Справа № 712/2-1240/2011
У Х В А Л А

20 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі

Головуючого Дроботі В.В.

суддів Власова С.О., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Рогач О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засідання справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

13 червня 2013 року Ужгородський міськрайонний суд видав виконавчий лист по справі за № 2-1240/11, згідно якого ОСОБА_1, 1962 р.н., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,1988 р.н. підлягали виселенню з житлового будинку АДРЕСА_1.

У зв'язку з тривалим невиконанням боржниками даного рішення головний державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції 4 березня 2015 року звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржників.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції задовольнив подання виконавця, дозволивши йому примусове входження в будинок АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі боржники просять ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання. Вказувють на те, що справа розглянута у їх відсутності, що позбавило суд можливості перевірити їх доводи з питання, що розглядалось. Окрім того, виконавець вправі безперешкодно увійти до приміщення боржника і без судового рішення.

Колегія суддів вваж є, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.2 ст.78 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення про виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

В матеріалах даної справи містяться постанови, акти та листування держаного виконавця, з яких видно, що боржники протягом 2014-2015 років добровільно не виконали рішення суду про виселення з житлового будинку (а.с. 8-31).

Вказані обставини давали підстави виконавцю для примусового виконання рішення суду.

Згідно положень ч.ч. 3 та 4 ст. 78 Закону № 606-XIV від 21 квітня 1999 року при примусовому виконанні рішення державний виконавець повинен зокрема окрім звільнення приміщення від осіб, які виселяються, також звільнити дане приміщення від майна боржників та належних їм домашніх тварин.

Для здійснення цих дій та у випадку необхідності проведення опису майна державний виконавець повинен примусово увійти в приміщення.

Реалізація такого права здійснюється за допомогою правового механізму, передбаченого п. 15 ч.3 ст.11Закону № 606-XIV та ст. 376 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції постановив ухвалу про надання дозволу на примусове входження до житлового будинку у суворій відповідності з вимогами закону.

Доводи скарги до уваги прийняті бути не можуть .

Відповідно до положень ч. 2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла без виклику чи повідомлення сторін.

Таким чином, права апелянтів розглядом даної справи без їх участі суд першої інстанції не порушив.

Можливість безперешкодного входження державного виконавця при виконанні судового рішення до приміщення боржника не позбавляє його права на вчинення таких дій при наявності відповідного судового рішення, тим більше, що у спірному приміщенні може знаходитись майно боржників, яке необхідно буде описати та передати для відповідального зберігання.

У будь-якому випадку оскаржувана ухвала не порушує права, свободи чи інтереси боржників у виконавчому провадженні.

Згідно приписів п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст..ст. 307,312 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Відповідно до положень п. 23 ч.1 ст. 293 та п.2 ч.1 ст.324 ЦПК України ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно

Суддя: В.В. Дроботя