Справа № 445/2261/14 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/783/1815/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю стягувача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року у справі за поданням державного виконавця ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області Замківської М.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,-

встановила:

В жовтні 2014 року державний виконавець Золочівського відділу державної виконавчої служби РУЮ Замківська М.І. звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, без вилучення закордонного паспорта до виконання ним своїх зобов'язань відповідно до виконавчого листа № 2-149, виданого Золочівським районним судом Львівської області.

В обґрунтування подання покликався на те, що у відділі ДВС Золочівського РУЮ перебуває на виконанні виконавче провадження № 283 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-149 від 17.02.2006 року, виданого Золочівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини із всіх видів його заробітку, починаючи з 07.02.2006 року і до повноліття дитини.

Сума заборгованості станом на 01.06.2014 року становить 6674,55 гривень і до цього часу боржником не погашена.

У боржника відсутні особові рахунки у ТВБВ № 10013/065 філії ЛОУ АТ "Ощадбанк"; відсутні державні акти на право власності на земельні ділянки на території Золочівського району; не числяться транспортні засоби; боржник не працює, підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не веде, іншого майна, на яке можна було б звернути стягнення не виявлено. Просив подання задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року у задоволенні подання - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив державний виконавець відділу державної виконавчої служби Золочівського РУЮ Замківська М.І., вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначає, що виходячи з положень ЗУ "Про виконавче провадження" та ЗУ "Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України" підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання рішення. Однак, боржник за викликом у відділ ДВС не з"явився, що є порушенням ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження", зобов"язання у строк, наданий для самостійного виконання рішення, не виконав.

Просить скасувати ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 23.10.2014 року та постановити нову про задоволення подання, судовий розгляд здійснювати без участі представника відділу.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення стягувача ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання районний суд виходив з того, що сам факт невиконання рішення суду боржником ОСОБА_3 без подання належних доказів, які б безспірно стверджували про намагання боржника ухилитись від виконання такого, зокрема і шляхом виїзду за межі України, не може бути підставою для хоч і тимчасового, проте обмеження конституційного права громадянина України.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження №13112480 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-149, виданого 17.02.2006 року Золочівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_5, в розмірі ? частини із всіх видів його заробітку, починаючи з 07.02.2006 р. до повноліття дитини (а.с. 3).

Заява про примусове виконання подана 01.06.2009 р.

Постановою державного виконавця відділу ДВС Золочівського РУЮ Копій М.В. від 02.06.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа (а.с. 4).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.06.2014 р. така становить 6674,55 грн. (а.с. 4).

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3, як боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання останнім своїх зобов"язань (а.с. 1-2).

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Із запитів державного виконавця та відповідей на них вбачається, що інформація про наявність у боржника зареєстрованих речових прав на нерухоме та рухоме майно, транспортні засоби, пенсія, вклади у банках відсутня (а.с. 5-8).

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження".

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь - які незалежні від нього об'єктивні обставини. Відсутні такі відомості й в змісті подання.

В силу положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе, лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, яке при цьому є оціночним поняттям.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України ґрунтується лише на повідомленнях реєструючих органів про відсутність у боржника майна. Будь-які письмові докази того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними, оскільки суд першої інстанції вирішив питання про відмову у тимчасовому обмеженні права боржника у виїзді за межі України з дотриманням вимог процесуального закону (ст. 377-1 ЦПК України) та Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України", а тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області - відхилити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин