АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 668/7082/15ц Головуючий в 1 інстанції Кузьміна О.І.
Номер провадження: 22ц/791/2641/15 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 27 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого : Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В. Кутурланової О.В.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 23 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015р. ОСОБА_1 звернулась із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») про визнання недійсним кредитного договору укладеного 24.06.2005р. в частині умов договору про зміну відсоткової ставки.

Недійсність вказаної умови договору позивач повязувала із тим, що при укладанні договору відповідачем порушено ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», не надано у письмовій формі повної інформації про умови кредитування щодо орієнтовної сукупної вартість кредиту, а запропонована банком ануїтентна схема погашення кредиту є найбільш невигідною для позичальника.

Із письмового повідомлення Банку на свої звернення від 17.02.2015р. дізналась про зміну відповідачем в односторонньому порядку, без її на те згоди, відсоткової ставки за користування кредитом, зокрема 30.06.2005р. ставка підвищена до 10,44%, 07.11.2008р. до 12,48%, із 02.03.2009р. діяла ставка - 13%, а із 28.03.2012р. ставка знижена до 11,98%.

Просила визнати недійсними зміни умов кредитного договору в частині зміни відсоткової ставки.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції своїх висновків дійшов всупереч норм матеріального права, зокрема норм Закону України «Про захист прав споживачів» і не звернув уваги, що умови договору щодо зміни відсоткової ставки в односторонньому порядку згідно листа від 03.10.2008р. суперечить ст. 1056-1 ЦК України.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом чи договором.

У п.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції чинній на час укладання кредитного договору в червні 2005р., зазначено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатись, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни відсоткової ставки НБУ або у інших випадках. Про зміну відсоткової ставки споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що позивачкою у письмовій формі укладений кредитний договір від 24 червня 2005р. із ПАТ КБ «Приватбанк» про надання кредиту на придбання квартири в сумі 28625 доларів США на строк 240 місяців до 24.06.2025р. та сплатою щомісяця 0,87 % на загальну суму заборгованості за користування кредитом. Сторони встановили порядок повернення боргу шляхом внесення позичальником 275 доларів США щомісяця на погашення кредиту, відсотків за його користування, комісії.

Суд першої інстанції встановив, що умовами п.2.3.1 кредитного договору передбачено право Банку змінювати в бік збільшення відсоткову ставку за користування кредитом в односторонньому порядку у разі настання обставин, викладених у п.2.3.1 вказаного договору.

Зміна ставки Банком можлива в межах кількості пунктів на які збільшується облікова ставка НБУ, розміру відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитам або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Сторони передбачили особливий порядок реалізації зазначеного права кредитора на збільшення відсоткової ставки.

Зокрема, Банк надсилає позичальникові письмове попередження про зміну відсоткової ставки за 20 днів до часу набуття чинності зміни відсоткової ставки, а у випадку не отримання від позичальника письмової згоди на зміну відсоткової ставки, кредитор, в силу п. 2.3.3 цього договору, має право вимагати дострокового повернення кредиту, а позичальник зобовязаний повернути всю суму кредиту, комісію і відсотки у повному обсязі, або розірвати договір у судовому порядку.

Судом встановлено, що починаючи з 07.11.2008р. Банком змінена відсоткова ставка за користування кредитом із 10,44% річних (0,87% на місяць) від суми заборгованості за кредитом до 12,48% річних (1,04% на місяць) через збільшення облікової ставки НБУ з 30.04.2008р. та курсу долара США до гривні в порівнянні з курсом, встановленим НБУ на момент укладання договору. Про таку зміну позичальник повідомлений листом від 03.10.2008р. (а.с.23,24).

У відповідності до наданого відповідачем розрахунку заборгованості за кредитним договором за весь час його дії вбачається, що зазначена кредитна ставка діяла від часу її встановлення із 08.11.2008р. по 05.08.2010р. до часу зменшення відсоткової ставки Банком до 11,98% у відповідності до письмово укладеного договору від 05.08.2010р.(а.с.25). Вказана додаткова угода не оскаржена позичальником у даній цивільній справі.

Умови договору з врахуванням діючої за цей період часу збільшеної кредитної ставки виконувались позичальником і питання щодо неправомірності розподілу сплачених внесків у відповідності до встановленої договором черговості погашення заборгованості позивач не порушувала і такі дії Банку не оскаржувала.

Неприйнятними є доводи щодо порушення прав позивачки внаслідок ненадання їй письмової повної достовірної інформації щодо умов кредитування та сукупної вартості наданих послуг, оскільки згідно Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, (затверджених постановою НБУ від 10 травня 2007р. № 168, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007р. № 541/13808) на банки покладено обовязок письмово повідомити про сукупну вартість кредитного зобовязання, а також встановлено, що банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом за самим лише волевиявленням однієї із сторін у договорі. Право банку на ініціювання зміни відсоткової ставки за користування кредитом можливе у випадку істотної зміни обставин і настання події, незалежної від волі сторін договору? яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку.

Крім того, 10 січня 2009р. набрав чинності Закон України від 12.12.2008р. № 661-У1, яким доповнено ЦК України ст.1056-1, згідно якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Конституційний Суд України у рішенні від 10.11.2011р. у справі № 15рп/2011 розяснив, що положення п.п.22, 23 ст.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитором і позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору.

Враховуючи, що обовязок Банку надати позичальнику у письмовому вигляді інформацію про сукупну вартість кредиту встановлений лише у травні 2007р., а заборона змінювати в односторонньому порядку відсоткову ставку за умовами кредитного договору набула чинності 10.01.2009р., суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності передбачених законом підстав для визнання недійсною оспореної позивачем умови щодо зміни відсоткової ставки у кредитному договорі від 24.06.2005р. із зазначених позивачем підстав.

Оскільки справу розглянуто з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують підстави для задоволення скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: