Справа № 751/7473/15-ц Провадження № 22-ц/795/1735/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Овсієнко Ю. К. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Хромець Н.С., Острянського В.І.,
при секретарі:Мартиновій А.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 липня 2015 року про повернення заяви ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання на території України,

заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби в Чернігівській області,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 липня 2015 року заяву ОСОБА_5 про встановлення факту постійного проживання на території України повернуто заявнику з мотивів непідсудності Новозаводському районному суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що ухвалу винесено з порушенням норм процесуального права.

Апелянт наполягає, що суддя першої інстанції не з'ясував обставини справи, посилається на Конституцію України, на ст.3 ЦПК України про право на захист у суді.

Також апелянт зазначає, що суд не вірно тлумачить Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Крім того, апелянт вважає, що якщо людина відбуває значний термін строку покарання вона харчується, працює, відпочиває, спить в межах виправної установі тобто, фізично проживає на даній території.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву ОСОБА_5, суддя першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Новозаводському районному суду та має бути повернута заявнику. При цьому суддя керувався положеннями ч.1 ст.257 ЦПК України, згідно якої, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Також суд зазначив, що згідно п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», не є місцем проживання фізичної особи місце, в якому вона знаходиться під вартою у вигляді запобіжного заходу, місце, в якому особа відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, місце, в якому особа знаходиться на стаціонарному лікуванні. Позови до таких осіб пред'являються за останнім місцем проживання до взяття під варту чи до поміщення до медичного закладу.

З таким висновком судді повністю погоджується колегія суддів апеляційного суду Чернігівської області.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Підсудність справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначена законом з урахуванням інтересів заявника. Місце проживання фізичної особи визначається за правилами, встановленими ст.29 ЦК України.

За положеннями ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 відбуває міру покарання в Чернігівській виправній колонії №44. Оскільки остання не має паспорту України, спостережна комісія ВК ЧМР звернулася до Великоолександрівської селищної ради з клопотанням про надання інформації про проживання засудженої ОСОБА_5 в селищі Велика Олександрівка, Бориспільського району Київської області (а.с.7).

З наданої відповіді вбачається, що ОСОБА_5 дійсно була зареєстрована та проживала з 01 січня 1991 року по 31 грудня 1991 року в с.Велика Олександрівка Бориспілського району Київської області (а.с.8).

Тобто, перебування ОСОБА_5 в Чернігівській виправній колонії №44 не є місцем проживання заявниці, заява мала бути пред'явлена за останнім місцем проживання до взяття під варту, чи до поміщення до медичного закладу

Доводи апеляційної скарги вищенаведеного не спростовують, а формальні міркування апелянта не є підставами для скасування вірної по суті ухвали.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суді винесена з дотриманням норм процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312 ч.1 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 28 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: