У Х В А Л А

18 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М.,Романюка Я.М.,Гуменюка В.І.,
розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_7 про стягнення суми заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» (далі - ТОВ «Харків Екоресурс») звернулося до суду з вищевказаним позовом. Просило стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивача заборгованість за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 491 грн. 48 коп., з яких 408 грн. 60 коп. - сума основної заборгованості, 67 грн. 53 коп. інфляційні витрати та 15 грн. 35 коп. - 3% річних від простроченої суми, вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ «Харків Екоресурс» посилалося на те, що відповідачі є споживачами послуг, які надає товариство з вивезення побутових відходів по вул. Ткаченківській, 10-А у місті Харкові на підставі Договору на вивезення побутових відходів. Станом на 1 жовтня 2014 року відповідачі не здійснили оплату за надані послуги з 1 липня 2013 поку по 30 вересня 2014 року, сума їх заборгованості за вказаний період становить 408 грн. 60 коп.Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 23 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Харків Екоресурс» суму основної заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів у розмірі 408 грн. 60 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 квітня 2015 року, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 23 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У вересні 2015 року до Верховного Суду України звернулося ТОВ «Харків Екоресурс» з заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2015 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 19 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» та статті 156 Житлового кодексу Українськї РСР (далі - ЖК Українськї РСР).

Як на приклад наявності зазначеної підстави для подання заяви про перегляд судового рішення ТОВ «Харків Екоресурс» посилається на постанову Верховного Суду України від 30 жовтня 2014 року (справа № 6-59 цс 13).

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідность судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце неоднакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, яка переглядається, відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Харків Екоресурс», апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що власником квартири є ОСОБА_7, яка до участі у справі залучена лише як третя особа, а у відповідачів, які проживають у даній квартирі, обов'язки у таких випадках виникають лише перед власником квартири відповідно до статті 156 ЖК Української РСР та статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Разом з тим, Верховний Суд України в постанові від 30 жовтня 2013 року (справа 6-59 цс 13), наданій заявником для порівняння, відповідачі по справі відповідно до свідоцтва про право власності є співвласниками квартири в якій зареєстровані та проживають, але вони своєчасно не сплачували кошти за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в наслідок чого у них утворилась заборгованість.

Таким чином, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин неоднаково застосував норми матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень.

За таких обставин, наведене заявником судове рішення не свідчить про невідповідність рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_7 про стягнення суми заборгованості за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Харків Екоресурс» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2015 року відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: В.М. Сімоненко
Я.М. Романюк
В.І.Гуменюк