Справа № 370/2817/14-ц Головуючий у І інстанції Тандир О. В.
Провадження № 22-ц/780/5439/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 9 29.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про встановлення факту, що має юридичне значення,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що має намір придбати нерухомість в Україні вперше, а саме квартиру за адресою м. Київ АДРЕСА_1 загальною площею 77,23 кв.м. На підставі ч. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» він звільнений від сплати 1 % збору до Пенсійного фонду України як такий, що придбає житло вперше. Пенсійний фонд України у своєму листі від 19 листопада 2003 року зазначив, що у разі надання органам Пенсійного фонду України відповідного документа про визнання громадянина особою, що придбаває нерухоме майно вперше, виданого органом, до компетенції якого це відноситься, він буде звільнений від сплати збору. Враховуючи, що в даний час такого органу не існує, особою, що придбаває житло вперше, громадянина може бути визнано в судовому порядку. На момент подачі даної заяви до суду в Україні не існує єдиної бази, за допомогою якої можна визначити придбаня нерухомого майна особою вперше, а також не існує органу, компетентного видавати довідки на підтвердження обставин первинного придбання житла. Просив встановити юридичний факт придбання ОСОБА_2 житла вперше.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Заявник ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його заяву задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо наявності у заявника нерухомості не свідчить про придбання ним житла вперше, а свідчить про відсутність зареєстрованого майна станом на час розгляду відповідних записів. Отже у справі відсутні докази, з яких суд мав би можливість встановити наявність певного юридичного факту, про який просить заявник.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та в результаті порушення та неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 є громадянином Молдови, проживає в Україні на підставі посвідки на постійне проживання, виданої 28 грудня 2010 року, 30 жовтня 2007 року отримав картку фізичної особи - платника податків про одержання ідентифікаційного номеру.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відомості щодо нерухомого майна, зареєстрованого на ім'я ОСОБА_2, відсутні.

Згідно листа Макарівського відділення Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській облсті від 14 липня 2015 року № 247/9/15-015, інформація щодо придбання або відчуження об'єктів житлової нерухомості в Макарівському відділенні Ірпінської ОДПІ стосовно ОСОБА_2 відсутня.

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 664 від 07 серпня 2008 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Магомедової М.Г. відмовлено громадянину Молдови ОСОБА_5 у посвідченні Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. За змістом Постанови, в пакеті документів, поданих нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, відповідний документ, що підтверджує сплату збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, або документально підтверджене право особи на пільгу, не надано.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Таким чином в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвічує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Із матеріалів справи вбачається, що встановлення даного факту заявником пов'язується з захистом свого права як громадянина, що придбаває житло вперше, з метою звільнення від сплати 1 % збору до Пенсійного фонду України.

Заінтересована особа Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва під час розгляду справи подала письмове заперечення проти заяви, вказуючи, що посилання заявника про намір придбати нерухомість в Україні вперше з метою уникнення в майбутньому непорозумінь з органами Пенсійного фонду України або будь-якими іншими державними органами не можуть бути взяті до уваги, оскільки вирішення питання про майбутні правовідносини сторін знаходяться за межами компетенції суду. Юридичний факт встановлюється на момент виникнення або настання якоїсь події, а не в майбутньому, а встановлення юридичних фактів на майбутнє законом не передбачено.

Таким чином, оскільки заінтересована особа заперечує проти встановлення факту, який просить заявник, із даних правовідносин вбачається спір про право, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Колегія суддів звертає увагу, що порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначений у Законі України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 р. № 400/97.

Згідно п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Таким чином, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло вперше та які перебувають у черзі на одержання житла.

Водночас, згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням.

Згідно п.п. 15-3 п. 15 Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1740 від 03.11.1998р., нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов?язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З наведеного вбачається, що у заявника існує спір щодо наявності у нього права на посвідчення договору купівлі-продажу квартири без сплати збору на обов'язкове пенсійне страхування у зв'язку із наданою законом пільгою.

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України, відповідно до якої, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

На порушення вимог даної статті, суд першої інстанції не залишив заяву, із змісту якої випливає наявність спору про право, без розгляду та безпідставно ухвалив рішення про відмову в її задоволенні.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 310 ЦПК України є підставами для його скасування із залишенням заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 235, 303, 307, 309, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 липня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.