Справа № 165/503/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Галушка О.Г.
Провадження № 22-ц/773/1000/15 Категорія: 53 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді - Свистун О.В..,

суддів - Грушицького А.І., Федонюк С.Ю.,

при секретарі - Перебойчуку Р.В.,

з участю: позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Волиньвугілля» відокремлений підрозділ «Шахтоуправління «Нововолинське» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати та завданої моральної шкоди,

за апеляційною скаргою представника відповідача Державного підприємства «Волиньвугілля» - Марчук Ніни Євгенівни на рішення Нововолинського міського суду від 20 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Нововолинського міського суду від 20 травня 2015 року позов в даній справі задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді механіка техкомплексу Відокремленого підрозділу "Шахтоуправління "Нововолинське" Державного підприємства "Волиньвугілля" з 05 лютого 2015 року.

Стягнуто з Державного підприємства "Волиньвугілля" Відокремлений підрозділ "Шахтоуправління "Нововолинське" в користь ОСОБА_2 12751,50 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05 лютого 2015 року по день поновлення на роботі.

Стягнуто з Державного підприємства "Волиньвугілля" Відокремлений підрозділ "Шахтоуправління "Нововолинське" в користь ОСОБА_2 108,82 грн. компенсації втрати частини заробітної плати за грудень 2014 року у зв'язку з порушенням строків виплати.

Стягнуто з Державного підприємства "Волиньвугілля" Відокремлений підрозділ "Шахтоуправління "Нововолинське" в користь ОСОБА_2 174,39 грн. компенсації втрати у зв'язку з порушенням строків виплати відпускних коштів.

Стягнуто з Державного підприємства "Волиньвугілля" Відокремлений підрозділ "Шахтоуправління "Нововолинське" в користь ОСОБА_2 4535,37 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку за період з 05 лютого 2015 року по 10 березня 2015 року.

Стягнуто з Державного підприємства "Волиньвугілля" Відокремлений підрозділ "Шахтоуправління "Нововолинське" в користь ОСОБА_2 500,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Державного підприємства "Волиньвугілля" Відокремлений підрозділ "Шахтоуправління "Нововолинське" в користь ОСОБА_2 650,00 грн. судових витрат на оплату правової допомоги.

Стягнуто з Державного підприємства "Волиньвугілля" Відокремлений підрозділ "Шахтоуправління "Нововолинське" в дохід держави 487,20 грн. копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за затримку розрахунку у розмірі одномісячної заробітної плати, допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представника відповідача Марчук Н.Є., покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення суду в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Зазначає, що позивача було звільнено на законних підставах, оскільки йому заборонені роботи за професією механік поверхні в умовах шуму за станом здоров'я.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 просили апеляційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, однак не забезпечив явку свого представника без поважних причин.

Судом першої інстанції встановлено, що позивача було звільнено із займаної посади з порушенням вимог трудового законодавства.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 25.12.2009 року був прийнятий механіком техкомплексу на ВСП Шахта №5 "Нововолинська" ДП "Волиньвугілля", яка з 01.10.2009 року ввійшла в склад Відокремленого підрозділу "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля". Звільнений із займаної посади механіка техкомплексу вказаного підприємства 04 лютого 2015 року на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров'я (а.с.8). Згідно копії наказу №12-к від 04.02.2015 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи 05 лютого 2015 року за пунктом 2 ст.40 КЗпП України - за станом здоров'я за погодженням з профспілковим комітетом з виплатою разової допомоги в розмірі місячного середнього заробітку, підстава звільнення: медична довідка №66 від 02.02.2015 року, витяг з протоколу профспілки №80 від 07.11.2014 року (а.с.76-77).

Із копії картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду вбачається, що за наслідками чергового медичного огляду позивач ОСОБА_2 непридатний для роботи за професією - механік поверхні в умовах шуму (а.с.9, 48).

Як вбачається із довідки, виданої ВП "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля", ОСОБА_2 перебував у щорічній відпустці з 03 січня по 29 січня 2015 року та з 30 січня 2015 року по 04 лютого 2015 року (а.с.34).

З довідки № 503/08 від 30 березня 2015 року, виданої ВП "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля" слідує, що станом з 01.02. по 30.03.2015 року відсутні вакансії на даному підприємстві (а.с.49). Згідно наказів за порядковими номерами з №1-к по №11-к за період з 05.01.2015 року по 02.02.2015 року вбачається, що адміністрацією ВП "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля" не приймались працівники на роботу, яку б міг виконувати за станом свого здоров'я ОСОБА_2 (а.с. 84-107).

Як слідує з витягу з протоколу №7 від 06.05.2015 року спільного засідання профкому і адміністрації шахти №1 "НВ" профспілковий комітет дав згоду на звільнення з роботи ОСОБА_2 на підставі п.2 ст.40 КЗпП України (за станом здоров'я) (а.с. 82).

Станом на 11.03.2015 року залишок невиплаченої заробітної плати ОСОБА_2 складає за грудень 2014 року - 2053,34 грн., за січень 2015 року - 2027,84 грн., компенсація за невикористану відпустку і вихідна допомога при звільненні в лютому 2015 року в сумі 4726,19 грн. виплачені повністю (а.с. 43).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не був ознайомлений під розписку з наказом від 04.02.2015 року про своє звільнення, однак трудову книжку йому було видано 05.02.2015 року із записом про звільнення саме 04.02.2015 року.

Відповідно до п.2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2 ст. 40 КЗпП).

За визначеними у ст. 43 КЗпП України правилами, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.2 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06 листопада 1992 року при розгляді справ про звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Згоду профспілкового комітету було отримано адміністрацією вже під час розгляду справи (а.с. 82).

Із наданих суду доказів встановлено, що відповідач не запропонував позивачу вакантних на підприємстві посад, які були наявні в період з 01.10.2014 року по 17.02.2015 року (а.с. 12, 73). Однак в суд відповідач надав довідку, яка суперечить вище встановленим обставинам (а.с.49).

Згідно ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Отже судом встановлено, що позивача було звільнено 04.02.2015 року під час перебування його у відпустці, не запропоновано йому іншої роботи, оскільки були вакансії, не взято дозволу у профкомі підприємства. А також не надано доказів про стійке зниження працездатності позивача по справі, оскільки звільнено його саме по стану здоров'я.

Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звільнення позивача ОСОБА_2 із займаної посади 04 лютого 2015 року є незаконним, а тому він підлягає поновленню на роботі - механіка техкомплексу ВП "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля".

Оскільки позивач підлягає поновленню на роботі, то відповідно до вимог чинного законодавства йому підлягає виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розрахунок середнього заробітку проведений судом у відповідності до вимог Закону України «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Крім того розрахунок суми заборгованості представником відповідача не оспорюється.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, оскільки таке звільнення вимагало від нього додаткових зусиль для організації його життя.

Із роз'яснень пункту 13 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" слідує, що відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України (яка набрала чинності 13.01.2000 р.) за наявності порушення права працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи встановлені обставини колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, встановлених судом обставин справи, а тому рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Представником відповідача не надано будь-яких доказів у підтвердження своїх доводів. Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а зазначені в ньому висновки відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 60ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача Державного підприємства «Волиньвугілля» - Марчук Ніни Євгенівни відхилити.

Рішення Нововолинського міського суду від 20 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: