Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/495/14-ц
Номер провадження 2/540/1/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року. Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Мотріченко О.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

на підставі ч.3 ст. 209 ЦПК України в судовому засіданні 05 березня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення, -

в с т а н о в и в :

у травні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 08.02.2008 між ним та відповідачем був укладений кредитний договір без номера за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою 24 % річних на суму залишку заборгованості. Зобовязання за договором відповідач належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 27.03.2014 має заборгованість. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в розмірі 25587, 89 грн та судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач, у свою чергу, позов не визнав, зазначив, що договір не підписував та коштів не брав, але оскільки не має коштів не може провести судово-почеркознавчу експертизу, просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 08 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством Акцент-Банк (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Акцент-Банк) та ОСОБА_2 укладений кредитний договір без номера, що складається з Заяви позичальника разом з памяткою клієнта, Умов і Правил надання банківських послуг, а також Тарифів (Р.4 заяви), за умовами якого банк надав позичальнику кредит та встановив кредитний ліміт розмірі 5000 грн, з процентною ставкою 2 % на місяць на залишок заборгованості та щомісячною комісією в розмірі 3,5 %. Погашення заборгованості по кредиту (п.6.9 Умов і Правил) здійснюється протягом 30 днів з моменту її виникнення (а.с. 8-11, 21).

Пунктом п.8.6 Умов і Правил передбачено, що при порушенні строків платежу по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми позову.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 27.03.2014 відповідач має заборгованість за кредитним договором перед банком в розмірі 25587, 89 грн з яких: 2856, 61 грн заборгованість за кредитом; 10211, 62 грн - заборгованість за процентами; заборгованість з комісії 10825 грн в т.ч. прострочена - 10650 грн; заборгованість з пені 0 грн; заборгованість по судовим штрафам 1694, 66 грн (а.с. 3-7).

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитним договором внаслідок чого станом на 27.03.2014 утворилася заборгованість зазначена позивачем у розрахунку.

Натомість суд відкидає доводи відповідача про те, що він не підписував кредитний договір, оскільки доказів на підтвердження цього факту ним не надано, а відтак суд виходить із дійсності договору та правомірності позовних вимог.

Разом з тим, даючи оцінку доводам відповідача про застосування до вимог позивача строку позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як убачається з пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою (а.с. 10-11) граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) та що останній платіж здійснено 02.03.2009 в розмірі 200 грн (а.с. 144).

Вказаний висновок зроблено з урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 19.03.2014 справа № 6-14цс14.

Але суду не надано доказів про кінцевий термін дії картки, а відтак суд виходить з річного строку її дії, що обумовлено в п. 9.12 Умов і Правил як строк дії договору, який складає 12 місяців, після закінчення якого передбачена його пролонгація.

Натомість, пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, але позивач не надав доказів вчинення цих дій як і доказів того, що після закінчення строку дії договору банк видавав боржнику грошові кошти і нову платіжну картку, в той час як боржник своїх зобовязань з 02.03.2009 не виконував, а тому з огляду на те, що позов був предявлений лише 06 травня 2014 року, тобто з часу останнього платежу пройшло більше 5 років, а відтак суд вважає, що до вимог позивача слід застосувати строк позовної давності і з цих підстав у задоволенні позову відмовити.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові № 6-147цс14 від 12.11.2014.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Рішення виготовлено та підписано 06 березня 2015 року

Суддя: