Справа №751/5693/15-ц
Провадження №2/751/1113/15
Рішення

Іменем України

08 вересня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Мороз К. В.

при секретарях Шестак І. М., Гнатюк І. М.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представників органу опіки та піклування Новозаводської районної у місті Чернігові ради Змійок А.А., Попович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про визнання місця проживання ОСОБА_6, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Чернігові, разом із позивачем, судові витрати в розмірі 243,60 грн. віднести за рахунок позивача. Свої вимоги мотивує тим, що з 20 липня 2002 року по 09 жовтня 2013 року він перебував у шлюбі з відповідачкою, що був зареєстрований у Чернігівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис № 916. За спільною заявою подружжя, що має дітей, а також на підставі статті 109 Сімейного кодексу України рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.10.2013 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку, а саме - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина звикла до позивача і до помешкання, у якому вона постійно проживала від самого народження, а саме - до квартири АДРЕСА_1. Дитина знаходилася на утриманні позивача як до, так і після розірвання шлюбу з відповідачкою. Факт проживання і реєстрації місця проживання дитини за вказаною адресою підтверджується довідкою паспортної служби комунального підприємства «Новозаводське» Чернігівської міської ради № 1960 від 28.04.2015 року. Відповідач певний час також проживала разом з позивачем, але ніколи не бажала реєструвати своє місце проживання разом з сім'єю.

З рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.10.2013 року про розірвання шлюбу вбачається, що спір про місце проживання дитини не вирішувався в судовому порядку, позивач також не звертався до колишньої дружини із позовними вимогами про стягнення з неї аліментів на утримання дитини і продовжував забезпечувати ОСОБА_6 самостійно й після розірвання шлюбу. Позивачу важко пригадати випадки, коли відповідач купувала продукти, оплачувала комунальні послуги або ж давала кошти на придбання палива для транспортних засобів, на яких позивач возив дитину на дошкільні та позашкільні заняття, у поліклініку, на дачу, на море, у цирк або у інші місця відпочинку, де вони з дитиною проводили своє дозвілля. Всі самостійні зароблені кошти позивач витрачала переважно на власні забаганки.

З моменту народження вихованням дитини займалася матір позивача - ОСОБА_8, яка прибирала квартиру, готувала дитині їсти, прала, виводила на прогулянки, їздила з дитиною на відпочинок, тощо. Позивач працював і заробляв кошти для того, щоб забезпечити дитині гідний розвиток і майбутнє, а у вільний час також готував дитині їжу, грав з нею і навчав усьому необхідному, піклувався про фізичний, духовний, моральний розвиток, про здоров'я дитини, брав участь як у дошкільному та шкільному навчанні та вихованні дитини, так і у позашкільному.

Не дивлячись на те, що дитина й надалі бажала проживати у квартирі, до якої вона звикла, наприкінці травня 2014 року відповідач таємно від позивача вивезла і передала дитину без згоди позивача і без рішення суду на виховання і постійне проживання до своїх батьків - ОСОБА_9 і ОСОБА_10.

Наскільки відомо позивачу сама відповідачка зараз фактично проживає у 1/3 частини двокімнатної квартири загальною площею 67,8 кв.м., яку вона має у приватній власності за адресою АДРЕСА_2.

Відповідач наполягає на тому, що дитині буде краще проживати разом з нею у 1/3 частини квартири загальною площею 67,8 кв.м. проте позивач категорично не згоден із цим і вважає, що в інтересах доньки проживати саме з ним за адресою АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 року і 09.10.2013 року шлюб розірвали. В 2007 році народилася дитина яка до семирічного віку проживала з ним і на його утриманні. Відповідач мало приділяла уваги дитині, до трьох років займалася дитиною, а потім стала займатися своєю кар'єрою, у вільний від роботи час займалася шопінгом, своїм життям. У вихованні дитини брали участь позивач та його мати. Перед розірванням шлюбу домовилися, що дитина проживатиме за адресою АДРЕСА_1. Було укладено письмовий договір і згідно п.1.3 договору дитина залишається проживати разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_1. Після розлучення 6 місяців дитина проживала з позивачем, але батьки відповідача почали тиснути і в квітні 2014 року змусили віддати дитину. Вже майже рік дитина живе з бабусею по АДРЕСА_3, відповідач проживає на АДРЕСА_2. Коли позивач намагався повернути дитину, відповідач нанесла йому побої та погрожувала вбити його, дані внесені до реєстру. 13.01.2015 року позивач звернувся з позовом про витребування дитини, оскільки відповідач часто виїжджала за кордон, але позов було залишено без розгляду. 05.05.2015 року позивач звернувся до Новозаводської районної ради про визначення місця проживання дитини, але йому відмовили і не врахували переваги щодо умов проживання - позивач обладнав 3 кімнати, працює ФОП - має достатній заробіток. Відповідач виходить заміж - це не враховано, не займається дитиною. Позивач переконаний, що дитина висловлює бажання проживати з ним. В порядку доповнення пояснив, що відповідач передала дитину на виховання бабусі та дідусю, дитина не потрібна матері, а йому не дають дитину. Зі слів доньки знає, що дитині не вистачає батька, а мати дитиною не займається. Відповідача цікавить лише успіхи у школи і здоров'ям дитини вона не займається, бабусі та дідусь лише балують дитину і не привчають до соціуму. Якби визначити місце проживання дитини з батьком, то він не буде перешкоджати відповідачу у спілкуванні з дитиною і відповідно дитина матиме двох батьків.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Пояснила, що дитину стороннім особам не залишала, займається її розвитком, в школі дитина найкраща учениця. Додала, що працює, має стабільний дохід, забезпечує дитину всім необхідним. Дитині не забороняється бачитися з батьком та його матір'ю, дитина буває в квартирі батька.

Представник відповідача просив відмовити у задоволені позову. В судове засідання представник відповідача 08 вересня 2015 року не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений. Суд згідно ст. 169 ЦПК України ухвалив судове засідання продовжити у відсутності представника відповідача ОСОБА_3.

Представники органу опіки та піклування Новозаводської районної у м. Чернігові ради просили відмовити у задоволені позову. Представник Попович І.М. в судовому засіданні пояснив, що було досліджено умови проживання, всі документи надані сторонами, матеріали школи і комісія прийшла до висновку, що дитині краще залишитися з матір'ю. Умови проживання є і у матері, і у батька, вони приймають активну участь у вихованні дитини. Прояву насильства від батьків не встановлено.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею дитини і матір'ю позивача. Сторони жили з нею 10 років, 6 років з ОСОБА_6. ОСОБА_1 не забирав дитину із садочку, іноді заводив, до 6 років ОСОБА_6 його не бачили, рідко ходив гуляти з дитиною. Всі заяви позивача надумані, він фактично хоче відібрати дитину від матері, яка є нормальною, працюючою. Для дитини буде велика травма, якщо її відібрати від матері. Дитина звикла до своєї квартирі, де спокійно живе з матір'ю. Додала, що позивач є її сином і упереджено до нього вона не ставиться, лише до його дій. Дитина не була повністю на його утриманні, відповідач також заробляла гроші. Заперечує щоб дитина проживала у квартирі де вона мешкає, не проти щоб приходила у гості. Сам позивач не дає свідку спілкуватися з дитиною, вимагає питати дозволу.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13., ОСОБА_14., які є товаришами позивача пояснили, що більше спілкуються з позивачем, характеризують його як порядну, спокійну, врівноважену людину, який не вживає спиртні напої та не курить. Завжди піклується про доньку, займається її розвитком та навчанням, відповідно дитина добре відноситься до батька. Свідки не бачили, щоб ОСОБА_1 обмежував дитину у продуктах харчування, купував всі звичні речі. Зі слів ОСОБА_1 відомо, що йому перешкоджають у спілкуванні з дитиною. У присутності свідка ОСОБА_12 на концерті ОСОБА_2 тримала доньку біля себе і не допускала до батька, дитина була пригніченою. У присутності свідків насильства зі сторони ОСОБА_1 по відношенню до дитини чи до іншої особи, не було.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що є сусідом ОСОБА_1, інвалідом, має багато вільного часу, а тому все бачить. У присутності свідка ОСОБА_1 намагався зустрітися з донькою, був з подарунками, але ОСОБА_2 заборонили, самої розмови не чув, але ОСОБА_1 до дитини не підійшов, тому свідок зробив такий висновок. Після літа 2014 року вихованням ОСОБА_6 займається мати ОСОБА_2, забирає зі школи і веде у напрямку вул. Любецькій в м. Чернігові, щоб сама ОСОБА_2 забирала доньку зі школи свідок не бачив. До цього періоду свідок бачив, що ОСОБА_1 гуляв з дитиною, розвивав дитину і вона була веселою, іноді бачив матір позивача, яка гуляла з онукою.

Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали архівної справи № 751/9488/13-ц, провадження № 2-о/751/121/2013, судом встановлено, що батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 6).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2013 року (а.с.5) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, Україна, 20.07.2002 року, запис за № 916 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишено «ОСОБА_2».

Згідно п. 1.2, 1.3 Договору між батьками щодо здійснення батьківських прав і обов'язків та про визначення місця проживання дитини від 19 вересня 2013 року (а.с.8-9 справи № 751/9488/13-ц, провадження № 2-о/751/121/2013) визначено, що батьки домовилися про місце проживання дитини та про порядок здійснення батьківських прав матір'ю та батьком, який після розірвання шлюбу проживатиме окремо від дитини. Місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання матері, а саме - по АДРЕСА_1. У разі зміни місця проживання дитини, мати зобов'язується попереджати батька письмово із зазначенням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання.

Згідно копії довідки № 1960 від 28.04.2015 року КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради ( а. с. 7) ОСОБА_1 та ОСОБА_6, 2007 р.н. зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

Працевлаштування і дохід ОСОБА_1 за період з січня 2014 року по березень 2015 року підтверджується наданими матеріалами а. с. 10-12.

Копією Довідки № 94 від 15.04.2015 року ( а. с. 13) підтверджується перебування у власності ОСОБА_1 житлового будинку в с. Рудка, Чернігівського району, земельної ділянки та використання земельної ділянки для вирощування овочів.

З копії характеристики ДОЖФ № 2 КП "Новозаводське" ЧМР від 23.04.2015 року ( а. с. 14) вбачається, що скарг і заяв на ОСОБА_1 за місцем його реєстрації та проживання не надходило.

З копії посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого 14.08.1996 року ( а. с. 75) вбачається, що ОСОБА_1 дозволено керування транспортними засобами категорії "В". З копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів ( а. с. 76-77) вбачається, що ОСОБА_1 має право на керування транспортними засобами зареєстрованими за ОСОБА_16 і ОСОБА_17

З копії довідки медичного центру "Довіра" від 23.04.2015 року ( а. с. 78) вбачається, що ОСОБА_1 звертався з проханням здійснити медичне обстеження ОСОБА_6, 2007 р.н..

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 ( а. с. 80) останній визнаний здоровим.

З копії характеристики Чернігівського національного технологічного університету від 12.05.2015 року ( а. с. 83) вбачається, що ОСОБА_2 за місцем роботи характеризується позитивно.

Довідкою № 540 від 16 червня 2015 року ( а. с. 86) підтверджений розмір доходу ОСОБА_2. за період з грудня 2014 року по травень 2015 року.

З копії довідки № 289 від 29.04.2015 року ( а. с. 87) вбачається проживання ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_6, 2007 року народження за адресою АДРЕСА_2 без реєстрації з вересня 2014 року.

Рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у місті Чернігові ради № 124 від 25 травня 2015 року (а.с.102-103) вирішено затвердити висновок щодо недоцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1

Як вбачається з актів обстеження житлових умов ОСОБА_1 за місцем його реєстрації та проживання від 09 червня 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 квартира повністю відповідає встановленим нормам для проживання дитини та інших членів сім'ї (а.с.66).

Згідно ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що сторони мають належні умови для проживання малолітньої ОСОБА_6, 2007 року народження, довідками про доходи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджені доходи за місцем роботи, належних та допустимих доказів зловживання сторонами спиртними напоями або наркотичними засобами або наявності аморальної поведінки, що може зашкодити розвиткові дитини, суду не надано.

Відповідно до положень ч.1 ст. 161 СК України при вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав і обов'язків та про визначення місця проживання дитини від 19 вересня 2013 року, відповідно до якого сторони домовилися, що дитина залишається з матір'ю, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, а саме відсутність доказів, що хтось із батьків малолітньої ОСОБА_6 ухиляється або неналежним чином виконує батьківські обов'язки, вік дитини, особиста прихильність дитини до матері, яка зазначена в інформації щодо виховання учениці ліцею № 32 № 729-098 від 21.05.2015 року ( а. с. 84-85).

В ході судового розгляду справи не встановлені виняткові обставини для розлучення малолітньої ОСОБА_6, 2007 року народження з матір'ю ОСОБА_2, а тому суд погоджується з рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у місті Чернігові ради № 153 від 13 липня 2015 року про затвердження висновку щодо недоцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 і відмовляє у задоволені позовних вимог.

Наявність між сторонами домовленості про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 з матір'ю за адресою АДРЕСА_1 судом не приймається до уваги, оскільки зазначена умова порушує вимоги Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Обґрунтування позивача позовних вимог в частині наявності у нього переваг по відношенню до відповідача в частині житлових умов, матеріального забезпечення та можливості більшого часу приділяти для виховання та розвитку доньки, ні є винятковими обставинами для розлучення малолітньої дитини з матір'ю.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ч.1 ст. 160, ч. ч. 1, 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

Вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К. В. Мороз