Справа № 135/174/15-ц Провадження № 22-ц/772/1808/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Жданкіна В.В., Міхасішина І.В.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ладижинського міського суду від 21 квітня 2015 року,

В с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказали, що 01.11.2013 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №RB, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 100000,00 грн. на строк до 01.11.2017 року, зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами та повернення кредиту згідно графіка. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 свої зобов'язання виконувала не належним чином, банк просив достроково стягнути з відповідачки заборгованість станом на 08.09.2014 року в розмірі 104877,10 грн., з яких: 89338,13 грн. заборгованість за кредитом; 1954,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 5070,00 грн. заборгованість по сплаті комісійної винагороди за управління кредитом; 3559,98 грн. пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 1019,07 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів; 2410,26 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату комісії за управління кредитом; 68,41 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту.

Рішенням Ладижинського міського суду від 21.04.2015 року позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №RB від 01.11.2013 року в сумі 104877,10 грн. та 1048,78 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду змінити через порушення норм матеріального права, ухваливши нове рішення про надання їй відстрочки сплати заборгованості за кредитом. Зазначила, що суд першої інстанції на її вимогу не застосував ст.617 ЦК України про надання в звязку з поважними причинами відстрочки у сплаті наявної у неї заборгованості.

Заперечення проти апеляційної скарги не надійшли.

Заслухавши доповідача, осіб ,що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зі змісту ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення чергової частини позики, що залишилася, та сплату процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів. Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту.

Відповідно до п. 4.3. кредитного договору, кредит повертається, а проценти та комісія сплачуються позичальником 28 числа кожного місяця у відповідності до графіка, який є невід'ємною частиною цього договору, та включає в себе суму щомісячних платежів по поверненню кредиту, сплати процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, розрахунок сукупної вартості кредиту за реальної процентної ставки.

Згідно п.п. 4.7, 5.1 кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань позичальником за Кредитним договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце), у т.ч. відшкодування витрат та збитків банку, пов'язаних з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. У разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення.

Відповідно до п.п.2, 4.4 кредитного договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує своє приєднання до Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк» (далі Правила), з якими він ознайомився та погодився. З підписанням цього договору сторони дійшли згоди, що порядок повернення кредиту, нарахування та сплати процентів , комісії визначається цим договором, а також Правилами.

Згідно з п. 7.3.2.1. Правил споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «ВТБ Банк», банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених договором або чинним законодавством України, зокрема у випадку порушення позичальником зобов'язань, що випливають з умов кредитного договору; невиконання (неналежного виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору; затримання позичальником повернення частини кредиту та/або сплати процентів та/або щомісячної комісійної винагороди щонайменше на один календарний місяць.

Суд першої інстанції встановив, що 01.11.2013 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № R0В, за яким остання отримала кредит в сумі 100 000 грн. та зобов'язалася повернути банку отриманий кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних та комісійну винагороду до 01.11.2017 р.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісійної винагороди та пені належним чином не виконувала, чим допустила заборгованість станом на 08.09.2014 року в сумі 104877,10 грн., що підлягає стягненню в повному обсязі.

Суд вірно встановив обставини по справі, належним чином перевірив їх доказами ,які оцінив відповідно до ст.212 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та правові норми ,що їх регулюють та дійшов обґрунтованого висновку про дострокове повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, неустойки та комісійної винагороди.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом ст.617 ЦК України в частині надання відповідачці відстрочки по сплаті заборгованості за кредитом через невиконання контрагентами останньої своїх обов'язків та неотримання нею прибутку від здійснення господарської діяльності, є безпідставними.

Так, згідно ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Оскільки відповідачка посилається на обставини неотримання нею прибутку з вини контрагентів по договорах, що не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, то застосуванню ст.617 ЦК України не підлягає.

Крім того, у суду апеляційної інстанції, відповідно до ст.307 ЦПК України, відсутні повноваження щодо прийняття рішення про реструктуризацію боргу, оскільки відповідачка таких вимог в позовному провадженні не заявляла.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає матеріалам справи і вимогам закону, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ладижинського міського суду від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий : /підпис/

Судді : /підписи/

Згідно з оригіналом: