АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Малінської С.М., Даниленка В.М.

при секретарі - Подпрядовій В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 червня 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ізюмський оптико-механічний завод" про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування позову вказала, що з серпня 2007 року вона перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, з квітня 2010 року по теперішній час відповідач припинив виплату заробітної плати, з 18.07.2010 року позивача не пускають на територію підприємства.

У грудні 2010 року ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість в розмірі 5243,07 грн., скасувати наказ № 40 від 05.05.2010 року, посилаючись на те, що про вказаний наказ вона дізналася лише в судовому засіданні у грудні 2010 року, цей наказ істотно змінює умови праці та систему і розмір оплати праці.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 червня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з необгрунтованості позовних вимог.

Відповідно до п.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч.З ст. 10 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження за наданими сторонами доказами. Колегія погоджується з цим висновком, як таким, що відповідає фактичним обставинам та не суперечить закону.

Позивач посилався на те, що не отримував заробітну плату починаючи з березня 2010 року

Проте судом встановлено, що позивачу сплачена вся заробітна плата, що нарахована за фактично відпрацьований час.

Зі справи вбачається, що у зв'язку з погіршенням економічної ситуації зменшився обсяг робіт на заводі. З цього приводу наказом № 40 від 05 травня 2010 року графік робочого часу було змінено.

Доказів того, що позивач несвоєчасно був ознайомлений з наказом суду не надано.

Вказаний наказ видано відповідно положень п.3.4. Колективного договору на 2009- 2014 роки і не суперечить вимогам ст. 50 КЗпП України.

Починаючи з травня 2010 року будь-яка діяльність на підприємстві була відсутня, що підтверджується повідомленням керівника підприємства до Податкової інспекції (а с.72). Вказана обставина також підтверджується табелями обліку робочого часу, відповідно яких позивач починаючи з вказаного періоду на підприємстві був відсутній і не виконував ніякої роботи.

За таких обставин, колегія не може взяти до уваги довід про те, що роботодавець в односторонньому порядку змінив умови праці. Довід апелянта про те, що йому було невідомо про спірний наказ, колегія не бере до уваги, оскільки позивач почав його оскаржувати, тільки після запропонованого звільнення.

Згідно принципу змагальності (ст. 10 ЦПК України) сторони у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 не надала доказів своїх вимог, не спростувала даних відповідача про нарахування заробітної плати пропорційно відпрацьованому часу.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного і керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, проте може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді