Провадження № 2/127/4458/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 липня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3, до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона з 25.08.1974 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 08.11.2014 року помер ОСОБА_5, однак заповіт він не залишив, тому спадкування здійснюється за законом. Оскільки померлий перебував у шлюбі з ОСОБА_1, то вона являється спадкоємцем першої черги. Позивач зазначає, що вона прийняла спадщину, подавши відповідні заяви до Третьої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, в результаті чого була заведена спадкова справа №3/2015. Донька померлого відмовилася від спадкування.

ОСОБА_5 був членом житлово-комунального кооперативу з будівництва двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 та ним було повністю внесений пай за рахунок власних коштів, за дану квартиру. Таким чином, ОСОБА_5 набув право приватної власності на вказану квартиру, проте воно не було зареєстровано. На даний час позивач проживає в спадковій квартирі, утримує її в належному стані, здійснює всі витрати на її утримання та зареєстрована в ній.

Оскільки позивач являється спадкоємцем померлого, вона звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру, однак нотаріус Третьої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 842/02-31 від 13.05.2015 року. Дана відмова була мотивована тим, що реєстрація права приватної власності на квартиру не проводилась.

Зважаючи на вищевикладене, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на квартиру під №63 в житловому будинку під № 106 по вул. Келецькій в м. Вінниці, загальною площею 51,48 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого 08.11.2014 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити та залишити за нею судові витрати.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, попередньо надіславши на адресу суду заяву, в якій зазначила, що в зв'язку з тим, що вона проживає в м. Києві не має можливості з'явитись до суду, позов ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради - ОСОБА_2 у судовому засіданні при вирішенні справи поклалася на розсуд суду.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-АМ № 298319 від 25.08.1974 року, виданого Турбівською сільською радою Липовецького району Вінницької області, судом встановлено, що 25.08.1974 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 38. Після одруження ОСОБА_6 прийняла прізвище чоловіка - ОСОБА_5 (а.с. 12).

З свідоцтва про народження серії I-АМ № 496291, виданого 20.08.1975 року міським відділом ЗАГС, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 307144, виданого 21.11.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби ОСОБА_4 МУЮ у Вінницькій області, ОСОБА_5 помер 08.11.2014 року (а.с. 9).

З довідки № 5430а, виданої МКП "ЖЕК №12", від 15.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, загальною площею 51,48 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., яка є власником особового рахунку. Квартира знаходиться в кооперативній власності (а.с. 11).

Також факт реєстрації позивача в спірній квартирі підтверджується відміткою зробленою в її паспорті (а.с.10).

З довідки № 90, виданої МКП "ЖЕК №12", від 19.05.2015 року вбачається, що член кооперативу ОСОБА_5 повністю вніс пай в сумі 5867,00 крб. в цінах забудови 1981р.за 2-х кімнатну кооперативну квартиру № 63, яка знаходиться в м. Віннниці по вул. Келецькій в будинку №106 (а.с. 8).

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 32). На підставі поданої заяви, була заведена спадкова справа за № 3/2015, про що свідчать витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.01.2015 року (а.с.39).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 відмовилася від всієї належної їй частки спадщини, що залишилася після смерті її батька на користь дружини померлого ОСОБА_1 (а.с. 31 зворіт).

Оформити спадщину на вказану вище квартиру позивач не має можливості, оскільки, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом Третьою ОСОБА_4 державною нотаріальною конторою. Відмова нотаріуса була мотивована тим, що реєстрація права приватної власності на квартиру не проводилась (а.с. 7).

З правової позиції Верховного Суду України, викладеної в п. 6-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" №9 від 18.09.1987 року та постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.12.2013 року у справі №6-138цс13, вбачається, що член ЖБК особисто набуває право власності на кооперативну квартиру, якщо він вніс пай за рахунок власних коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент здійснення паєнагромадження спадкодавцем ОСОБА_5 правовідносини регулювались Законом України "Про власність".

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону Україну "Про власність", член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ст. 137 ЖК Української РСР, порядок організації та діяльності житлово-будівельних кооперативів установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Примірним статутом житлово-будівельного кооперативу та іншими актами законодавства Української РСР. Примірний статут житлово-будівельного кооперативу затверджується Радою Міністрів Української РСР.

Згідно з п. 19 Примірного статуту ЖБК, затведженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 року № 186, житловий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу.

Таким чином, сам вступ до ЖБК не створює для пайовика права власності на отримання ним квартири до того часу поки він не виплатить пай повністю. Власником житлового будинку і переданих грошових коштів до цього моменту є кооператив, і тільки член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за житлове приміщення, надане йому в користування, набуває права власності на нього.

Крім того, відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" від 18.09.1987 року №9, член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З правової позиції, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.12.2013 року по справі №6-138цс13, вбачається, що згідно зі ст. 15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

Аналогічні положення містяться й в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінльних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р.

Також в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включаються відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Таким, чином двокімнатна квартиа №63 в будинку №106 по вул. Келецькій в м. Вінниці, входить до спадщини позивача.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті її чоловіка ОСОБА_5 08.11.2014 року (згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки).

Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно.

Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо внаслідок відсутності реєстрації права приватної власності на квартиру, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1223, 1258, 1218-1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. 137 ЖК Української РСР, ст. 50 Закону України "Про нотаріат", ст. 15 Закону Україну "Про власність", п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" від 18.09.1987 року №9, ст.ст. 10, 57-60, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3, до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на квартиру №63 в житловому будинку № 106 по вул. Келецькій в м. Вінниці, загальною площею 51,48 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого 08.11.2014 року.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, у відсутність яких воно ухвалене, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: