Провадження № 2/229/1410/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківки Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,

встановив:

15 вересня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, у якому вказав, що 30 липня 2015 року він досяг повноліття, але продовжує навчання у державному навчальному закладі «Дружківський професійний ліцей», яке закінчиться 30 червня 2016 року. ОСОБА_2 є його батьком, який сплачував аліменти на утримання позивача до досягнення ним повноліття. Позивач несе витрати, повязані зі своїм навчанням, а саме: витрати на придбання одягу, підручників, взуття, які становлять близько 1500-2000 грн. на місяць. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь в розмірі 1200 грн. щомісяця.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що йому потрібні кошти на придбання одягу 200-300 грн. щомісяця, на придбання солодощів та цигарок 80 грн. щодня, на придбання канцелярських товарів 80 грн. на місяць, на оплату щомісячних внесків у ліцеї 25 грн., на харчування у їдальні 30 грн. щодня. Ще йому потрібні кошти на оплату написання дипломної роботи у розмірі 4500 грн. До батька з проханням надавати йому матеріальну допомогу під час навчання він не звертався, але при зустрічах з батьком останній дає йому гроші по 20, 50, 100 грн. Також бабуся з боку батька періодично дає йому гроші, останній раз у сумі 300 грн. Йому відомо, що батько не працює, він сплачує аліменти на молодшого брата позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що періодично надає синові гроші під час зустрічей. Також його мати бабуся позивача дає йому гроші. На утриманні у нього знаходиться менший син, також відповідач удруге одружений і його дружина не працює. На даний час він не працює. Вважає, що не повинен сплачувати сину гроші на купівлю цигарок, оплату дипломної роботи, та інші витрати, не повязані з навчанням. Згоден сплачувати аліменти у розмірі 400 грн. на місяць.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив таке.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 і проживає окремо від нього.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

ОСОБА_1 досяг повноліття, але продовжує навчання у державному навчальному закладі «Дружківський професійний ліцей», стипендію не отримує. Відповідно до довідки № 131 від 05 серпня 2015 року строк навчання закінчується 30 червня 2016 року.

Суд вважає, що у звязку з навчанням ОСОБА_1 несе витрати і потребує матеріальної допомоги батьків.

Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Суд вважає, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги на придбання канцелярських товарів, на щоденне харчування у їдальні навчального закладу, придбання одягу. Відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України суд виходить з того, що відповідач на час розгляду справи не працює, що є підставою для визначення судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а тому вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь ОСОБА_1 у сумі 400 грн. на місяць. Суд вважає, що ця сума є достатньою для покриття витрат ОСОБА_1, повязаних з його навчанням. Суд при визначенні розміру аліментів бере до уваги можливість надання позивачу матеріальної допомоги його матір'ю, також вважає, що витрати на придбання солодощів, цигарок не повязані з навчанням. Крім того, суд вважає, що витрати позивача на оплату виготовлення дипломної роботи іншою людиною замість нього самого також не є такими витратами, а свідчать про небажання позивача самостійно виконувати роботу, передбачену навчальним планом, бажанням купити таку роботу у іншої людини. Крім того, у судових дебатах позивач погодився на розмір аліментів, визнаних відповідачем.

Суд не бере до уваги наявність у позивача на утриманні іншої неповнолітньої дитини, непрацездатної дружини, стан його здоровя, оскільки доказів на підтвердження цих фактів суду не надано.

Тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 400 грн. на місяць до закінчення навчання ОСОБА_1, але без урахування часу канікул, оскільки в цей час позивач не несе витрат, повязаних з процесом навчання: не купую навчальну літературу, канцелярські товари, не їздить до навчального закладу, не харчується у їдальні тощо.

В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь державного бюджету м. Дружківки у сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 131, 209, 212-215, 367 ЦПК України, на підставі ст.198 201 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання задовольнити частково.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на період його навчання у державному навчальному закладі «Дружківський професійний ліцей» Донецької області в розмірі 400 (чотириста) грн.. 00 коп. до 30 червня 2016 року, починаючи з 15 вересня 2015 року без урахування часу канікул.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць піддати негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету м. Дружківки судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 26 жовтня 2015 року.

Суддя: С. О. Рагозіна