Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2117/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гарбуз О. А.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

23.09.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів - Гайсюка О.В., Письменного О.А.,

за участю секретаря - Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фарн-К», третя особа - відділ Держземагенства у Новоукраїнському районі Кіровоградської області, про визнання договору недійсним за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фарн-К» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 8 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

3 лютого 2015 року прокурорНовоукраїнського району Кіровоградської області, діючи в інтересах пенсіонера ОСОБА_2, звернувся з позовом до ТОВ «Фарн-К» про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 3 липня .2011 року між сторонами, який зареєстрований в Кіровоградському регіональному відділенні ДП «Цетнр ДЗК» при Держкомземі України 10 листопада 2011 року №03032, площею 5.3 га, № 121 та просив зобов'язати відповідача повернути ОСОБА_2 його земельну ділянку. Позов обґрунтовано тим, що 2002 року між ОСОБА_2 і правопопередником відповідача було укладено договір оренди землі строком на п'ять років, який по закінченню поновлений на той самий строк. У 2012 році ОСОБА_2 звернувся до відповідача з приводу небажання продовжувати орендні відносини та повернення йому земельної ділянки і дізнався про існування оспорюваного договору, який він не укладав. Договір суперечить вимогам ст.ст. 15, 17 Закону України «Про оренду землі». Прокурор також вважав, що вказаний догові оренди землі підлягає визнанню недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 8 липня 2015 року позов задоволено. Визнано договір оренди земельної ділянки, укладений 3 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Фарн-К», який зареєстрований в КРВ ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 10 листопада 2011 року № НОМЕР_2, площею 5.3 га, №121, недійсним; зобов'язано ТОВ «Фарн-К» після зібрання врожаю 2015 року повернути ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 5.3 га, № 121. Стягнуто з ТОВ «Фарн-К» в дохід держави судовий збір в розмірі 1839 грн. 43 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Просив скасувати вказане ним рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач послався на те, що суд не надав оцінки його доводам в заперечення проти позову, висновки суду суперечать обставинам справи. Суд не врахував, що відповідач власноруч написав заяву про реєстрацію договору оренди, отримував орендну плату. Судово-почеркознавча експертиза була призначена судом з власної ініціативи, тобто всупереч нормам процесуального права, а тому такий доказ є недопустимим. Факт підписання позивачем вже надрукованого договору оренди підтверджується висновком судово-технічної експертизи документів від 2 червня 2015 року.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надавалися.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги і надав пояснення про те, що в 2007 році він укладав з відповідачем новий договір на п'ять років. З того часу і до 2012 року він отримував орендну плату, вважаючи, що вона виплачується за цим договором. Проте у 2011 році відповідач підробив зміст договору, який нібито ним укладено у 2011 році і на інших умовах, але це не відповідає дійсності. Відповідач використав наявну у нього останню сторінку договору 2007 року з його підписом. Акти приймання-передачі землі він не підписував і землю не передавав так, як такого наміру не мав.

Представник позивача також заперечила проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на невідповідність договору вимогам закону та відсутність волі і волевиявлення позивача на його укладення.

Прокурор підтримав доводи позивача та його представника, вважаючи, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Представник третьої особи у судовому засіданні залишив вирішення спору по суті на розсуд суду, але при цьому повідомив, що у матеріалах органу реєстрації договорів оренди землі відсутня заява позивача про реєстрацію договору від 3 липня 2011 року, так само відсутні відомості про те ким саме подавався договір на реєстрацію та кому були видані два примірника договору після реєстрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив і матеріалами справи підтверджується, що на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого 26 липня 1999 за № 33, ОСОБА_2 є власником земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 5,3 га, розташована на території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

10 листопада 2011 року Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України зареєстровано за № НОМЕР_2 договір оренди земельної ділянки від 3 липня 2011 року укладений між ОСОБА_2 і ЗАТ «Фарн», правонаступником якого являється ТОВ «Фарн-К» - відповідач по справі.

Згідно з розділом І Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в оренду земельну ділянку 121 площею 5,3 га ріллі, яка знаходиться у приватній власності Орендодавця на підставі державного акту па право приватної власності на землю серії КР № 41032, розташована та території Лісківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Відповідно до розділу ІІ Договору землі надаються в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 5 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни. Орендар при однакових умовах має переважне право на поновлення договору на новий термін.

Розділом Х Договору передбачено, що додатками до договору є план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки та акт приймання - передачі об'єкта оренди.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 1216-1217 від 17 жовтня 2013 року, здійсненої на підставі ухвали Новоукраїнського районного суду в цивільній справі про розірвання договору оренди земельної ділянки, підписи від імені ОСОБА_2 у договорі оренди земельної ділянки від 3 липня 2011 після слова «орендодавець» виконаний самим ОСОБА_2; підписи від імені ОСОБА_2 у актах встановлення меж та прийому-передачі земельної ділянки виконані не самим ОСОБА_2, а іншою особою; договір оренди земельної ділянки від 3 липня 2011 року виготовлений шляхом монтажу, а саме розділів «1 ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ» та «ІІ УМОВИ ТА ТЕРМІН ДІЇ ДОГОВОРУ».

За результатами проведення судової технічної експертизи № 713 від 2 червня 2015 року судом встановлено, що друковані тексти лицевої та зворотної сторінки договору оренди земельної ділянки від 3 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Фарн» надруковані електрофотографічним способом, тонером чорного кольору за допомогою комп'ютерної техніки та (або) копіювально-розмножувальної техніки. На питання 2 ухвали суду, чи виготовлений текст лицевої сторони 1-го аркушу договору оренди земельної ділянки від 3 липня 2011 року та текст титульної сторони 2 аркуша договору одночасно не вирішувалося у зв'язку з відсутністю відповідних методик. На питання 3, коли та у якій послідовності був виконаний текст першого, другого аркушу договору оренди земельної ділянки від 3 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Фарн», до чи після підписання договору ОСОБА_2 та проставляння відтиску печатки ЗАТ «Фарн» не дається можливим по причині відсутності перетину друкованого тексту першої сторінки договору зі штрихами підпису ОСОБА_2 та відтиску печатки ЗАТ «Фарн». В договорі оренди земельної ділянки від 3 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Фарн», спочатку був нанесений друкований текст другої сторінки, а потім виконаний підпис від імені ОСОБА_2 Вирішити питання коли та у якій послідовності в договорі оренди земельної ділянки від 3 липня 2011 року було нанесено відтиск печатки ЗАТ «Фарн» відносно друкованого тексту другої сторінки документа, не надалось можливим.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір не відповідає вимогам ст. 15, 17 Закону України «Про оренду землі» та ст. 203 ЦК України.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язку (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК україни сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаївділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормою ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 цього Кодексу, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст. 216 ЦК України.

Позивач заперечував факт укладення ним 3 липня 2011 року договору оренди належної йому земельної ділянки з ЗАТ «Фарн» строком на п'ять років, вказував на підписання ним такого договору у 2007 році, але на інших умовах.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК Україниголовним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то правильно встановивши, що договір оренди земельної ділянки виготовлений електрографічним способом, тонером чорного кольору за допомогою комп'ютерної техніки та (або) копіювально-розмножувальної техніки, але виготовлений шляхом монтажу, а саме розділі І Предмет договору та розділ ІІ Умови та термін дії договору (які містять істотні умови договору оренди земельної ділянки - об'єкт оренди, строк дії договору, умови використання та цільове призначення земельної ділянки), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутності вільного волевиявлення ОСОБА_2 на укладення договору на вказаних у ньому умовах та невідповідність його внутрішній волі.

Докази того, що монтаж тексту договору здійснено до його підписання сторонами і сторони були ознайомлені зі змістом розділів І і ІІ та уклади договір на вказаних умовах відсутні.

Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у передбачений законом, ст.ст. 215, 216 ЦК України, спосіб.

Встановлені судом обставини спростовують презумпцію правомірності правочину, встановлену ст. 204 ЦК України.

Заперечення відповідача, викладені в апеляційній скарзі, щодо факту існування між сторонами по справі орендних правовідносин до 2011 року суперечить відомостям наданої самим відповідачем довідки (а.с. 83) про нарахуванні і виплату ОСОБА_2 орендної плати за договором оренди земельної ділянки № 121 площею 5,3 га починаючи з 2007 року і в подальшому.

Посилання відповідача на письмову заяву ОСОБА_2 до Кіровоградської РФ ДП Центр ДЗК про реєстрацію договору оренди з ТОВ «Фарн» (а.с. 134) не свідчить про відповідність оспорюваного правочину вимогам ч. 3 ст. 203 ЦК України так, як у вказаній заяві відсутня дата її складання та дата укладення договору, який він просить зареєструвати. Крім того, оригінал цієї заяви знаходиться у відповідача, який надавав її для огляду в судовому засіданні, а в органі реєстрації, якому вона адресована, така заява відсутня, що підтверджується поясненнями наданими представником третьої особи ОСОБА_3

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про невідповідність висновку експерта № 1216-1217 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 396/1019/13-ц від 17 жовтня 2013 року (інша справа за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «Фарн» про розірвання договору оренди) вимогам допустимості доказів через його одержання з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 59 ЦПК України).

По-перше, вказана експертиза призначалася в іншій справі, але це не є підставою для неможливості використання результатів цієї експертизи в інших справах за участю тих самих сторін.

По-друге, докази її призначення з порушенням процесуального закону суду не надані, відповідні висновки в рішенні апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня 2014 року (а.с. 24, 25) відсутні. Копію ухвали суду першої інстанції про призначення цієї експертизи в іншій справі відповідач не надав і не посилався на неможливість отримання ним цього документа.

По-третє, відповідач, заперечуючи проти позову, не оспорив правильність та обґрунтованість цього висновку експертизи, не просив призначення додаткової чи повторної експертизи, отже погодився із цим висновком.

Тож вірно встановивши обставини справи та визначивши відповідні до них правовідносини, суд першої інстанції вирішив спір відповідно до норм ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ст. 216 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд послався ще на одну підставу для визнання договору недійсним.

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції діючій станом на 3 липня 2011 року) було передбачено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

У вказаній нормі Закону України «Про оренду землі» передбачені самостійні підстави для визнання договору оренди землі недійсним, які є відмінними від підстав, передбачених нормами ЦК України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі» передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Акт приймання-передачі об'єкта оренди а також план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом є невід'ємною частиною договору оренди землі (ч. 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно розділу V договору оренди земельної ділянки від 3 липня 2011 року орендодавець зобов'язаний передати орендарю в належному стані земельну ділянку на протязі десяти днів від дня державної реєстрації договору оренди.

З пояснень позивача вбачається, що він належну йому земельну ділянку за договором від 3 липня 2011 року ЗАТ «Фарн» не передавав.

Акт приймання-передачі земельної ділянки, доданий до оспорюваного договору (а.с. 8) не містить дати.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи від 17 жовтня 2013 року підпис від імені ОСОБА_2 у акті прийому-передачі земельної ділянки виконаний не самим ОСОБА_2, а іншою особою.

Земельна ділянка, що є об'єктом оренди, належать позивачу на підставі державного акту на право власності на землю. Межі цієї земельної ділянки визначені в державному акті. Разом з тим її не відведено на місцевості. Відсутність акта приймання-передачі земельної ділянки за таких умов не може бути підставою для визнання недійсним договору оренди.

Крім того, всупереч ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, позивач не обґрунтував та не довів порушення своїх цивільних прав, належних йому як власнику земельної ділянки і орендодавцю, самим лише фактом підписання за нього іншою особою акту приймання-передачі земельної ділянки, враховуючи, що вказана земельна ділянка фактично й так перебувала у платному володінні і користуванні відповідача з 2007 року, що сторонами визнавалося.

Отже висновок суду про визнання договору недійсним з підставі, передбачених ст.ст. 15 Закону України «Про оренду землі» не ґрунтується на нормах матеріального права.

Проте помилкове посилання на недійсність оспорюваного договору з підстав, передбачених ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», не призвело до неправильного вирішення справи, а правильне по суті рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань то, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фарн-К» відхилити, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 8 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: