволу виконкому місцевої ради або будь-якого іншого дозволу органів державної влади або місцевого самоврядування, а тому відповідно органи реєстрації за заявою спадкоємця ОСОБА_2 правомірно зареєстрували право власності та внесли зміни в відомості про об'єкт нерухомого майна на підставі інвентаризаційної справи та свідоцтва про право на спадщину.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише є незгодою з ними та переоцінкою висновків суду по оцінці доказів. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст.303,307, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: