Провадження № 2-2815/10 Справа № 2-2815/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Білецької А.М.

при секретарі - Кошкіній Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу ОСОБА_1 Пентелеєвича до Державного підприємства «Завод ім.. ОСОБА_2», Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання неправомірними бездіяльності відповідача, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся з позовом до відповідача, Державного підприємства «Завод ім.. ОСОБА_2» про визнання неправомірною бездіяльності та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що працював у відповідача з 1995 року по 2007 рік включно у структурних підрозділах на посадах наукових працівників, як особа яка, що має науковий ступінь кандидата технічних наук та працював за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь (галузь науки технічна 05.04.02). Науково-технічна робота складала 90 % його трудової діяльності, що підтверджується присудженням наукового ступеню кандидата технічних наук в 1982 році, великою кількістю науково-технічних звітів та висновків про дослідження та доведення двигунів, сімнадцятою науково-технічними публікаціями. Таким чином, стаж його наукової праці на Державному підприємстві «Завод ім.. ОСОБА_2» склав 44 роки, що дає йому право на призначення наукової пенсії.

З цього приводу він звернувся о Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова.

Згідно з розясненнями начальника відділу управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова для вирішення питання щодо пизначення пенсії згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», відповідач повинен був надати відділу з призначення пенсій № 1 управління уточнюючу довідку щодо періодів його наукової роботи з 1995 року по 25.01.2007 року.

Він неодноразово звертався до відповідача з проханням видати таку довідку, однак відповідач відмовився, в звязку з чим йому було відмовлено в оформленні пенсії.

Таку відмову відповідача, він, позивач, розцінює як грубе порушення його права на пенсію, яке завдало йому моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просив відмовити з наступних підстав. Згідно ст.. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств або організацій. Тобто норми зазначеної постанови не можуть бути застосовані для даного випадку. Іншими ж нормативними актами, надання такої довідки не передбачено. Трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості для призначення вказаному працівникові пенсії, а саме: спеціальність, період роботи, накази та розпорядження про призначення на посади. Крім того, віднесення спеціальностей працівників до групи спеціальностей галузей науки не є компетенцією підприємства.

Представник третьої особи, Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова, покладав вирішення рішення по справі на розсуд суду.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював у відповідача, на державному підприємстві «Завод ім.. ОСОБА_2» з 1955 року по 2007 рік включно. Науково технічна робота складала 90% трудової діяльності позивача, що підтверджується присудженням наукового ступеню кандидата технічних наук в 1982 році, великою кількістю науково-технічних звітів та висновків про дослідження та доведення двигунів, сімнадцятою науково-технічними публікаціями.

Згідно ст.. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» право на призначення наукової пенсії мають наукові (науково-педагогічні працівники) працівники, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, зокрема, чоловіки 60 років при наявності стажу роботи 25 років, в тому числі стажу наукової роботи не мене 20 років.

Згідно зі ст. 22-3 вищезазначеного закону до стажу наукової роботи зараховується, зокрема, час роботи осіб, які мають науковий ступінь, за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, з дня зайняття посади за цією спеціальністю.

Таким чином, стаж наукової праці позивача склав 44 роки, що дає йому право на призначення наукової пенсії.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова для вирішення питання щодо призначення пенсії згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», відповідач повинен був надати відділу з призначення пенсій № 1 управління уточнюючу довідку щодо періодів його наукової роботи з 1955 року по 25.01.2007 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням видати таку довідку, однак відповідач відмовився, в звязку з чим позивачу було повідомлено в оформленні пенсії.

Суд вважає таку відмову відповідача, державного підприємства «Завод ім.. ОСОБА_2», необґрунтовано та такою, що порушує права позивача на отримання наукової пенсії.

З вищевказаних підстав, суд не приймає до уваги заперечення відповідача.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача відшкодування моральної шкоди 5 000 гривень. Суд вважає, що позивач зазнав моральних страждань, так як присвятив 52 роки свого життя роботі на підприємстві, із яких 44 роки науковій діяльності, спрямованій на розвиток підприємства, однак, його зусилля не знайшли не лише належної оцінки з боку відповідача, а навпаки, відповідачем були допущені порушення його прав.

Керуючись ст.. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.. 22-3, 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність»,

Виршив:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобовязати Державного підприємства «Завод ім.. ОСОБА_2» видати ОСОБА_1 Пентелеєвичу уточнюючу довідку, документально підтверджуючу його науковий стаж, в якій зазначити: яку він займав посаду та за якою спеціальністю, (вказати спеціальність) відповідно до групи спеціальностей (вказати групу спеціальностей), галузі науки (вказати галузь науки), з якої присуджено науковий ступінь та зазначити з якої спеціальності присуджено науковий ступінь, первинні документи за час виконання робоит на підставі яких видана зазначена довідка (накази про зарахування на посади, диплом кандидата наук, автореферат дсиртації на здобуття вченого звання, посадові інструкції).

Стягнути з державного підприємства «Завод ім.. ОСОБА_2» на користь позивача 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди, 8,50 гривень державного мита та 37 гривень витрат на інформацно-технічне забезпечення процесу, а всього 5045,50 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 296 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_3