РІШЕННЯ Іменем України (заочне)
м. Балаклія 08 квітня 2015 року Справа №610/721/15-ц 2/610/333/2015

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Купіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисової В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області до ОСОБА_1

про стягнення суми,-

установив:

26 лютого 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму у розмірі 610 грн., а також суму судового збору у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 24.11.2011 р. наказом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області № 166 о/с було прийнято ОСОБА_1 на посаду охоронника 1 розряду окремого загону цивільної охорони УДСО при ГУМВС України в Харківській області. 29.07.2014 р. наказом № 608 о/с відповідача було звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. На підставі п.2.4.18 Колективного Договору між адміністрацією та об'єднаним комітетом профспілки УДСО при ГУМВС України в Харківській області відповідачу було перераховано аванс в рахунок заробітної плати за серпень у розмірі 50% посадового окладу в сумі 610 грн., що підтверджується відомістю перерахувань авансу на СКР співробітників області № 1195 20.08.2014 р. Однак, у зв'язку з тим, що відповідача було звільнено з посади 29.07.2014 р. позивачем не було здійснено відрахування із заробітної плати для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати для покриття їх заборгованості підприємству. З метою досудового врегулювання питання погашення відповідачем заборгованості, йому було направлене письмове досудове повідомлення від 28.11.2014 р. № 48/9-3775/Жл про погашення заборгованості, однак відповідачем сума виплаченого авансу за серпень 2014 р. у розмірі 610 грн. повернути не була.

У судове засідання представник позивача з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав, своїм правом повідомити суд про своє ставлення до позову не скористався.

Ухвалою суду від 08.04.2015р. постановлено провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось на підставі ст.197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ст. 127 КЗпП повернення підприємству зайво виплачених коштів можливо для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених унаслідок рахункових помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування, при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки; при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (ст. 136 КЗпП).

Також ст. 1212 ЦК України зобов'язує особу, яка набула майно або зберегла його в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

При цьому ст. 1215 ЦК України встановлює, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти й інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до п. 2.4.18 Колективного договору між адміністрацією та об'єднаним комітетом профспілки Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, аванс в рахунок заробітної плати поточного місяця виплачується з 20 по 22 число.

Судом встановлено, що згідно з витягом з наказу УДСО при ГУМВС України в Харківській області від 24.11.2011 р. № 166 о/с ОСОБА_1 прийнято охоронником 1 розряду окремого загону цивільної охорони УДСО при ГУМВС України в Харківській області з 26.11.2011 року з строком випробування 1 місяць та посадовим окладом 985 грн. на підставі заяви ОСОБА_2 від 23.11.2011 р.

Згідно з витягом з наказу від 29.07.2014 р. № 608 о/с ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням 31.07.2014 р. на підставі заяви ОСОБА_1 від 16.07.2014 р.

Відповідно до відомості перерахувань авансу на СКР співробітників області за серпень 2014 р. від 20.08.2014 р. № 1195 ОСОБА_1 нараховано аванс у сумі 610 грн., тоді як станом на 20.08.2014 р. відповідач був звільнений за власним бажанням з 31.07.2014 р.

У розрахунку боргу ОСОБА_1 зазначено, що йому був нарахований аванс за серпень 2014 року у сумі 610 грн.

На якій підставі відповідальні співробітники Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області нарахували та виплатили аванс особі, яка не працює в Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області суду не відомо. Відповідні пояснення і докази з цього приводу суду не надані.

Наявність рахункової помилки з боку позивача, а також недобросовісності з боку відповідача, судом не встановлено, відповідні докази позивачем суду не надані.

Доводи позивача вказаних висновків суду не спростовують. Як і не спростовують можливості стягнути спірні кошти з особи, з вини якої був помилково нарахований аванс відповідачу. Проте відповідач такою особою не являється.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи докази та норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про те, що позов є необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.1215 ЦК України, ст.ст. 127, 130 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто Балаклійським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Купін