Провадження №22-ц/784/2085/15
Провадження №22-ц/784/2085/15 Суддя суду першої інстанції - Темнікова А.О.
Суддя-доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Свіщуком О.В.,

за участю:

представників стягувача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника Заводського ВДВС - Буділовської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Заводського відділу Державної виконавчої служби

Миколаївського міського управління юстиції

на ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва

від 17 червня 2015 року,

постановлену за поданням старшого державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Вовченко А.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року старший державний виконавець Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Заводський ВДВС) звернувся до суду з зазначеним поданням, яке обґрунтував наступним.

На виконанні у Заводського ВДВС перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання 12 виконавчих листів, за якими боржником є ОСОБА_7, зареєстрований АДРЕСА_1.

Державний виконавець вказував, що під час проведення виконавчих дій було встановлено наявність у боржника у власності 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, банківських рахунків та автомобілів марки TOYOTA LAND CRUISER 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та марки ВАЗ 2110 4, реєстраційний номер НОМЕР_2, які в подальшому були реалізовані.

В процесі здійснення виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову від 13 квітня 2013 року про арешт коштів боржника, копії якої направлені боржнику до відома та банківським установам для виконання.

На адресу боржника неодноразово направлялися вимоги державного виконавця з'явитися до відділу для надання державному виконавцю необхідних документів та пояснень. Однак ОСОБА_7 на вимоги не реагує, рішення суду не виконує.

Посилаючись на вжиття державним виконавцем всіх необхідних заходів примусового виконання рішення суду, невиконання його ОСОБА_7, можливий виїзд боржника за кордон, що унеможливить виконання ним рішення суду, державний виконавець просив задовольнити його подання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 28 жовтня 2013 року таке подання було задоволено.

Однак, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2015 року дана ухвала скасована, а подання повернуто до районного суду для повторного вирішення питання про тимчасове обмеження ОСОБА_7 у праві виїзду за межі України.

Останньою ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 17 червня 2015 року у задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Заводський ВДВС подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити подання.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання Заводського ВДВС, суд першої інстанції виходив з того, що воно є необґрунтованим, оскільки державним виконавцем не був доведений факт ухилення боржника від виконання зобов'язань.

Проте, з таким висновком суду неможна погодитися, з огляду на таке.

Стаття 313 Цивільного кодексу України регламентує, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. №3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон).

Положеннями ст.6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п.2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п.5);

- якщо до нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно з ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Заводського ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь кредитної спілки «Злагода» заборгованості за кредитними договорами та судових витрат на суму 897 704 грн. (виконавчий лист по справі №2-1751, виданий 20 жовтня 2010 року).

При виконанні даного листа державним виконавцем було здійснено всі необхідні заходи для його виконання (виклик боржника з метою з'ясування обсягу наявного у нього майна, запити до компетентних органів щодо наявності у боржника майна, накладення на нього арешту, реалізація майна - автомобілів ВАЗ 21104, 2007 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 за 18 050 грн. та TOYOTA LANDCRUISER, 2001 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 за 85 200 грн.). Реалізація першого автомобіля була здійснена на аукціоні 04 грудня 2012 р., а другого - 05 червня 2013 р. Обидва автомобілі були вилучені на підставі постанов про арешт, а не надані для реалізації у добровільному порядку ОСОБА_7 (а.с.119-121, 130, 131).

ОСОБА_7 неодноразово повідомлявся про наявність відкритого виконавчого провадження та необхідність його виконання.

Він ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження та зобов'язувався виконати судові рішення, про що свідчать заява від 28.08.2013 року та постанова про закриття кримінального провадження від 10.12.2013 року (а.с.136, 142).

Згідно з довідкою стягувача кредитної спілки «Злагода» та матеріалами виконавчого провадження, з моменту ухвалення рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 31 серпня 2010 р. про стягнення з ОСОБА_7 кредитної заборгованості він жодного разу не здійснив погашення заборгованості, крім випадків отримання коштів від реалізації арештованих державним виконавцем автомобілів (а.с.176, 119-239).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про безпідставність подання Заводського ВДВС є неправильним.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням - це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_7 ухилявся від виконання, покладеного на нього рішенням суду, обов'язку щодо погашення заборгованості перед кредитною спілкою «Злагода», яка становить 897 704 грн.

З його пояснень у судовому засіданні вбачається, що він має заробіток. Однак, жодного разу не здійснив погашення заборгованості.

Погашення, які були здійснені, то є виконання державним виконавцем своїх обов'язків (винесення постанов про арешт майна боржника та розшук його майна).

Будь-яких об'єктивних обставин, які б свідчили про неможливість виконання боржником своїх обов'язків матеріали справи не містять.

А отже, це є суб'єктивні обставини, а саме небажання ОСОБА_7 виконувати рішення суду.

За такого, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням по справі нової ухвали про задоволення подання державного виконавця Заводського ВДВС.

Оскільки ухвала суду першої інстанції скасована, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_7 підлягає стягненню на користь Заводського ВДВС 121 грн.80 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м.Миколаєва від 17 червня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання державного виконавця.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого АДРЕСА_1, без вилучення паспортного документу.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції судовий збір у сумі 121 грн.80 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді