АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4894/15 Головуючий 1 інст. - Поліщук Т.В.
Справа № 643/3189/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Кокоші В.В.

Івах А.П.

за участю секретаря Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» заборгованість за кредитним договором у сумі 24480,11 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 244,80 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що 20.05.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв, відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R4B від 06.09.2013 року. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» передало, а ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» набуло право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № К4В від 06.09.2013 року.

06.09.2013 року між ПАТ "ВТБ Банк " та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № R4B, відповідно до умов якого, ПАТ «ВТБ Банк» надало відповідачу грошові кошти на умовах" платності, строковості та повернення у розмірі 15000 грн. Відповідно до умов зазначеного договору, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Зазначає, що ПАТ «ВТБ Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі встановлені договором. Станом на 17.02.2015 року, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі: 24480,11 грн., із яких 17803,72 грн. - заборгованість по тілу кредиту, яка була передана банком,-що підтверджується витягом з реєстру боржників, 6676,39 грн. - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідно до п. 5.1 Кредитного договору.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» звернулося з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що при ухваленні вказаного рішення судом було допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, а також те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просило скасувати рішення суду інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» задовольнити.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з підстав, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову, виходячи з наступного

Відмовляючи ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів факту отримання грошей відповідачем ОСОБА_4 за кредитним договором, які вона мала би отримати у первісного кредитора у зобов'язанні, на підтвердження укладення кредитного договору, а також, що відсутній розрахунок сум заборгованості відповідача ОСОБА_4 перед первісним кредитором та позивачем по справі, не зазначено доказів на підтвердження того, чи здійснювалось відповідачем частково сплата платежів за кредитним договором, та за якими напрямками було здійснено зарахування фінансовою установою внесених відповідачем платежів, не наведено обставин, що потягли за собою порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором та наявність саме вини відповідача у порушенні зобов'язання, відсутні додатки до договорів про відступлення права вимоги, з яких вбачається, що саме кредитний договір № R4B було передано позивачу, не надано доказів щодо пред'явлення вимоги відповідачу кредитором за порушення зобов'язання.

Погодитися з такими висновками суду 1 інстанції не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи і вимогам діючого законодавства, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.09.2013 року між ПАТ "ВТБ Банк " та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № R4B. Відповідно до умов вищевказаного договору, ПАТ «ВТБ Банк» надало відповідачу грошові кошти на умовах платності, строковості та повернення у розмірі 15000 грн. Відповідно до умов зазначеного договору, відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитними коштами, неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

20.05.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» було укладено договір про відступлення права вимоги № 200514нв, відповідно до якого ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» набуло право грошової вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № R4B від 06.09.2013 року. Відповідно до умов договору про відступлення прав вимог № 20/05/14-ц від 20.05.2014 року, укладеного між ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор», ТОВ «Факторингова Компанія «ФК Факторинг» передало, а ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» набуло право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором № К4В від 06.09.2013 року.

ПАТ «ВТБ Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти у розмірі встановлені договором. Станом на 17.02.2015 року, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав.

Відповідно наданих розрахунків у відповідача утворилась заборгованість за кредитом в сумі 24480,11 грн., із яких 17803,72 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6676,39 грн. - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 509, 510, 511 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор. Зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до цієї правової норми кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514, 516, 517 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом 1 інстанції при постановленні рішення не взяті до уваги доводи позивача щодо факту отримання грошових коштів відповідачем, оскільки до позовної заяви було додано меморіальний ордер від 06.09.2013 року № 33453 (а.с. 28), в якому зазначено, що грошові кошти у розмірі 15000 грн. були перераховані на відкритий картковий рахунок зазначений в кредитному договорі від 06.09.2013 № R4B. Отримання кредитних коштів також підтверджується випискою з особистого рахунку клієнта. (а.с. 86)

Також, судова колегія вважає правильним посилання апелянта в своїй скарзі на те, що судом 1 інстанції в рішенні помилково зазначено про відсутність детального розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_4 та не надано доказів на підтвердження того, чи здійснювалось відповідачем частково сплата платежів за кредитним договором, оскільки матеріали справи містять розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» - детальне нарахування пені за період 75 днів, починаючи з 01.11.2014 року по 17.02.2015 року, не включаючи святкові та вихідні дні (а.с. 20), а також розрахунок, наданий ПАТ «ВТБ Банк», в якому зазначена сума заборгованості по кредиту, заборгованості по процентам та заборгованості по комісії за обслуговування кредиту (а.с. 70).

Крім того, в рішенні суду 1 інстанції помилково зазначено, що матеріали справи не містять додатків до договорів відступлення права вимоги, в яких зазначено, що право вимоги набуте саме стосовно кредитного договору відступлення права вимоги № R4B від 06.09.2013 року, що спростовується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме додаток до договору відступлення права вимоги від 20.05.2014 року № 20/05/14-ц (а.с. 12-17), витяг з реєстру боржників, в якому зазначено номер та дата кредитного договору (а.с. 18-19).

Також, судова колегія вважає, що судом 1 інстанції помилково зазначено, що позивачем не надано доказів щодо пред'явлення первісним кредитором вимоги ОСОБА_4 за порушення зобов'язання, оскільки матеріали справи містять повідомлення про відступлення прав вимоги № 418/128 від 24.10.2014 року (а.с. 68), яке було направлене на адресу відповідача Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та повідомлення про відступлення прав вимог № 543/128 від 24.10.2014 року (а.с. 69), яке було направлене на адресу відповідача Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Факторинг».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про підставність позовних вимог ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» та їх доведеність та задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст.309 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, якщо судом були порушені або неправильно застосовані норми матеріального або процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Колексторське агентство Фактор» задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, 309, 313, ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» заборгованість за кредитним договором № RВ від 06.09.2013 року у розмірі 24480,11 грн. та судові витрати у сумі 449,60 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -