06 березня 2015 року Справа №
Рішення

Іменем України

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Коломоєць Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк Фамільний", треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання іпотечного договору № 1132 від 21.03.2007 року недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Банк Фамільний" у якій просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 1132 від 21.03.2007 року укладений між ПАТ «Банк Фамільний» та ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 979 від 21.03.2007 року. Також позивач просить скасувати реєстрацію вказаного іпотечного договору.

В обґрунтування таких позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Фамільний» та ОСОБА_2 - (попереднє прізвище - ОСОБА_2.) як із позичальником 21 березня 2007 року був укладений кредитний договір № 1132.

В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед відпвоідачем по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, був укладений договір іпотеки нерухомого майна №1 132 від 21.03.2007 року між ПАТ «Банк Фамільний» та іпотекодавцями ОСОБА_2 (позичальником), ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Зазначений договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим № 979 від 21.03.2007 року.

Відповідно до розділу 1 договору іпотеки предметом договору іпотеки є передання в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно - трьохкімнатної квартири в житловому будинку літ. А-10, яка складається з : коридору,ванної,туалету, кухні, 3-х житлових кімнат, лоджії, балкону. Зазначена квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1. Загальна площа 69,7 кв.м, житлова площа - 48,4 кв.м.

Майно належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого 09.01.1997 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, згідно розпорядження № 3/4-07 та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним № 17827875, витяг № 13561359 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 лютого 2007 року.

Відповідно до п.1 договору іпотеки повернення кредиту здійснюється у строк до 20.03.2012 року включно.

Між ПАТ «Банк Фамільний» та іпотекодавцями: ОСОБА_2 (позичальником), ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 30 жовтня 2008 року був укладений у письмовій формі договір про внесення змін до договору іпотеки нерухомого майна № 1132, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстровим № 4657 від 30.10.2007 року.

Згідно договору про внесення змін від 30.10.2008 року до договору іпотеки сторони шляхом укладання додаткового договору домовилися про внесення змін до договору іпотеки нерухомого майна №1132 від 21.03.2008 року, зокрема п. 1.1 розділу 1 виклали в наступній редакції: іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно (згідно опису, наведеному в п.1.3 договору іпотеки, яке є забезпеченням виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором № 1132 від 21.03.2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» та ОСОБА_2 та Договором про внесення змін №1 від 30.10.2008 року до кредитного договору №1132 від 21.03.2007 року на умовах не відновлювальної кредитної лінії, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» та ОСОБА_2 Поверненню кредиту в грошовій формі, наданого наступними

траншами: 21.03.2007 року у сумі 50 000,00 (п'ятдесят тисяч) доларів СІЛА 00 центів зі сплатою 14 (чотирнадцять) відсотків річних. 30.10.2008 року у сумі 102 891,30 грн. (сто дві тисячі вісімсот дев'яносто одна гривня, 30 коп.) зі сплатою 28 % річних з кінцевим терміном погашення 20 березня 2012 року. У всьому іншому, що не передбачено цим договором, сторони будуть керуватися умовами договору іпотеки і чинним законодавством України.

Пунктом 2.3. договору іпотеки передбачено,що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання між сторонами договору.

Відповідно до договору від 22.12.2008 року про внесення змін до кредитного договору №1132 від 21.03.2007року п. 1.3. договору викладено в наступній редакції: п. 1.3 погашення кредиту та відсотків за користування ним здійснюється щомісячно не пізніше 20 числа, згідно графіку, який є додатком до цього договору про внесення змін. Відсотки за користування кредитом нараховуються щомісячно на залишок боргу за кредитом.

Таким чином, умови кредитного договору щодо кінцевих термінів погашення кредиту змінено (скасовано). Але відповідні зміни до договору іпотеки не внесені.

Про вказані зміни він взнав тільки в жовтні 2013 року при ознайомленні з матеріалами цивільної справи №202/33045/13-ц за лозової ПАТ «Банк Фамільний» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України, від 06.11.2009 року, №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 7, 8 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника (позичальника).

Таким чином, по договору він фактично є майновий поручителем.

Згідно з ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог закону.

Відповідно до п.2 ст.18 Закону іпотечний договір повинен містити такі істотні умови, як строк і порядок виконання основного зобов'язання.

Тобто, вказана істотна умова, як строк виконання основного зобов'язання в іпотечному договорі відсутня.

В відповідності зі ст. 18 Закону у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов, він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація заставленого майна, на яке звернуто стягнення, проводиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено Законом чи договором.

В той же час ч. 1 ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» (без врахування останніх змін, які набрали чинності з 16.10.2011 року, згідно із Законом України від 22.09.2011 р. № 3795-У1) передбачала, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно з цим Законом. Зміст поняття «позасудового порядку» вичерпно розкрито ст. 26 цього ж Закону та не включало в собі стягнення за виконавчим написом.

Цю позицію також підтримав Верховний Суд України в постановах № 3-5 гс 10 від 15.11.2010 року, від 17.10.2011 р. у справі № 3-111гс11, від 12.12.2011 р. у справі № 3-130гс11, від 12.12.2011 р. у справі №3- 134гс11, в листі Верховного Суду України від 01.04.2012 р. про «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч. 1 ст. 111-16 ЦПК України за 2010-2011 р.р.» ВСУ прийшов до висновку, що закон про забезпечення вимог кредиторів має пріоритет по відношенню до Закону про заставу з питань регулювання обтяжень майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань та порядку звернення стягнення на нього.

Такий пріоритет прямо закріплений в самому Законі про забезпечення вимог кредиторів п.2 розділу ІХ «Прикінцевих та перехідних положень».

Крім того, Законом № 3932-У1 від 20.10.2011р. закріплено прецедентний характер рішень ВСУ.

В силу імперативного характеру положень Закону про забезпечення вимог кредиторів, встановлене спірним договором іпотеки можливості звернення стягнення не нерухоме майно по виконавчому напису нотаріуса тягне за собою недійсність такого положення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав пред'явлений позов та просив його задовольнити, визнати недійсним іпотечний договір та скасувати його реєстрацію. В обґрунтування заявлених вимог посилався на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та посилався на обставини викладені у письмових запереченнях проти позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового розгляду, про причини неявки суд не сповістили.

Так, 21 березня 2007 року між ТОВ «Банк Фамільний», правонаступником прав і обов'язків якого є ПАТ «Банк Фамільний», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1132, за умовами якого (п. 1) позичальникові було надано кредит в сумі 50000,00 доларів США, зі сплатою 15 % річних, на строк 60 місяців, тобто з 21.03.2007 року по 20.03.2012 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_2 перед банком за вказаним кредитним договором щодо повернення кредитних коштів в сумі 50000,00 доларів США, сплати відсотків та пені, між ПАТ «Банк Фамільний» та ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір №1132 від 21.03.2007 року. Цей іпотечний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, та зареєстровано в реєстрі за реєстровим № 979 від 21.03.2007 року.

Відповідно до п. 1.1 іпотечного договору іпотекодавці передали відповідачу в іпотеку нерухоме майно - належну їм на праві приватної власності трикімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, загальна площа якої 69,7 кв.м, житлова площа - 48,4 кв.м.

Право власності ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на вказану квартиру було зареєстровано у КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого 09.01.1997 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради.

У подальшому, між ПАТ «Банк Фамільний» та іпотекодавцями 30 жовтня 2008 року був укладений договір про внесення змін до договору іпотеки № 1132, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 4657 від 30.10.2007 року, яким сторони передбачили зміни до договору іпотеки, зокрема пункт 1.1 розділу 1 сторони погодили у такій редакції: іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно (згідно опису, наведеному в п. 1.3 договору іпотеки), яке є забезпеченням виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором №1132 від 21.03.2007 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» та ОСОБА_2 та договором про внесення змін № 1 від 30.10.2008 року до кредитного договору № 1132 від 21.03.2007 року на умовах не відновлювальної кредитної лінії, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк Фамільний» та ОСОБА_2

Також сторони погодили, що передання в іпотеку нерухомого майна (п. 1 розділу 1 іпотечного договору) є забезпеченням повернення кредиту в грошовій формі, наданого наступними траншами: 21.03.2007 року у сумі 50 000,00 (п'ятдесят тисяч) доларів США 00 центів зі сплатою 14 % річних; 30.10.2008 року у сумі 102 891,30 грн. зі сплатою 28 % річних з кінцевим терміном погашення 20 березня 2012 року.

У всьому іншому, що не передбачено договором про внесення змін, сторони домовилися, що будуть керуватися умовами іпотечного договору і вимогами чинного Законодавства України.

Як було встановлено у судовому засіданні, кредитні кошти були отримані та використані позичальником.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Законом України «Про іпотеку».

Так, відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є іпотечний договір, який має бути нотаріально посвідченим (ст.ст.1, 3, 18 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Істотні умови іпотечного договору, згоди з яких повинні досягти його сторони, викладені в ст.18 Закону України «Про іпотеку». У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Крім того, нормою ст.5 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що предметом іпотеки може бути об'єкт нерухомого майна за умови, що він належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою визнання недійсності договору як правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5 ст. 203 ЦК, а саме: зміст правочину не може суперечити вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені.

Аналізуючи викладені фактичні обставини, норми чинного законодавства, які регулюють порядок укладення іпотечного договору, визначають його форму та зміст, в контексті змісту наявного в матеріалах справи спірного іпотечного договору, суд приходить до висновку, що при укладанні спірного договору між сторонами були дотримані всі передбачені діючим законодавством істотні умови даного виду договорів, які обумовлені їх згодою, як узгоджені сторонами, так і ними прийняті, а також дотримані вимоги щодо форми договору. Окрім того, на момент укладення спірного договору сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою фінансової установи. Таким чином, викладене виключає можливість визнання спірного договору недійсним як правочину.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що умови кредитного договору щодо кінцевих термінів погашення кредиту було змінено, але відповідні зміни до іпотечного договору внесені не були, також як і не може прийняти до уваги посилання на те, що іпотечним договором передбачено можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такі зазначені представником позивача обставини, з урахуванням підстав, передбачених ст. 203, ст. 215 ЦК України, не можуть мати наслідком визнання іпотечного договору недійсним в цілому.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимоги про визнання недійсним іпотечного договору.

Судові витрати у справі, враховуючи положення ст.88 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218 ЦПК України і на підставі, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук