Номер провадження: 22-ц/785/7647/15
Головуючий у першій інстанції Добров П. В.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 липня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 - «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», -

ВСТАНОВИЛА:

19.11.2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулись до суду із зазначеним позовом, вимоги по якому у подальшому були уточненні, по якому просили стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 31318,82 дол. США, що становить еквівалент 420455,91 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що 17.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1 та видано кредит на суму 20700 дол. США з розрахунку 10,7 % річних на строк з 17.08.2007 року по 17.08.2014 року. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався повернути суму кредиту та сплачувати щомісяця проценти за користування кредитними коштами в строки порядку, передбаченому договором, але відповідач умови кредитного договору не виконав. На забезпечення кредитного договору 17.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 134784. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким останній набув право вимоги за вказаним кредитним договором.

Представник позивача до суду не з*явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленим належним чином, до суду не з*явився, надавши письмові заперечення, відповідно до яких позов не визнав, заперечував проти його задоволення, посилаючись на пропуск строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, заперечувала проти його задоволення.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.07.2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

13.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просять рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

17.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1 та видано кредит на суму 20700 дол. США з розрахунку 10,7 % річних на строк з 17.08.2007 року по 17.08.2014 року.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.1.1 вказаного кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 20700 дол. США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.1.2 кредитного договору, строк кредитування - з 17.08.2007 року по 17.08.2014 року. Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 355 дол. США. Розмір ануїтетного платежу може змінитись у випадку зміни процентної ставки. Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти на рахунок, відкритий в банку.

У відповідності до п.12.1 кредитного договору, сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у цьому договорі, та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день.

Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту є додатком № 2 до кредитного договору.

Відповідно до меморіального валютного ордеру № /06 від 17.08.2007 року, ОСОБА_2 був наданий кредит у сумі 20700 дол. США.

У відповідності з випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, продавець (ПАТ «УкрСиббанк») погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві (ПАТ «Дельта БАНК»), а покупець цим погоджується придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі (п.2.1 а). Права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця. Зобов'язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття. 19.12.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1.

У відповідності до акту приймання-передачі від 19.12.2011 року, продавець передав (відступив) права вимоги за кредитами покупцю (зазначені в додатку № 1 до договору та деталізовані в додатку 1 до цього акту), та покупець цим прийняв права вимоги за кредитами.

Згідно з актом прийому-передачі від 29.02.2012 року документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, продавець передав, а покупець прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржників, а саме: ОСОБА_2, кредитний договір № 1.

17.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 134784.

Відповідно до п.1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором № 1 від 17.08.2007 року, укладеним між кредитором та боржником, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Свої обов'язки за Кредитним договором ОСОБА_2 не виконав.

На доведення своїх позовних вимог позивач надав розрахунок заборгованості з моменту прийняття грошових коштів за договором на свій баланс, тобто з 19.12.2011 року. Згідно письмових пояснень позивача, розрахунок заборгованості з моменту укладення кредитного договору (17.08.2007 року) і до 19.12.2011 року він надати не може, оскільки в цей період операції з грошовими коштами по кредитному договору здійснювало ПАТ «УкрСиббанк» (первісний кредитор).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіряючи законність рішення районного суду, звертає увагу на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.06.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» було направлено ОСОБА_2 лист від 11.06.2009 року № 52/465-09, згідно з яким банк повідомив, що термін дострокового повернення кредиту є таким, що настав. За рішенням банку необхідно повернути всю суму заборгованості за кредитним договором у десятиденний строк з дати отримання цього листа, тобто до 22.06.2009 року.

Отже, строк позовної давності щодо повернення кредиту позичальником сплив 22.06.2012 року, однак з банк звернувся до суду 19.11.2013 року.

Відповідно з ч.1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, Згідно з ч.1 ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч.1 ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно з п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р., враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи, що строк дії договору поруки не встановлений, але у даному випадку встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука є припиненою, оскільки позов до поручителя банком не було пред'явлено протягом одного року від моменту спливу пред*явленої вимоги 22.06.2009 року тобто до 22.06.2010 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню: відносно вимог до ОСОБА_2 у зв*язку зі спливом строку позовної давності, а відносно ОСОБА_3 у зв*язку с припиненням договору поруки.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Цивільний інтерес підлягає захисту, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

П.М. Черевко

В.О. Суворов

28.10.2015 року м. Одеса