Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, третя особа - публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року,

встановила:

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 10 травня

2007 року та додатками до нього, укладених між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі

39 600 доларів США на умовах, визначених договором, терміном до

7 травня 2027 року.

17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який є правонаступником Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого останньому було відступлено право грошової вимоги за вказаним кредитним договором

Неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка добровільна сплачена не була

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від

6 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 10 травня 2007 року в розмірі 332 957,22 грн, із яких: 314 200 грн заборгованість по сумі виданого кредиту; 18 327,99 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом; 429,23 грн нарахованої пені. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від

24 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у стягненні заборгованості, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивачем не надано оригіналів кредитного договору та договору відступлення.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Установлено, що 10 травня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 39 600 доларів США зі сплатою 10% річних терміном повернення не пізніше 7 травня 2027 року.

Договором про внесення змін № 1 від 24 жовтня 2007 року до кредитного договору, збільшено ліміт кредитної лінії до 59 400 доларів США.

17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та

ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги.

У відповідності до ст. 512 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2013_10_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звертався до суду з зустрічним позовом, у прийнятті якого було відмовлено, як до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який є правонаступником Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство), так і до ПАТ «Альфа-Банк», у якому не заперечував факт укладення договору відступлення прав вимоги між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» (т.1, а. с. 193-202).

Установивши, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та

ОСОБА_3 існували договірні зобов'язання, які випливали з кредитного договору, апеляційний суд формально пославшись на відсутність доказів на підтвердження відступлення прав вимоги, фактично ухилилився від вирішення спору по суті. Порушене право кредитора фактично залишилось незахищеним.

Викладене свідчить про те, що рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 212-214 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 303 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 315 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2106/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, що в силу

ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук О.В. Умнова

І.М. Фаловська