Справа № 576/2885/14-ц,
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.15 м. Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді ДЕМЧЕНКА О.С., при секретарі Бірюк О.І., з участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 (третя особа Управління внутрішніх справ України у Сумській області) про відшкодування витрат на утримання в навчальному закладі,

в с т а н о в и в.

За змістом надісланої до Глухівського міськрайсуду 03 грудня 2014 року позовної заяви уповноважена особа позивача просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 12759 грн. 72 коп. як суми вартості утримання відповідача у позивача протягом навчання - з 01 вересня 2005 року по 19 червня 2009 року. При цьому, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, сторона позивача посилається на те, що 28 листопада 2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, правонаступником якого є позивач, комплектуючим органом УМВС України у Сумській області, та ОСОБА_1 був укладений договір №См-47 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування (надалі-Договір), згідно з яким ОСОБА_1 навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання повинен був відпрацювати за місцем розподілу не менше трьох років, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати фактичні витрати за період навчання, але після закінчення навчання до спливу трирічного терміну перебування на службі ОСОБА_1 наказом по УМВС України у Сумській області від 22 лютого 2011 року №38 о/с був звільнений з органів внутрішніх справ за його (ОСОБА_1В.) власним бажанням, тоді як за зазначений період навчання ОСОБА_1 в університеті на утримання ОСОБА_1 були витрачені державні кошти у сумі 12759 грн. 72 коп.

Уповноважений представник позивача безпосередньої участі в судових засіданнях у справі не приймав, своєю заявою просив суд розглядати справу у відсутність представника позивача; з іншими заявами та клопотаннями до суду не звертався.

При розгляді справи судом відповідач позову не визнав, безпосередньої участі у розгляді справи судом по суті не приймав, але надав суду заяву, за змістом якої вважає позов таким, що не ґрунтується на положеннях діючого законодавства, в тому числі - положеннях Постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» в редакції, яка діяла на час його звільнення з органів внутрішніх справ. Окрім того, тією ж заявою до суду ОСОБА_1 просив відмовити позивачу в задоволенні позову у звязку з пропущенням позивачем строку позовної давності.

Представник залученого судом до участі у справі в якості третьої особи УМВС України у Сумській області фактичної участі у розгляді справи судом не прийняв і у будь-якому вигляді не надав (не висловив) суду свою правову позицію за змістом позову.

Зясувавши обставини справи, події і факти, що передували зверненню позивача до суду з даним позовом, оцінивши доводи сторін та надані суду документальні докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови позивачу в задоволенні позову, виходячи з наступного.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (у неповнолітньому віці), наказом в.о. ректора Київського юридичного інституту Національної академії внутрішніх справ України (НАВСУ) МВС України ОСОБА_2 від 12 серпня 2005 року № 498 був зарахований з 30 серпня 2005 року курсантом першого курсу юридичного факультету за спеціальністю «Правознавство» з 4-х річним терміном навчання з присвоєнням згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України спеціального звання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2005 року №880 НАВСУ була реорганізована у Київський національний університет внутрішніх справ.

В період навчання ОСОБА_1 (на третьому курсі) між Київським національним університетом внутрішніх справ (як виконавцем) в особі його ректора ОСОБА_3, Головним Управлінням МВС України у Сумській області (як замовником) в особі його начальника ОСОБА_4 та рядовим міліції ОСОБА_1 (як фізичною особою) 28 листопада 2007 року був укладений (підписаний) Договір См-47 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, предметом якого (Договору) була підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст» за напрямком (спеціальністю) «Правознавство». За умовами цього Договору виконавець був зобовязаний протягом навчання ОСОБА_1 у закладі забезпечувати його харчуванням, речовим та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України; замовник був зобовязаний призначити ОСОБА_1В після завершення навчання на відповідну посаду, про що у тижневий термін письмово повідомити Виконавця та інформувати Виконавця про звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання із зазначенням підстав звільнення, а ОСОБА_1 зобовязувався після закінчення навчання відпрацювати у Замовника не менше трьох років, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати понесені фактичні витрати на його утримання за період навчання.

Відповідно до п.п. 6.1 і 6.2 Договору сторони несуть відповідальність за повне виконання взятих на себе зобовязань за цим договором і звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобовязань лише, якщо це сталося внаслідок непереборної сили (а.а. 7-8).

Відповідно до п. 7.6 Договору він набирав чинності з моменту його підписання і діяв весь період навчання та на протязі трьох років з дати призначення ОСОБА_1 на посаду Замовником.

Наведений Договір не змінювався і не містить в собі положень про те, що умови договору застосовуються до відносин між його сторонами, які виникли до його укладання.

По закінченню навчання наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 19 червня 2009 року № 469 ОСОБА_1 була присвоєна кваліфікація юриста за спеціальністю «Правознавство» з видачею відповідного диплому та присвоєнням спеціального звання лейтенант міліції, після чого ОСОБА_1 був призначений на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку Глухівського міського відділу з обслуговування міста Глухова та Глухівського району, де і працював до звільнення.

Наказом т.в.о. начальника УМВС України у Сумській області ОСОБА_5 від 22 лютого 2011 року № 38 о/с ОСОБА_1 був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі рапорту ОСОБА_1 від 12 листопада 2010 року (а.с. 19), але про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ позивач був повідомлений лише 16 серпня 2012 року листом заступника начальника УКЗУМВС України у Сумській області ОСОБА_6 від 13 серпня 2012 року за вих. № 2/2-1502 (а.а. 57-58).

Наведені встановлені судом обставини визначають зміст існувавших на день зарахування ОСОБА_1 на перший курс Київського юридичного інституту НАВСУ, день укладення (підписання) наведеного Договору та на день звернення позивача до суду з даним позовом правовідносин, виходячи з яких суд і має вирішувати позов, застосовуючи при цьому відповідні щодо предмету спору положення діючого законодавства.

За змістом пунктів 1-7 наведеного Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утримання у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (в редакції, що діяла на день підписання ОСОБА_1 наведеного Договору) цей Порядок визначав механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:

1) дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС (далі - навчальний заклад) у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни;

2) відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

2. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з:

грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням;

перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу;

оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном.

3. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі коли особа є неповнолітньою, договір з нею укладається за письмовою згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з МОН.

4. Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі.

5. Витрати відшкодовуються:

1) у повному розмірі:

особами чоловічої статі, що вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у навчальний заклад, та жіночої статі - за весь період навчання;

особами, що навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує такий строк;

2) з урахуванням різниці суми витрат з утримання осіб у навчальному закладі та утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю.

6. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

У разі поновлення на навчанні особи, що була відрахована з навчального закладу, стягнення суми витрат припиняється.

Якщо таке поновлення здійснено після відкриття провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.

7. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством.

З урахуванням змісту наведених положень Порядку і Договору та положень ст. 5 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) щодо дії актів цивільного законодавства у часі, положень ст. 11 ЦК України, яка (стаття) визначає підстави виникнення цивільних прав і обовязків, а також положень ст. 509 ЦК України, яка (стаття) визначає поняття зобовязання та підстави його виникнення, положення Порядку і Договору у даному спорі можуть застосовуватись лише на відносини, які виникли між позивачем, третьою особою та відповідачем у справі після підписання ними Договору і лише щодо навчання відповідача у позивача протягом періоду, який (період) перевищує визначений на той час діючим законодавством України строк строкової військової служби. Тобто, після звільнення відповідача за власним бажанням з органів внутрішніх справ 22 лютого 2011 року на нього в судовому порядку міг бути покладений обовязок відшкодувати державі в особі позивача передбачені п. 2 Порядку витрати, повязані з його навчанням у позивача за вказаний вище період, оскільки відповідач в порушення взятих на себе за умовами Договору зобовязань за власним бажанням звільнився з органів внутрішніх справ, не прослуживши трьох років після закінчення навчання у позивача.

Але у даному випадку суд визнає слушними доводи відповідача про пропущення позивачем визначеного ст. 257 ЦК України трирічного строку загальної позовної давності, сплив якої відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові за наявності заяви відповідача про застосування позовної давності. При цьому суд враховує, що за ч. 1 ст. 261 ЦК України, яка (стаття) встановлює порядок визначення початку перебігу позовної давності, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За існуючою судовою практикою початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У даному випадку таке право (право вимагати від відповідача відшкодувати витрати на його навчання) у позивача ( а за змістом п.7 наведеного Порядку і п. 4.3 Договору - й і у УМВС України у Сумській області, як юридичної особи публічного права і сторони Договору) виникло після звільнення відповідача з органів внутрішніх справ, про що УМВС України в Сумській області (як зацікавлена і правоспроможна сторона у Договорі) мало своєчасно повідомити позивача на виконання своїх зобовязань за Договором, строк дії якого взагалі сплив у липні 2012 року. А відтак, визначений ст.257 ЦК України трирічний строк загальної позовної давності сплив 23 лютого 2014 року, після звільнення відповідача зі служби, що і є підставою для відмови позивачу в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 3-5, 11, 12, 14, 256, 257, 261, 509 ЦК України, а також ст. ст. 1-5, 8-11, 15, 57-61, 79, 88, 212-214 та 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в .

Позов Національної академії внутрішніх справ залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляції на рішення суду.

Апеляція на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набере законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження рішення.

Суддя Глухівського міськрайсуду ОСОБА_7

Повний текст рішення суду виконаний суддею 08 липня 2015 року.