Провадження № 2/234/424/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Пікалової Н.М., при секретарі Воропаєвій Ю.Ю., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2.її представника ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог органи опіки та піклування Краматорської міської Ради про виділ частки із нерухомого майна, що є у спільній власності ,-

ВСТАНОВИВ:

В Краматорський міський суд надійшов позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог органи опіки та піклування Краматорської міської Ради про виділ частки із нерухомого майна, що є у спільній власності .

В позовній заяві зазначено, що відповідно до договору дарування від 22.03.2001 року ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 3/8 частки квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 належить 5/8 часток вказаної квартири. Зазначена квартира складається з 3-х кімнат, житловою площею 39,3 кв.м., загальною площею 63,2 кв.м. і включає наступні приміщення: перша житлова кімната площею 17,5 кв.м.( літера «9» техпаспорту) з балконом площею 1,8 кв.м.; друга житлова кімната площею 10,3 кв.м., ( літера «7»); третя житлова кімната 11,5 кв.м. з балконом площею 1,8 кв.м. ( літера «4»); коридор площею 9,4 кв.м.,( літера «1»); кухня площею 7,9 кв.м. ( літера «3»); ванна кімната площею 2,5 кв.м. ( літера «6»), вбиральня площею 1,2 кв.м. ( літера «5»); вбудована шафа на кухні площею 0,5 кв.м. ( літера «2»); вбудована шафа в коридорі площею 0,6 кв.м.( літера «8») .

Не визначення в натурі житлових кімнат квартири створює складнощі в користуванні житловими кімнатами квартири, утриманні житлових кімнат квартири у відповідному санітарному стані, визначені конкретного розміру комунальних платежів для кожного окремого співвласника квартири.

В силу положень ст.21,24,41 Конституції України, статей 319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ житлової кімнати у квартирі, що перебуває у спільній частковій власності , є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено хоча б одну відокремлену житлову кімнату із самостійним виходом. Ідеальна частка площі житлової кімнати позивача ОСОБА_5 відповідно до його частки у спільній частковій власності(3/8) складає 14,74 кв.м. (39,3кв.м.х3/8) Найближчою до ідеальної долі позивача є площа першої житлової кімнати- 17,5 кв.м., різниця складає 2,76 кв.м. Позивач згоден сплатити відповідачці грошову компенсацію за 2,76 кв.м. В разі виділення в натурі позивачу ОСОБА_5 третьої житлової кімнати площею11,5 кв.м. різниця складає -3,24 кв.м. і позивач буде згодний отримати грошову компенсацію від відповідачки. Просить виділити в натурі позивачу житлову кімнату площею 17,5 кв.м. з балконом площею1,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2, стягнувши з нього відповідну грошову компенсацію на користь відповідачки. Виділити в натурі ОСОБА_2 житлову кімнату площею 11,5 кв.м. з балконом площею1,8 кв.м., житлову кімнату площею10,3 кв.м., вбудовану шафу в коридорі площею0,6 кв.м., вбудовану шафу на кухні площею 0,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_3. Залишити у спільній частковій власності ОСОБА_5 і ОСОБА_2 наступні приміщення: коридор площею9,4 кв.м., кухню 7,9 кв.м., ванну кімнату 2,5 кв.м., вбиральню площею1,2 кв.м.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідачка з позовними вимогами не погодилась , суду пояснила, що немає технічної можливості поділити спірну квартиру, щоб сторонам було виділено окремі кухні, ванні кімнати, вбиральні та окремими виходами в підїзд. Вона вважає, що позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримала позицію відповідачки.

Представник третьої особи надала суду заяву з проханням слухати справи в її відсутність.

Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, зокрема, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Відповідно до ч. І ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у випадку поділа майна між співвласниками, право спільної сумісної власності припиняється.

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

У силу положень статей 21,24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

З положень ч.2. ст. 364 ЦК України не випливає обовязок співвласника сплатити грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості частки іншого співвласника, який бажає виділу.

Крім того, відповідно до ч.4 і ч.5 ст. 319 ЦК України власність зобовязує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.364 ЦК України компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою, тобто при ухвалені рішення судом встановлено, що згоду на отримання компенсації позивач надав, тільки при умові виплати йому грошової компенсації зразу в повній сумі, на що відповідачка не погодилась , в звязку з відсутністю у неї таких коштів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності із змінами і доповненнями» з метою забезпечення правильного та однакового застосування законодавства про приватну власність судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю та про поділ спільного майна або виділ з нього частки. Відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім'ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Частка учасника спільної сумісної власності визначається при виділі частки зі спільного майна.

Постанова роз'яснює судам, що квартира, яка є спільною сумісною власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділяти сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183).

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину квартири із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання квартири в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до договору дарування від 22.03.2001 року ОСОБА_5 належить 3/8 частки квартири АДРЕСА_4. ОСОБА_2 5/8 квартири згідно до договору дарування та на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації.

Квартира АДРЕСА_5 розташована на 2 поверсі 9 поверхового будинку. Зазначена квартира складається з 3-х кімнат, житловою площею 39,3 кв.м., загальною площею 63,2 кв.м. і включає наступні приміщення: перша житлова кімната площею 17,5 кв.м.( літера «9» техпаспорту) з балконом площею 1,8 кв.м. ;друга житлова кімната площею 10,3 кв.м., ( літера «7»);третя житлова кімната 11,5 кв.м. з балконом площею 1,8 кв.м. ( літера «4»); коридор площею 9,4 кв.м.,( літера «1»); кухня площею 7,9 кв.м. ( літера «3»); ванна кімната площею 2,5 кв.м. ( літера «6»), вбиральня площею 1,2 кв.м. ( літера «5»); вбудована шафа на кухні площею 0,5 кв.м. ( літера «2»); вбудована шафа в коридорі площею 0,6 кв.м.( літера «8») .

Згідно до висновку експерта за № 175/1 та її розяснень в судовому засіданні неможливо виділити в натурі 3/8 частки квартири, що є у спільній власності. Дану квартиру розділити на дві квартири з організацією окремого туалету, ванної, кухні та забезпечення комунікаціями не є можливим.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги про можливість виділа в натурі 3/8 квартири АДРЕСА_6, суд виходив з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що співвласники спірної квартири не мають домовленість щодо виділу частки позивача в натурі, не має технічної можливості виділити частку квартири, таким чином суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 212-215ЦПК України, ст.ст. 183, 356,358, 364, 372,379, 380, 382 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог органи опіки та піклування Краматорської міської Ради про виділ частки із нерухомого майна, що є у спільній власності відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Рішення складено й надруковано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: