Номер провадження: 22-ц/785/4880/15
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Київського районного суду м.Одеси від 6 квітня 2015 року,

встановила:

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 07.07.1970 року він отримав виробничу травму, пов'язану з виробництвом на РБУ - 7 треста «Легпищемашстрой», що підтверджується актом № 1 від 07.07.1970 року.

05.05.1970 року позивачу висновком МСЕК встановлено 65% відсотків втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за каліцтвом безстроково, та підтверджено при повторному обстеженні 10.04.2012 року.

Починаючи з дати встановлення втрати професійної працездатності РБУ-7 треста «Легпищемашстрой», а в подальшому його правонаступник - товариство з обмеженою відповідальністю «Стікон» виплачує позивачу втрачений заробіток в розмірі 152,68 грн. щомісяця.

Однак з 01.04.2001р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» і ст.29 цього Закону передбачає, що такі виплати повинен здійснювати Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі Фонд) з перерахуванням сум страхових виплат у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Однак перерахування страхових сум не здійснювалося, внаслідок чого позивачу не було виплачено з 01.04.2001 року по 01.12.2014 року 75 617,85 гривень.

На неодноразові звернення позивача до Фонду та до товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» документи, що підтверджують право позивача на страхові виплати, не передані до Фонду.

Позивач просив зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «Стікон» сформувати та передати особову справу позивача до Відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Одеса за актом прийому-передачі та стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Одеса заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.12.2014 року у сумі 75 617,85 гривень.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 6 квітня 2015 року позов задоволений частково: суд забов»язав товариство з обмеженою відповідальністю «Стікон» передати до Фонду особову справу позивача. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови в позові та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Тому рішення суду в частині задоволення позовних вимог не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та доводи заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення з Фонду заборгованості по щомісячним страховим виплатам у сумі 75 617,85 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня вина Фонду в тому, що не була сформована особова справа позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07.07.1970 року позивач отримав виробничу травму, пов'язану з виробництвом на РБУ - 7 треста «Легпищемашстрой», що підтверджується актом № 1 від 07.07.1970 року.

05.05.1970 року позивачу висновком МСЕК встановлено 65% відсотків втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за каліцтвом безстроково, та підтверджено при повторному обстеженні 10.04.2012 року.

Починаючи з дати встановлення втрати професійної працездатності РБУ-7 треста «Легпищемашстрой», а в подальшому його правонаступник - товариство з обмеженою відповідальністю «Стікон» виплачує позивачу втрачений заробіток в розмірі 152,68 грн. щомісяця.

З 01.04.2001р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Цим законом обов»язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної ушкодженням здоров»я, покладений на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Пунктом 3 Прикінцевих положень цього Закону встановлено, що передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюються Фондом.

Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001р. № 10 затверджена Інструкцію про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату. Пунктом 6 цієї Інструкції передбачено, що прийняття особових справ потерпілих здійснюється відділеннями виконавчої дирекції Фонду за узгодженням з комісією з прийому особових справ та за графіками, які складаються цими відділеннями, узгоджуються з вищезазначеною комісією і затверджуються виконавчою дирекцією Фонду. Графіки доводяться до заінтересованих юридичних та фізичних осіб за 15 діб до встановленої дати початку прийому особових справ.

Суд першої інстанції не врахував, що зазначеними нормами на відділення Фонду покладений обов»язок організації передачі документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату. Однак відділенням виконавчої дирекції Фонду у м. Одеса не були виконані дії по передачі особової справи позивача (в справі відсутні відомості по складання цим відділенням графіку передачі справ з підприємства, в якому працював позивач, та в якому отримував виплати втраченого заробітку; включення відповідача в цій графік; та доведення цього графіка до підприємства за 15 діб до встановленої дати початку прийому особових справ). Навіть після звернення позивача до відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Одеса, воно не здійснило заходів до формування особової справи позивача та проведення страхових виплат. Наслідком невиконання цього обов»язку зазначеним відділенням стало те, що воно не виплачувало відповідачу страхові виплати за період з 01.04.2001 року по 01.12.2014 року та не здійснювало їх перерахунок відповідно до частини 2 статті 29 Закону.

Частина 2 статті 29 Закону, яка діяла в цей період, передбачала, що перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі:

1) зміни ступеня втрати професійної працездатності;

2) зміни складу сім'ї померлого;

3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

За розрахунком позивача заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01.04.2001 року по 01.12.2014 року складає 75 617,85 гривень.

Відповідно до статті 40 Закону якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Колегія суддів вважає, що заборгованість в сумі 75 617,85 гривень виникла з вини відділення виконавчої дирекції Фонду у м. Одеса, а тому підлягає стягненню з цього відділення на користь позивача.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення заборгованості в сумі 75 617,85 гривень не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, тому рішення суду в цій частині на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 6 квітня 2015 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса заборгованості по щомісячним страховим виплатам в сумі 75 617 гривень 85 копійок та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса на користь ОСОБА_2 заборгованість по щомісячним страховим виплатам в сумі 75 617 гривень 85 копійок.

В решті рішення Київського районного суду м.Одеси від 6 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш