АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5960/15 Головуючий 1 інст. - Маслов М.І.
Справа 644/4156/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах пеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кругової С.С.,

суддів - Пилипчук Н.П., Зазулинської Т.П.,

секретаря - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 08 травня 2015 року по справі за позовом Приватної фірми «Яна» до ОСОБА_1 про визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ПрФ «Яна» звернулася з позовом про визнання права власності, у якому просила визнати за позивачем право власності на комплекс нежитлових будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевскього районного суду м. Харкова від 08.05.2015 рокупозовні вимоги приватної фірми «Яна» були задоволені. Суд визнав за приватною фірмою «Яна» право власності на комплекс нежитлових будівель, що складається з контрольно-пропускного пункту-літ.А-1 загальною площею 12,8кв .м., гаражу на 5 боксів-літ «Б»-1 загальною площею 96,20кв.м, складу паливно-мастильних матеріалів літ «В-1» загальною площею 17,40кв.м., адміністративного приміщення-літ «Д-3» загальною площею 1218,80кв.м., ремонтно-виробничого комплексу зі складом-літ «Е-1 загальною площею 4357,10кв.м.: котельні - літер « 3-1» загальною площею 22, 60 кв. м., складу «Ж-1» загальною площею 264,60кв.м., водяного вузлу -літ «О-1» загальною площею 3,50 кв.м., складу вінілацетату-літ «И-1» загальною площею 73,80кв.м., пожежної насосної -літ «М-1» загальною площею 24,80кв.м., пожежного резервуару-літ «Н-1» загальною площею 57,0 кв.м., насосної фекальної каналізації-літ «П-1» загальною площею 69,80 кв.м., заглибленого складу-літ «Р-1» загальною площею 61,60 кв.м. з допоміжними спорудами: фонтану №2, оглядового колодязя №1, залізобетонної огорожі комплексу, внутрішніх доріг, зовнішніх доріг, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ « Державний експортно-імпортний банк України» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПФ «Яна» відмовити.

В обґрунтування скарги банк посилається на те, що майно, яке є предметом спору, є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором №6807Z60 від 27.03.2007 року, укладеним між банком та ПФ «Яна». ПФ «Яна» без згоди і повідомлення іпотекодержателя змінила адресу предмету іпотеки на нову адресу - АДРЕСА_1 на підставі рішення Кулинічивської селищної ради Харківського району Харківської області від 10.08.2009 року.

Після чого право власності на предмет іпотеки на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 21.10.2010 року було зареєстроване за іншою особою - ОСОБА_1, яка в свою чергу на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2010 року здійснила відчуження майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3. У відповідності до положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_2, ОСОБА_3 набули статусу іпотекодавця і мають всі права та обов'язки згідно іпотечного договору у тому ж обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки.

На рішення суду було подано апеляційну скаргу і прокуратурою Харківської області в інтересах ПАТ « Державний експортно-імпортний банк України».

В апеляційній скарзі прокурор вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд не дослідив законність набуття ПФ «Яна» права власності на об'єкти нерухомості. З матеріалів справи убачається відсутність існування спору про право на момент звернення до суду, оскільки з боку відповідача відсутнє порушення прав позивача, відповідач згодний був з позовними вимогами при розгляді справи. Немає в матеріалах справи і доказів того, що позивач звертався до нотаріуса для вчинення нотаріальних дій щодо законного посвідчення набуття права власності.

Судова колегія, заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 право власності на спірне майно набуте правомірно на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 21.10.2010 року, але не може бути зареєстроване у зв'язку з тим, що за постановою Верховної Ради України від 6 вересня 2012р. № 521 «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського, Харківського районів Харківської області» вищевказана земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 увійшла до меж. м. Харків. Суд також вказав, що ОСОБА_1, не зважаючи на визнання за нею права власності, так і не приступила до використання об'єкта нерухомості, і тому приватна фірма «Яна» по сьогоднішній день є фактичним користувачем комплексу нежитлових будівель, платником за комунальні послуги та інші збори. Невизначеність в правовому статусі комплексу нежитлових будівель перешкоджає підприємству рентабельно користуватись об'єктом нерухомості.

З таким висновком суду, судова колегія погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи суд першої інстанції не виконав всі вимоги цивільного судочинства, не з'ясував усіх обставин, що мають значення для справи, постановив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права,

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як убачається з матеріалів справи, 27.03.2007 року між ПАТ « Державний експортно-імпортний банк України» та ПФ «Яна» був укладений іпотечний договір №6807Z60, предметом іпотеки у якому являється комплекс нежитлових будівель, що складається з контрольно-пропускного пункту-літ.А-1 загальною площею 12,8 кв .м., гараж на 5 боксів-літ «Б»-1 загальною площею 96,20 кв.м, склад паливно-мастильних матеріалів літ «В-1» загальною площею 17,40 кв.м., адміністративні приміщення-літ «Д-3» загальною площею 1218,80 кв.м. ремонтно-виробничого комплексу зі складом-літ «Е-1 загальною площею 3578,8 кв.м.; склад «Ж-1» загальною площею 264,60 кв.м., огорожа №1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з п. 1.8. укладеного іпотечного договору відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем дозволяється лише за письмовою згодою іпотекодержателя.

Разом з тим, ПФ «Яна» без згоди і повідомлення іпотекодержателя на підставі рішення Кулинічивської селищної ради Харківського району Харківської області від 10.08.2009 року змінила адресу предмету іпотеки на нову адресу - АДРЕСА_1.

Матеріали справи свідчать, що Харківським районним судом Харківської області 21 жовтня 2010 року була вирішена справа, предметом розгляду якої в тому числі було і визнання права власності на вищевказаний спірний предмет іпотеки - об'єкт нерухомості.

У даній справі ОСОБА_1 пред'явила вимоги до ОСОБА_4 та просила розподілити майно подружжя. Судом її вимоги були задоволені, за ОСОБА_1 було визнано право власності на спірне майно за новою адресою: АДРЕСА_1. На час розгляду справи право на майно належало ПФ «Яна» згідно свідоцтва про право власності від 14.01.2010 р., виданого Кулиничівською сільрадою.

При вирішенні справи іпотекодержатель - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не був залучений до участі у справі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 своєї Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СКУ).

Згідно п.п.7.2. пункту 7 іпотечного договору усі зміни та доповнення до цього Договору мають юридичну силу лише за умови виконання їх у письмовій формі, підписання уповноваженими на те представниками сторін та нотаріального посвідчення.

Питання щодо погашення залишку боргу за кредитним договором, про переведення частини боргу, внесення змін до кредитного договору і договору іпотеки між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та банком не вирішувалися.

На підставі рішення суду від 21.10.2010 року право власності на предмет іпотеки було зареєстроване за ОСОБА_1 , яка 10.12.2010 року за договором купівлі-продажу здійснила відчуження спірного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В грудні 2013 р. ПФ «Яна» звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом про визнання права власності на спірний об'єкт нерухомості, посилаючись на те, що він фактично знаходився в користуванні фірми. 17.02.2014 р. позов був задоволений, рішення суду не оскаржувалось, та набрало законної сили, але право власності не було зареєстроване згідно чинного законодавства в реєстраційній службі Харківського районного управління юстиції в зв'язку із тим, що згідно Постанови Верховної Ради України від 6 вересня 2012р. № 521 «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського, Харківського районів Харківської області» вищевказана ділянка увійшла до меж м. Харків.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Іпотекодавець зобов'язаний негайно на вимогу іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у зв'язку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування предмета іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі у справі залучені не були.

Наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи передбачені в ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Так, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, їм не було надано належну правову оцінку.

З огляду на вищевикладене, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи і судом першої інстанції були допущені порушення норм матеріального і процесуального права і це призвело до неправильного вирішення справи , рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12,23 Закону України «Про іпотеку» , ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 08 травня 2015 року- скасувати і ухвалити нове.

В задоволенні позову Приватної фірми «Яна» до ОСОБА_1 про визнання права власності, - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді-