Справа № 639/4008/15-ц
Пров.: 2/639/1376/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Рубіжного С.О..

за участю секретаря - Чубенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2., в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 06 лютого 2015 року між ним та відповідачем, відповідно до якого він передав у власність відповідачу належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до п.п. 6,7 Договору відповідач зобовязався надавати медичну допомогу, забезпечувати ліками та засобами гігієни, у разі потреби купувати та доставляти продукти харчування. Вартість харчування, догляду та необхідної допомоги за місяць сторонами визначена в сумі 200 грн. Зазначає,, що відповідач відповідно до умов договору не виконує свої зобовязання, не надає продуктів харчування, взагалі не надає будь-якої допомоги. На підставі чого просить розірвати договір довічного утримання, припинити за відповідачем право власності на квартиру та визнати за ним право власності на спірну квартиру.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

06 лютого 2015 року був укладений договір довічного утримання, між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, реєстровий № 154. Право власності за реєстровано за відповідачем. Предметом договору є квартира АДРЕСА_1, яка належала позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 25.02.2011 року за реєстр. № 318. (а.с. 4,9).

Відповідно до п.п. 6,7 Договору відповідач зобовязався надавати медичну допомогу, забезпечувати ліками та засобами гігієни, у разі потреби купувати та доставляти продукти харчування. Вартість харчування, догляду та необхідної допомоги за місяць сторонами визначена в сумі 200 грн..

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У силу вимог ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що відповідач визнав позов в повному обсязі, обставини на які посилається позивач не підлягають доказуванню, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Визнання відповідачем позову не суперечить законодавству та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

В частині вимог про припинення права власності на відповідачем на спірну квартиру, вимоги не підлягають задоволенню, оскільки при розірванні договору право власності переходить до відчужувача, що передбачено законодавством, тому додаткового захисту судом не потребує.

Судові витрати, які документально підтверджені, у відповідності до статті 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-216, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 06 лютого 2015 року року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 154.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 856 (вісімсот пятдесят шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя С.О. Рубіжний