Ухвала

іменем україни

18 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Імтрейд групп», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Атма Естейт», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Атма Преса», про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання припиненими зобов'язання за договором поруки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 2 жовтня 2006 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Імтрейд Групп» (далі - ТОВ «Імтрейд Групп») укладено кредитний договір № 52/КВ-06, згідно з яким товариство отримало кредит у розмірі 1 000 000 євро строком до 1 жовтня 2009 року зі сплатою 12 % річних та укладено договори № № 1-4 про внесення змін та доповнень до кредитного договору. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариством з обмеженою відповідальністю «Сенеж» (далі - ТОВ «Сенеж»), товариством з обмеженою відповідальністю «Атма Естейт» (далі - ТОВ «Атма Естейт») укладено договори поруки.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором від 2 жовтня 2006 року виникла заборгованість у розмірі 10 582 009 грн, яку банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Імтрейд Групп», ТОВ «Атма Естейт» та ТОВ «Сенеж».

ОСОБА_4 пред'явив зустрічний позов, у якому просив визнати припиненим зобов'язання за договором поруки від 2 жовтня 2006 року, укладеним між ним та ТОВ «Укрпромбанк» та додатком до нього від 6 листопада 2007 року, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що банк змінив зобов'язання за договором кредиту без згоди поручителя, у зв'язку з чим збільшився обсяг його відповідальності.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2012 року провадження у справі за позовом до ТОВ «Сенеж» закрито у зв'язку з його ліквідацією.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 7 листопада 2012 року та додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2012 року позов ТОВ «Укрпромбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ТОВ «Імтрейд Групп» та ОСОБА_3, солідарно з ТОВ «Імтрейд Групп» та ОСОБА_6, солідарно з ТОВ «Імтрейд Групп» та ОСОБА_5, солідарно з ТОВ «Імтрейд Групп» та ТОВ «Атма Естейт» на користь ТОВ «Укрпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 2 жовтня 2006 року у розмірі 10 582 009 грн., що складається з: поточної заборгованості за кредитом - 8 001 166 грн 33 коп., простроченої заборгованості за кредитом - 1 900 085 грн 01 коп., процентів за користування кредитом - 99 012 грн 50 коп., прострочених процентів за користування кредитом - 102 312 грн 94 коп., прострочених процентів за користування кредитом - 204 510 грн 76 коп., щомісячної комісії за управління кредитною лінією - 16 472 грн 87 коп., простроченої щомісячної комісії за управління кредитною лінією - 33 254 грн 96 коп., простроченої щомісячної комісії за управління кредитною лінією - 16 565 грн 71 коп. та пені за несвоєчасно сплачену заборгованість за кредитом та відсотками - 308 636 грн 24 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2014 року про виправлення описки, рішення суду першої інстанції від 7 листопада 2012 року залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити та закрити провадження у справі за позовом ТОВ «Український промисловий банк» до ТОВ «Атма Естейт», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду не підлягають.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Український промисловий банк» та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Імтрейд Групп» належним чином не виконало свої зобов'язання за кредитним договором, а тому ОСОБА_4, як поручитель, повинен нести відповідальність за порушення боржником зобов'язань перед кредитором.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду, зазначивши при цьому, що підстави для припинення договору поруки відсутні, оскільки ОСОБА_4 як поручитель був ознайомлений зі всіма змінами та доповненнями до кредитного договору, у тому числі щодо збільшення процентної ставки за користування кредитом.

Проте погодитись з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 313 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справ судом першої інстанції, за результатами якого апеляційний суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу за правилами ст. 19 і гл. 7 розд. ІІІ цього Кодексу.

За змістом ухвала суду апеляційної інстанції повинно відповідати вимогам ст. 315 ЦПК України. Зокрема, у ній повинні бути зазначені мотиви, з яких апеляційний суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає. Суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги.

Судами установлено, що між позивачем та ТОВ «Імтрейд Групп» було укладено кредитний договір № 52/КВ-06 від 2 жовтня 2006 року на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті), за умовами якого позивач відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти зі встановленим лімітом кредитування 1 000 000 євро та здійснює видачу кредитних коштів в межах кредитної лінії окремими частинами, зі строком кредитної лінії по 1 жовтня 2009 року з метою використання коштів на поповнення обігових коштів, з процентною ставкою 12% річних (т.1, а.с. 9).

На забезпечення виконання умов кредитного договору 6 листопада 2007 року що між позивачем та відповідачем ТОВ «Сенеж», між позивачем та ТОВ «Атма Естейт», між позивачем та ОСОБА_3, між позивачем та ОСОБА_5, між позивачем та ОСОБА_4 були укладені окремі договори поруки (т.1 а.с. 16-18, 20).

6 листопада 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору поруки, відповідно до якого п. 1 договору поруки викладено в новій редакції, а саме: поручитель поручається перед кредитором за виконання ТОВ «Імтрейд Групп» зобов'язань за кредитним договором на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті) № 52/КВ-06 від 2 жовтня 2006 року (а також всіма додатковими угодами до нього з будь-якими змінами і доповненнями до нього, в тому числі стосовно збільшення процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, суми кредиту тощо), за яким останній зобов'язаний по 2 вересня 2012 року включно повернути кредит у розмірі 1 000 000 євро, сплатити проценти у розмірі 12% річних, комісії, штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором (т.1 а.с. 21).

6 листопада 2007 року між позивачем та ТОВ «Імтрейд Групп» укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 2 грудня 2006 року, відповідно до якого внесено зміни та доповнення щодо прав та обов'язків поручителя ТОВ «Атма Естейт» та збільшено строк кредитної лінії з 2 грудня 2006 року по 2 вересня 2012 року (т.1 а.с. 12).

17 липня 2008 року між позивачем та ТОВ «Імтрейд Групп» укладено договір № 2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 2 жовтня 2006 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди про сплату позичальником щомісячної комісії за управління кредитною лінією із розрахунку 2% річних від суми фактичної заборгованості в євро, погодили порядок її нарахування та сплати (т.1 а.с. 13).

11 листопада 2008 року між позивачем та ТОВ «Імтрейд Групп» укладено договір № 3 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 2 жовтня 2006 року, відповідно до яких сторони дійшли згоди, що поручитель зобов'язаний оформити своє право користування земельною ділянкою, а у разі невиконання зазначених умов банк має право прийняти рішення щодо підвищення розміру процентної ставки за користування кредитом на 2 процентних пункти (т.1 а.с. 14).

29 грудня 2008 року між позивачем та ТОВ «Імтрейд Групп» укладено договір № 4 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 2 жовтня 2006 року, у якому сторони дійшли згоди та внесли зміни в розділ «Умови повернення кредиту, сплату процентів та комісії», а саме, що заборгованість за кредитом повертається позичальником у відповідності до графіка повернення заборгованості та змінили черговість спрямування грошових коштів (т.1 а.с. 15).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Встановлено, що заборгованість за кредитним договором від 2 жовтня 2006 року на відкриття відновлювальної кредитної лінії (в іноземній валюті) станом на 1 грудня 2009 року складає 10 582 008 грн 32 коп., а саме: з поточної заборгованості за кредитом - 8 001 166 грн 33 коп., простроченої заборгованості за кредитом - 1 900 085 грн 01 коп., процентів за користування кредитом нарахованих за період з 28 жовтня 2009 року по 27 листопада 2009 року - 99 012 грн 50 коп., прострочених процентів за користування кредитом - 104 510 грн 76 коп., щомісячної комісії за управління кредитною лінією, нарахованих за листопад 2009 рік - 16 472 грн 87 коп., простроченої щомісячної комісії за управління кредитною лінією - 33 245 грн 96 коп., простроченої щомісячної комісії за управління кредитною лінією - 16 565 грн 71 коп. та пені за несвоєчасну сплачену заборгованість за кредитом та відсотками - 308 636 грн 24 коп. Ці обставини підтверджуються виписками з особового рахунку з дати відкриття до 2 грудня 2009 року та розрахунком заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Таким чином, висновок апеляційного суду про те, що відповідальність поручителя не була збільшена додатковими угодами, не відповідає обставинам справи, оскільки як вбачається з додаткової угоди № 2 сторонами було погоджену сплату позичальником щомісячної комісії за управління кредитною лінією із розрахунку 2% річних від суми фактичної заборгованості в євро, а отже обсяг відповідальності поручителя було збільшено, при цьому згоду на зазначені зміни поручитель не надавав.

Крім того, скасовуючи рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 квітня 2013 року та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 16 жовтня 2013 року зазначив, що при новому розгляді справи суду необхідно звернути увагу на те, що між поручителями та банком укладалися окремі договори поруки, а отже ТОВ «Атма Естейт» не є солідарним боржником з фізичними особами-поручителями, у зв'язку з чим необхідно вирішити питання щодо юрисдикції спору між юридичними особами.

Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Апеляційний суд висновки суду касаційної інстанції до уваги не взяв та не звернув уваги на те, що між банком та ТОВ «Атма Естейт» було укладено окремий договір поруки, товариство не є солідарним боржником з фізичними особами-поручителями, не врахував вимоги ст. ст. 1, 12 ГПК України, ст. 15 ЦПК України та не вирішив питання щодо юрисдикції спору між юридичними особами.

Враховуючи, що ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зазначене судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар С.О. Карпенко В.О. СавченкоСудді:В.І. Амелін