У х в а л а

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Надія» в особі ліквідатора Хайло М.В., про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний Кредит» Паламарчука В.В. на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Банк національний Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Надія» в особі ліквідатора Хайло М.В., про визнання договору недійсним.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог банка відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано договір кредиту від 30 травня 2008 року № 02-86/81, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Національний кредит» недійсним.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2014 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Національний Кредит» Паламарчук В.В. просить скасувати судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку та змінити рішення апеляційного суду шляхом виключення з мотивувальної частини висновків на сторінці 4 в п. 1‒4.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843253/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> саме в момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 638 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843712/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> та ч. 1 ст. 640 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843714/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843714/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1> у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії.

За змістом ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору

З огляду на вказані положення закону, договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов'язку позичальника повернути грошові кошти.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог банку суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що банком не надано ні оригіналу вказаного кредитного договору, ні доказів отримання відповідачем коштів за цим договором, а також не доведено, що копія цього договору, яка була надана до суду виготовлена з оригіналу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог щодо визнання вказаного договору недійсним та ухвалюючи в цій частині нове рішення апеляційний суд виходив із того, що неукладеність і недійсність договору тягнуть за собою різні правові наслідки. Оскільки відсутні докази передачі банком грошових коштів ОСОБА_3 то договір є неукладеним і не потребує визнанню недійсним.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Банк Національний Кредит» Паламарчука В.В. відхилити, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2014 року в частині що залишена без змін рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун