АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 666/3438/15-ц Головуючий в І інстанції Ратушна В.О.
Провадження №22ц/791/2900/2015 Доповідач Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 28 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Колісниченко А.Г., Капітан І.А.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 28 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом зазначаючи, що 09.09.2011 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до якого відповідачка позичила у нього 65000 доларів США, що еквівалентно 520000 грн, строком до 01.06.2015 року без нарахування відсотків. Посилаючись на те, що у визначений сторонами строк відповідачка борг по договору не повернула, з уточненнями, остаточно просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 20000 доларів США, що станом на 28.09.2015 року еквівалентно 432400 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 28 вересня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 432400 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду змінити, зменшивши суму боргу яка підлягає стягненню з неї на користь позивача з 432400 грн до 160000 грн та зменшити суму стягнутого судового збору з 3654 грн до 1600 грн.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка, отримавши від позивача у позику грошові кошти, взятого на себе зобов'язання із повернення коштів у повному обсязі не виконала, а тому частина боргу, що залишилися, а саме 20000 доларів США, підлягає примусовому стягненню в гривнях, еквівалентному долару США за курсом НБУ на день ухвалення рішення.

Проте з такими висновками суду в повному обсязі погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 09.09.2011 року між сторонами було укладено договір позики відповідно до умов якого ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 у борг гроші у сумі 520000грн, що є еквівалентом 65000 доларів США за встановленим сторонами обмінним курсом 1дол.=8грн., строком до першого червня 2015року без нарахування відсотків (а.с.4).

23.10.2011року ОСОБА_1 повернула ОСОБА_2 частину боргу у сумі 45000 доларів США (а.с.13).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, ? незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ст. ст. 192, 533 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця - гривня, а іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при укладенні договору позики сторони домовились, що при поверненні грошових коштів за договором будуть виходити саме з суми 520000 грн отриманою ОСОБА_1 за встановленим обмінним курсом 1 долар США = 8 грн, без будь-яких додаткових умов.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором позики повинен здійснюватися за встановленим сторонами у договорі обмінним курсом.

Так, згідно договору позики позивач надав відповідачці в борг 520000 грн, що є еквівалентом 65000 доларів США, частину боргу в сумі 45000 доларів США ОСОБА_1 повернула, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягненню підлягає сума боргу, яка залишилася, а саме 20000 доларів США.

За таких обставин на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню борг в сумі 160000 грн, що еквівалентно 20000 доларів США, за встановленим сторонами у договорі обмінним курсом.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушеннями норм матеріального та процесуального права, а тому на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК країни воно підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольни.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 28 вересня 2015 рокузмінити, зменшивши суму боргу до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 432400 грн до 160000 грн, а також зменшити суму судового збору з 3654 грн до 1600 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: