Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2015 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Котова В.Г.,

при секретарі Слісаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 377,02 грн.,-

В С Т А Н О В И В :

До Южного міського суду Одеської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.08.2008 року у розмірі 15 961,21 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3017,78 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом у розмірі 11707,18 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 736,25 грн. штраф (процентна складова).

В подальшому позивач надав до суду уточнену позовну заяву, згідно якої остаточно визначив суму заборгованості за кредитом у розмірі 7 377,02 грн.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 22.08.2008 року між сторонами був укладений договір (заява позичальника), згідно з умовами якого банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 01.2010, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 3100, 00 грн. та відповідач зобовязаний повернути кредит, сплати проценти в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами кредитного договору від 22.08.2008 року позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, тоді як відповідач в порушенні вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, розмір простроченої заборгованості ОСОБА_1 по кредиту перед позивачем відповідно до детального розрахунку станом на 29.04.2015 року складає 3017,78 грн.

Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно з ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору і як вбачається з розрахунку заборгованості, порушення умов договору по поверненню кредитних коштів, сплати відсотків зі сторони відповідача, мало місце ще до настання дати сплати останніх щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно умов п.п 5.5.1, 5.5.2 Кредитною договору, при непогашенні кредиту в термін, встановлений п.п. 5.2, 5.3, 5.4 Договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.5.5.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання коштів з позичкового рахунка до майбутньої дати сплати відсотків, а також за період, що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків та здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році.

Відповідно до ст.ст. 629, 525, 612 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, датою 01.2010 року (останній день строку дії карти) визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за Кредитним договором від 22.08.2008 року та припинення зобов'язань в цілому.

Позивач зазначає, що у звязку з тим, що отримані позичальником кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернуті, тим самим, враховуючи, що кредитний договір від 22.08.2008 року не є розірваним, чи припиненим згідно до правових підстав визначених ст.ст 599,651,654 ЦК України, відповідно до п.4.8 Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якою особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного праву або інтересу.

Згідно з умовами кредитного договору від 22.08.2008 року позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналізуючи умови кредитного договору визначені сторонами та зміст зазначених правових обґрунтувань, позивач дійшов до висновку, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов'язання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Тобто відсотки є платою за користування чужими коштами.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст. 257 ЦК України, а саме, з 29.04.2012 року по 29.04.2015 року у розмірі 7377,02 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю.

Відповідач в судові засідання не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила суд відмовити в задоволені позову в звязку із спливом строку позовної давності та просила суд розглянути справу за її відсутності.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 377,02 грн. необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору від 22.08.2008 року відповідач 22.08.2008 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3100,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки, який встановлений до 31.01.2010 року, що підтверджується копією вищевказаного договору, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою» складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, тоді як відповідач в порушенні вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, розмір простроченої заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору від 22.08.2008 року перед позивачем станом на 29.04.2015 року складає 3017,78 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься у матеріалах справи.

Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Однак Кодексом встановлено строк протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим, із настанням певної події, що має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою, які додані позивачем до позову, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Згідно Заяви від 22.08.2008 року, яка являється частиною кредитного договору, строк дії карти встановлено до 31.01.2010 року, про що також зазначено позивачем у уточненій позовній заяві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки, тобто саме з 31.01.2010 року відповідач вже перестав отримувати кредит.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 614 цс 14) «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору».

Це твердження відповідає нормі ч.5 ст.261 ЦК України, згідно з якою за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, перебіг позовної давності починається щодо кожного із зазначених вище зобовязань окремо.

Зазначений висновок наводить Верховний Суд України у постанові від 19.03.2014 року у справі 6-20цс14: «у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу».

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.6.5 «Умов та правил надання банківських послуг», які являються частиною кредитного договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.6.6 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку клієнт зобовязаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Відповідно до п.5.7 «Правил користування платіжною карткою», які являються частиною кредитного договору, та п.5.2 п.6.6 «Умов надання банківських послуг» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобовязань за цим Договором.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позивачем не надано доказів збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, сальдо простроченої заборгованості виникло ще 31.03.2009 року, та після цієї дати не зменшувалося, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, зокрема і для стягнення відсотків за користуванням кредитом.

Тобто, для стягнення основного зобовязання у виді заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами за користуванням кредиту строк позовної давності (3 роки відповідно до 257 ЦК України) закінчився 31.03.2012 року, тоді як позовну заяву про стягнення заборгованості, яка складається згідно уточненої позовної заяви, із заборгованості по процентам за користування кредитом, було подано 08.05.2015 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Южного міського суду Одеської області, тобто через 3 роки після спливу строку позовної давності.

Навіть розраховуючи строк позовної давності з дати закінчення строку дії карти (та відповідно закінченню дії кредитного договору), тобто з 31.01.2010 року, вказаний строк закінчився 31.01.2013 року.

Про існування заборгованості за кредитним договором, як виникла 31.03.2009 року, позивач знав, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Ніяких заяв про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від позивача до суду не надходило.

Суд критично ставиться до твердження позивача про те, що відсотки є платою за користування чужими коштами з посиланням на ст. 536 ЦК України, адже зобовязання, в розумінні положень ст.509 ЦК України, полягає в обовязку однієї сторони вчинити певні дії (утриматися від їх вчинення) на користь другої сторони, яка має право вимагати виконання цього обовязку. Верховний Суд України в постанові від 06.11.2013 року у справі 6-116цс13 розяснив, що умовами кредитного договору з поверненням боргу частинами встановлюються окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку. Тобто в такому разі не можна прирівнювати поняття «кредитний договір» до поняття «зобовязання»; зобовязанням будуть виступати правовідносини, в яких боржник зобовязується передати кредиторові певну частину боргу. У звязку з зазначеним кредитор може реалізувати право на повернення як всіх прострочених часток, так і кожної з них окремо, протягом строку, який надається для захисту порушеного (шляхом прострочення сплати частки) права кредитора, тобто строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 257 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст. 257 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що в задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 377,02 грн. необхідно відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись, ст. 10, 11, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 251, 252, 256-258, 261, 525, 526, 610, 1049, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 7 377,02 грн. відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г.Котов