Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 47 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.,

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про встановлення порядку користування земельною ділянкою

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Богунського райсуду м.Житомира від 17 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою розміром 0,0946 га за будинковолодінням АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачами, як співвласниками даного домоволодіння, відповідно до угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою від 06.05.2013 року відмовлено.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції були неповно з'ясовані обставини справи, порушені норми процесуального і матеріального права. Зазначає, що суд не надав належної правової оцінки висновкам технічної документації із землеустрою, протоколу погодження меж земельної ділянки в натурі, виходячи із загальної площі земельної ділянки всього домоволодіння - 0,2352 га, погодженого всіма суміжними землевласниками і землекористувачами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 належить на праві власності 36/90 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1, 4/15 ідеальних частин будинку належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, а право власності на 1/3 ідеальну частину - зареєстроване за ОСОБА_5, що підтверджується інформацією з Реєстру права власності на нерухоме майно від 14.11.2014 року (а.с.39,40).

11 серпня 1992 року, ОСОБА_6, склала заповіт, відповідно до змісту якого, заповіла належну їй частину будинку по АДРЕСА_1 в рівних частках своїй внучці ОСОБА_4 та дочці ОСОБА_7 (а.с.28). ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 27).

Відповідно до відповіді Другої Житомирської державної нотаріальної контори від 14.09.2015 року, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 нотаріальною конторою не заводилась. Також матеріали справи не місять будь-яких належних доказів про прийняття ОСОБА_8 спадщини після смерті ОСОБА_6

Відповідно до рішення Житомирської міської ради від 23.06.2010 року № 1284, позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку розміром 0,0950 га (а.с.12,13).

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсарем В.В., 10 вересня 2013 року засвідчено справжність підписів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у заяві (а.с.29), якою вони повідомляють про погодження ними порядку використання та розпорядження земельною ділянкою площею 0,2352 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно угоди, яка додається (а.с.29,43).

Згідно зі ст. 120 Земельного Кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 88 Земельного Кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вищевказаною угодою визначений порядок користування земельною ділянкою лише між двома співвласниками будинку, і нею не враховано розміру часток у спільній частковій власності всіх співвласників, а площі земельних ділянок, які передбачені даною угодою для користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3, також не відповідають розміру часток у праві власності всіх співвласників будинку, а тому правомірно відмовив у задоволенні позову, навівши відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги в частині не врахування судом під час ухвалення рішення висновків технічної документації із землеустрою, протоколу погодження меж земельної ділянки в натурі, виходячи із загальної площі земельної ділянки всього домоволодіння - 0,2352 га, погодженого всіма суміжними землевласниками і землекористувачами є безпідставними виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви та пояснень позивача під час розгляду справи вбачається, що остання просить встановити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинку по АДРЕСА_1, відповідно до угоди про встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами від 06.05.2013р. та виходячи із фактичного розміру земельної ділянки площею 0,2352 га.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розроблялася Державним підприємством «Поліськгеодезкартографія» Головного управління Держземагенства у Житомирській області та протокол погодження меж земельної ділянки від 20.11.2013р. (а.с.6-10,43), виготовлялися виходячи із загального розміру земельної ділянки площею 0,2352 га, відповідно до яких, співвласнику ОСОБА_2, виходячи із розміру її частки у будинку, виділяється земельна ділянка площею 0,0946 га, а іншим співвласникам - ОСОБА_6 та ОСОБА_3 - земельна ділянка площею 0,1406 га.

Проте, відповідно до рішення Житомирської міської ради від 03.07.2008р. № 667 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам м.Житомира» на підставі довідки БТІ від 22.11.2007 року № 186-А-4871 за будинковолодінням по АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 0,2952 га. Відомості про встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки, відповідно до вимог ст. 79-1 ЗК України, відсутні. Наведене підтверджується відповіддю виконавчого комітету Житомирської міської ради від 21.09.2015р. за № 15/9156.

Також, матеріали справи не містять належних доказів, щодо погодження всіма суміжними землевласниками і землекористувачами меж земельної ділянки виходячи із розміру закріпленої за даним будинком земельної ділянки площею 0,2952 га.

За таких обставин, оскільки межі земельної ділянки за даним домоволодінням у встановленому законом порядку не встановлені, сторонами питання щодо внесення змін у відповідне рішення міської ради для усунення протиріччя щодо розміру земельної ділянки не вирішувалось, а тому вимога про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками даного будинку є передчасною.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують і на законність ухваленого рішення не впливають.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :