Справа № 481/1853/14-ц
Провадж.№ 2/481/7/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

08.06.2015 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., при секретарі Кузьміній Н.П. за участі позивачки ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

Встановив:

Сторони 17.12.2011 року зареєстрували між собою шлюб і мають від нього малолітню доньку ОСОБА_3, народжену 21.05.2012 року.

24.09.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2, за яким посилаючись на неможливість подальшого спільного сімейного життя з відповідачем, через різні характери, нерозуміння один одного та різні погляди не життя, просила ухвалити судове рішення про розірвання шлюбу з ОСОБА_2

Позивачка ОСОБА_1О у судове засідання зявилася, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, яка направлялась рекомендованим листом із зворотнім повідомленням. Лист повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що говорить про небажання відповідача отримувати лист.

Суд ухвалив справу розглядати в заочному режимі без участі відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання повісткою, котра направлялася рекомендованим листом, конверт разом з повідомленням про отримання поштового відправлення повернутий поштовим відділенням з відміткою, про закінчення встановленого строку зберігання. Суд приходить до висновку про те, що відповідач свідомо не бажає отримувати лист.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходе такого висновку.

Пояснення позивача, вказують на те, що у звязку з погіршенням взаємовідносин, сторони з лютого 2014 року остаточно припинили шлюбні відносини та проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Малолітня донька ОСОБА_3 проживає з разом позивачкою. Тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого спільного життя і збереження сімї.

Судом встановлено, що 17.12.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 570, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ФП № 080279 ( а.с.6).

Від шлюбу у сторін народилася донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 166847 (а.с.7), що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 166847 (а.с.8)

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем «Захарова», що є її правом.

Керуючись ч.3 ст.105, 112, ч.2 ст.114СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 169, 197, 209, 212, 213 - 215, 224 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_5, Україна - зареєстрований 17.12.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 570, ( свідоцтво про шлюб серії 1- ФП № 080279).

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_1 залишити прізвище набуте в шлюбі - " Захарова "

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати в сумі 243 (двісті сорок три) грн 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення чи з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Головуюча по справі суддя