Справа № 428/2700/15-ц
Провадження № 2/428/1133/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого суддіОлійник В.М.,

при секретаріГетьманцевій Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття її з реєстрації у примусовому порядку, треті особи: Комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр», Сєвєродонецький міський відділ державної міграційної служби України в Луганській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття її з реєстрації у примусовому порядку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що він є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 16.02.2000 року. Зазначений договір дарування був зареєстрований приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 у реєстрі за номером 552. Крім того зазначений договір був також на законних підставах зареєстрований у Бюро технічної інвентаризації м.Сєвєродонецька, за номером 483 від 05.04.2000 року. Однак, за вищевказаною адресою по теперішній час зареєстрований гр.ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_2 його син. Але де знаходиться ОСОБА_2 він не знає, де на теперішній час він проживає не відомо. Засоби зв'язку з ним теж невідомі. Майнових прав на зазначену квартиру син також не має. Всі комунальні послуги позивач оплачує самостійно, або інші люди за його згодою. Жодного разу ОСОБА_2 не допомогав в сплаті комунальних та інших платежів стосовно зазначеної квартири, не робив ремонтних робіт, не поліпшував її благоустрій. Факт реєстрації ОСОБА_2 у належній позивачу квартирі, створює для нього певні незручності у користуванні квартирою та обмежує обсяг його прав, отже у зв'язку з чим він просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом та зняти його з реєстрації у примусовому порядку оскільки вважає, що ОСОБА_2, відповідно до ст.71 ЖК України, втратив право на користування жилим приміщення, а його відмова від добровільного зняття з реєстрації, порушує його права на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, заявлені вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи КП «ЄРЦ» в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, справу вирішити на розсуд суду.

Представник третьої особи СМВДМСУ в Луганській області в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надходило.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Крім того у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У відповідності до Узагальнення практики розгляду судами цивільних справ про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення «Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Суд захищаючи права власності громадян, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно із копією договору дарування квартири від 16.02.2000 року ОСОБА_1 прийняв в дар квартиру № 10 за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, буд.41. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 552.

З копії домової книги для прописки громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

З акту КП «Єдиний розрахунковий центр м.Сєвєродонецька» 25.09.2014 року, вбачається, що із січня 2013 року за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_2 фактично не проживає.

Як встановлено з позовної заяви, існування реєстрації відповідача в квартирі позивача обмежує його права власника, у звязку із чим позивач вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном згідно із ст.391 Цивільного кодексу України.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та вважаються судом доведеними, крім того визнання відповідачем позову не порушує вимог закону та прав інших осіб, у звязку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття її з реєстрації у примусовому порядку підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-228, 232, 233 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, підписаною від імені України 09 листопада 1995 року та ратифікованою Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття її з реєстрації у примусовому порядку, треті особи: Комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр», Сєвєродонецький міський відділ державної міграційної служби України в Луганській області задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування належною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, знявши ОСОБА_2 з реєстрації у примусовому порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник