Справа № 708/728/15-ц
Номер провадження № 2/708/260/15
Р і ш е н н я

Іменем України

04 листопада 2015 року.

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі Лешку О.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині справу за позовом ОСОБА_3 до Боровицької сільської ради, третя особа територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Чигиринського району, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він згідно довідки № 254 від 27.02.2015 року, виданою Боровицькою сільською радою Чигиринського району, зареєстрований та мешкає за адресою: с.Боровиця, вул.Чапаєва, 28 Чигиринського району Черкаської області.

Поруч по сусідству з його домогосподарством розташоване домоволодіння №29 по вул.Чапаєва с.Боровиця Чигиринського району.

Відповідно до довідки № 256 від 27.02.2015 року, виданої Боровицькою сільською радою, власником даного домоволодіння є ОСОБА_4, але в ньому ніхто не зареєстрований та не проживає, оскільки його власниця ОСОБА_4 померла 07.03.2001 року.

На сьогоднішній день, починаючи з часу смерті ОСОБА_4, він добросовісно безперервно володіє та відкрито користується вказаним вище нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його за власні кошти, регулярно робить в ньому поточний ремонт, оскільки постійно та фактично проживає по сусідству з цим домогосподарством, що підтверджуються довідкою № 722 від 12.06.2015 року, виданою Боровицькою сільською радою.

З виготовленого ЧООБТІ технічного паспорта вбачається, що самовільне будівництво відсутнє, а будинок не є аварійним та єпридатний для користування.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безпосередньо володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

А тому просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та прохав їх задовольнити, пояснивши суду, що позивач проживає поряд з будинком, що належить ОСОБА_4, і з дня її смерті утримує цей будинок, здійснив його поточний ремонт, поставив огорожу, користується земельною ділянкою, зберігає там свої речі.

Оскільки позивач відкрито понад 10 років користується даним будинком, то він набув право власності на нього.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та про визнання позову в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_2 пояснила суду, що ОСОБА_4 перебувала в територіальному центрі як одинока особа і нею був складений посмертний заповіт на належне їй майно, згідно до якого вони оформили спадщину у вигляді земельної ділянки та майнового паю, а на будинок не претендують, оскільки відсутні кошти на його переоформлення, до того ж в заповіті будинок не значиться.

Вислухавши представників позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом та підтверджується довідкою №256 від 27.02.2015 року, виданою Боровицькою сільською радою, житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: с.Боровиця, вул.Чапаєва, 29 Чигиринського району, згідно до погосподарської книги № 21, належить на праві власності ОСОБА_4, в якому ніхто не зареєстрований та не проживає.

Також, згідно до довідки № 254 від 27.02.2015 року, виданої Боровицькою сільською радою Чигиринського району, позивач зареєстрований та проживає в домоволодінні за адресою: с.Боровиця, вул.Чапаєва, 28 Чигиринського району, тобто не в тому будинку, який належить померлій ОСОБА_4 та на який він претендує.

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Боровицької сільської ради, позивач з 2001 року користувався земельною ділянкою та упорядковував двір.

Виходячи з цього, позивач взагалі не користувався житловим будинком.

Разом з тим, згідно до довідки № 722 від 12.06.2015 року, виданої Боровицькою сільською радою, позивач, проживаючи ІНФОРМАЦІЯ_1, добросовісно, відкрито з моменту смерті ОСОБА_4 користується її житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, проводить за власний кошт поточний ремонт будинку, що суперечить відомостям, зазначеним у вище вказаному акті, при цьому викладені в довідці факти нічим не підтверджені.

Також з показів представника позивача ОСОБА_1 слідує, що позивач лише доглядав за будинком, здійснював його поточний ремонт, зберігав в домогосподарстві садовий інвентар та користувався земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, володілець за давністю є незаконним володільцем, оскільки він заволодів чужим майном, і право власності за давністю у нього виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника.

Також однією з підстав набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, згідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», є добросовісне володіння цим майном, тобто, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може бути пред`явлений законним володільцем або особою, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є його власником.

В судовому засіданні встановлено, що позивач знав, що дане домоволодіння належить ОСОБА_4 і здійснював догляд за вказаним будинком з власної ініціативи та користувався присадибною земельною ділянкою, не маючи для того будь-яких законних підстав, при цьому він навіть не проживає у вказаному будинку, що було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи (а.с.30, 33).

Всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів позивач та його представник не довели обставини, які б підтверджували добросовісне заволодіння позивачем вище вказаним домоволодінням, та відкрите і безперервне володіння ним на протязі більш як десяти років, оскільки його утримання не є підставою добросовісного набуття права власності на нього.

А тому, оцінюючи докази в їх сукупності, суд не вважає, що за наявних обставин позивач одноосібно набув право власності на належне ОСОБА_4 домоволодіння за набувальною давністю, при цьому він не міг не знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на цей будинок.

На підставі викладеного та, керуючись ст., ст.328, 344 ЦК України, п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , ст., ст. 8, 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Боровицької сільської ради, третя особа територіальний центр соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних громадян Чигиринського району, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуюча