АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за заявою публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, заінтересована особа - ОСОБА_2, за апеляційною скаргою Дзундзи Ольги Володимирівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року,

у с т а н о в и в :

У травні 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків про стягнення із

ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року відмовлено у видачі виконавчого листа.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та постановлення нової ухвали про задоволення заяви.

Апелянт посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про непідсудність справи третейському суду, оскільки позов стосується захисту прав споживачів. Крім того, суд помилково вважав третейське застереження у кредитному договорі нікчемним.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

_____________________________________________________

Справа № 755/10914/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/14586/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № Р23.181.71737, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) на строк 30 місяців, на загальну суму 20000,00 гри., на умовах виплати позичальником 18 % річних за час фактичного користування кредитом, а остання при цьому зобов'язалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з кредитним договором у повному обсязі.

В п. 5.4. кредитного договору сторонами було визначено третейське застереження, відповідно до якого всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який с невід'ємною частиною даної третейської угоди.

27 лютого 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків в особі третейського судді Тропотяга Р.П. було ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 28260,16 грн. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у розмірі 95,00 грн.

У травні 2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року.

Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові № 6-64цс15, стосується застосування норм права при вирішенні позовних вимог про визнання правочину (третейської угоди) недійсним, як укладеного в порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Рішення третейського суду ухвалене у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором. Цей позов не є позовом про захист прав споживача послуг банку (кредитної спілки).

Водночас, ураховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 2 вересня 2015 року у справі № 6-856цс15, відповідно до якої, оскільки боржник є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча, висновки районного суду про відсутність підстав для видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду є правильним.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Дзундзи Ольги Володимирівни в інтересах публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова