Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Сербіної Н. Г. ,

при секретарі - Гончарук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1, їй належить 3/4 частки, а відповідачу 1/4 частка вказаної квартири.

Квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 68,2 кв. м., житлову площу 43,9 кв. м. та складається з трьох ізольованих кімнат жилою площею 13,9 кв. м., 14,1 кв. м., та 15,9 кв.м., та допоміжних приміщень: коридору, ванної кімнати, вбиральні, кухні, вбудованої шафи, балкону.

В спірній квартирі на даний час зареєстровані позивачка, відповідач та діти відповідача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Між співвласниками склалися досить напружені стосунки, вони не знаходять спільного рішення стосовно порядку користування спірною квартирою.

На пропозицію позивачки укласти нотаріально посвідчений договір про порядок користування спільним майном відповідач не погодився. Домовленості ж про спільну оплату вартості комунальних послуг співвласникам досягнути не вдається.

Просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши їй в користування дві ізольовані кімнати площею 13,9 кв. м. та 14,1 кв. м., а відповідачу - кімнату 15,9 кв. м., кухню площею 8,1 кв. м., вбиральню площею 0,8 кв. м., ванну кімнату площею 2,0 кв. м., коридор площею 10,3 кв. м., вбудовану шафу площею 1,7 кв. м. залишити у спільному користуванні, зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні належними їй 3/4 частинами квартири АДРЕСА_1.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що між сторонами дійсно існує спір щодо користування спірною квартирою, вважає, що відповідачу слід зняти замки, які ним встановлені та надати позивачці можливість користуватися належними їй 3/4 частинами квартири. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Позивачці на праві власності належить 3/4 частини спірної квартири, а саме : 1/4 частина належить на підставі свідоцтва про право власності від 18 березня 2004 року, виданого та посвідченого державним нотаріусом третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В. ( а.с.10) та 1/4 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого та посвідченого державним нотаріусом третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В. 18 березня 2004 року ( а.с.11).

Відповідачу на праві власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого та посвідченого державним нотаріусом третьої Київської державної нотаріальної контори Марущак С.В. 18 березня 2004 року ( а.с.11).

Вказані обставини також підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.12).

Відповідно до технічного паспорта від 02.06.2014 року ( а.с.13-15) загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить 68.2 кв. м, складається з трьох ізольованих кімнат, житловою площею 43,9 кв. м ( перша кімната - 13,9 кв. м, друга - 14,1 кв. м, третя- 15,9 кв.м), кухні площею 8,1 кв.м, вбиральні площею - 0,8 кв. м, ванної кімнати площею -2,0 кв.м, коридору площею 10,3 кв.м, вбудованої шафи площею 1,7 кв.м.

Згідно довідки форми № 3, виданої ЖБК «Кристал-9» у зазначеній квартирі зареєстрована позивачка ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та онуки позивачки ( діти відповідача) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.16).

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному із співвласників.

Відповідно до роз»яснень в п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов.

Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Сторони не можуть дійти згоди щодо користування житловими кімнатами, відповідач встановив замки, позивачка немає доступу до кімнати площею 14,1 кв.м., що свідчить про те, що відповідач чинить позивачці перешкоди в користуванні належною їй часткою спірної квартири. Домовленості про спільну оплату вартості комунальних послуг співвласниками також не досягнуто.

При вирішенні спору шляхом визначення порядку користування квартирою відповідно до часток кожного із співвласників, суд вважає необхідним виділити у користування позивачу кімнати площею 13,9 кв. м та 14,1 кв.м , відповідача виділити кімнату, площею 15,9 кв. м., кухню площею 8,1 кв.м, вбиральню площею 0,8 кв.м, ванну кімнату, площею 2,0 кв.м, коридор, площею 10,3 кв.м, вбудовану шафу площею 1,7 кв.м залишити в загальному користуванні.

Суд вважає, що саме такий порядок користування приміщеннями не порушує права співвласників.

Суд також вважає необхідним зобов»язати відповідача не чинити перешкод позивачеві у користуванні належними їй 3/4 частинами квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати.

На підставі наведеного, ст. ст. 55, 92, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 316 - 319, 321, 355 - 358, 386 ЦК України, ст. 156 ЖК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1: виділити ОСОБА_1 в користування ізольовані кімнати площею 13,9 кв. м та 14,1 кв.м, ОСОБА_2 виділити кімнату, площею 15,9 кв. м..

Кухню площею 8,1 кв.м, вбиральню площею 0,8 кв.м, ванну кімнату, площею 2,0 кв.м, коридор, площею 10,3 кв.м, вбудовану шафу площею 1,7 кв.м залишити в загальному користуванні.

Зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні належними їй 3/4 частинами квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок ( двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна