Провадження № 2/344/4017/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: Устинській Н.С.,

за участі позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі - «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» (надалі - «Відповідач», «КП «ЄРЦ») про стягнення з Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» моральної шкоди в розмірі 6000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Зокрема, як зазначив Позивач в судовому засіданні, він неодноразово звертався до Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» із заявами та скаргами, в яких просив надати йому детальну розшифровку розрахунку по квартплаті з посиланням та додатком локальних нормативних актів, однак, всупереч вимогам чинного законодавства України, Позивачу не було надано відповіді на жодне його звернення.

Ігнорування Відповідачем вимог Конституції України та Закону України «Про звернення громадян», пов'язане з ненаданням відповіді на його звернення, як вказав Позивач, призвело до виникнення у нього душевних страждань, які виразилися у занепокоєнні та нервозності в сім'ї.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у 6000,00 грн., як зазначив Позивач, він керувався принципами розумності і справедливості, адже, починаючи з 2012 року Відповідач постійно нехтував чинним законодавством, що тягнуло за собою більш глибші моральні страждання.

Представник Відповідача - Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр», - в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, та просила відмовити в їх задоволенні з підстав недоведеності.

Зокрема, як зазначила представник Відповідача, звернення ОСОБА_2 за 27.10.2012 р., 22.02.2013 р., 18.06.2014 р., 19.07.2014 р. не було отримано Відповідачем, а тому Відповідач об'єктивно був позбавлений можливості розглянути вказані звернення.

Стосовно звернення Позивача від 22.04.2014 р. (зареєстровано за вх. № 01-01/892 від 16.05.2014 р.), як вказала представник Відповідача, йому було надано відповідь та довідку про розрахунки по його квартирі з повною тарифікацією послуг.

Крім того, представник Відповідача покликалася на необґрунтованість позовної вимоги про стягнення на користь Позивача моральної шкоди в сумі 6000,00 грн., оскільки, на її думку, Позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди діями Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр», як і не доведено розміру такого відшкодування.

Заслухавши пояснення Позивача, представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій стосовно будинку по АДРЕСА_1, в якій проживає ОСОБА_2

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

27 жовтня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до КП «ЄРЦ» із заявою, в якій просив надати йому детальну розшифровку розрахунку по квартплаті з посиланням та додатком локальних нормативних актів (а.с.8).

На підтвердження факту відправлення вказаної заяви на адресу Відповідача Позивачем надано суду копію поштового чека № 410 від 27 жовтня 2014 року (а.с. 8).

22 лютого 2013 року ОСОБА_2 звернувся до КП «ЄРЦ» зі скаргою, в якій просив надіслати йому рішення, на підставі якого (яких) застосовувалися відповідні тарифи та методику їх нарахування (а.с.9).

На підтвердження факту відправлення вказаної скарги на адресу Відповідача Позивачем надано суду копію поштового чека № 885 від 22 лютого 2014 року (а.с. 10).

22 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до КП «ЄРЦ» з претензією (про виплату моральної шкоди), в якій просив в добровільному порядку сплатити йому моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. та надіслати детальну розшифровку розрахунку по квартплаті (за період надуманого боргу) з посиланням на локальні нормативні акти, в яких має бути зазначено послуги, тарифи та методика їх нарахування із відповідними змінами, якщо такі проводились (а.с.13).

На підтвердження факту відправлення вказаної претензії на адресу Відповідача Позивачем надано суду копію поштового чека № 897 від 22 квітня 2014 року (а.с. 15).

Листом № 01-01/892 від 20.05.2014 року КП «ЄРЦ» надало ОСОБА_2 довідку про розрахунки по його квартирі з повною тарифікацією послуг. Стосовно моральної шкоди рекомендовано звернутися до юридичного відділу КП «ЄРЦ» за адресою: Незалежності, 161 (а.с. 41).

На підтвердження факту відправлення вищевказаного листа на адресу Позивача, представником Відповідача надано суду копію реєстру № 01-03/539 від 26 травня 2014 року листів, поданих на пошту (а.с.50), зі змісту якого (порядковий номер 23) вбачається факт відправки КП «ЄРЦ» на адресу ОСОБА_2 поштової кореспонденції.

В судовому засіданні Позивач заперечив факт отримання ним вищевказаного листа КП «ЄРЦ» № 01-01/892 від 20.05.2014 року разом із довідкою про розрахунки по його квартирі з повною тарифікацією послуг.

Крім того, Позивач покликався на неналежне оформлення Відповідачем вказаного листа.

18 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до КП «ЄРЦ» з претензією (про виплату моральної шкоди), в якій просив в добровільному порядку сплатити йому моральну шкоду в сумі 1500,00 грн. та надіслати детальну розшифровку розрахунку по квартплаті (за період надуманого боргу) з посиланням на локальні нормативні акти, в яких має бути зазначено послуги, тарифи та методика їх нарахування із відповідними змінами, якщо такі проводились (а.с.16).

На підтвердження факту відправлення вказаної претензії на адресу Відповідача Позивачем надано суду копію поштового чека № 328 від 18 червня 2014 року (а.с. 19).

При цьому, як підтверджується матеріалами справи, кореспонденція від ОСОБА_2, яка 18 червня 2014 року направлялася на адресу КП «ЄРЦ», повернулася на його адресу з відміткою поштового органу «по даному адресу КП немає» (а.с.20).

19 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до КП «ЄРЦ» з претензією (про виплату моральної шкоди), в якій просив в добровільному порядку сплатити йому моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. та надіслати детальну розшифровку розрахунку по квартплаті (за період надуманого боргу) з посиланням на локальні нормативні акти, в яких має бути зазначено послуги, тарифи та методика їх нарахування із відповідними змінами, якщо такі проводились (а.с.17).

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на ненадання Відповідачем відповіді на жодне із його звернень, ОСОБА_2 звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення на його користь з Відповідача моральної шкоди в розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Досліджуючи питання правомірності/неправомірності дій Відповідача, які, за твердженнями Позивача, завдали йому моральної шкоди, Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В судовому засіданні представник Відповідача покликалася на те, що звернення ОСОБА_2 за 27.10.2012 р., 22.02.2013 р., 18.06.2014 р., 19.07.2014 р. не було отримано Відповідачем, а тому Відповідач об'єктивно був позбавлений можливості розглянути вказані звернення.

Так, на підтвердження факту відправлення на адресу Відповідача вищевказаних звернень ОСОБА_2 надано суду копії поштових фіскальних чеків № 410 від 27 жовтня 2014 року (а.с. 8), № 885 від 22 лютого 2014 року (а.с. 10), № 897 від 22 квітня 2014 року (а.с. 15), № 328 від 18 червня 2014 року (а.с. 19).

При цьому, Суд звертає увагу на те, що вказані поштові чеки не підтверджують факту отримання Відповідачем звернень Позивача, оскільки лише підтверджують факт відправки поштової кореспонденції (без її деталізації та конкретного опису поштового вкладення) на адресу КП «ЄРЦ».

Порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку визначено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270.

Відповідно до пункту 2 Правил розрахунковий документ - це документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Враховуючи вищевикладене, Суд звертає увагу на те, що фіскальні чеки № 410 від 27 жовтня 2014 року (а.с. 8), № 885 від 22 лютого 2014 року (а.с. 10), № 897 від 22 квітня 2014 року (а.с. 15), № 328 від 18 червня 2014 року (а.с. 19), надані Позивачем, лише підтверджують факт надання йому послуг відділенням поштового зв'язку, однак не містять інформації щодо того, який саме перелік документів направлявся цим поштовим відправленням Відповідачу, як і не підтверджують факт вручення відповідної кореспонденції.

Так, належними доказами на підтвердження факту отримання Відповідачем звернень Позивача могли б слугувати рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, опис вкладення в поштовий конверт, або відповідна реєстраційна відмітка КП «ЄРЦ» про прийняття та реєстрацію звернень Позивача.

Проте Позивачем таких доказів суду надано не було.

При цьому, з метою повного та об'єктивного вирішення даної справи, прийняття законного та обґрунтованого рішення, Суд витребовував в Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» докази вручення (отримання) КП «Єдиний розрахунковий центр» кореспонденції від ОСОБА_2 за рекомендованими листами № 410 від 27 жовтня 2014 року, № 885 від 22 лютого 2014 року, № 897 від 22 квітня 2014 року, № 328 від 18 червня 2014 року.

Листами від 11 вересня 2015 року № 26.2/3309 (а.с.52) та від 12 жовтня 2015 року № 26.2/3930 (а.с.64) Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» повідомило Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області про неможливість надання відповідної інформації у зв'язку з її знищенням. Стосовно рекомендованого листа № 328 від 18.06.2014 р. поштовий орган підтвердив факт його повернення за зворотною адресою.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, Суд звертає увагу на те, що в даній цивільній справі Позивачем не доведено належними засобами доказування факту отримання Відповідачем його звернень (заяв, скарг та претензій), а, відтак, твердження про неправомірність дій Відповідача щодо ненадання відповідей на вказані звернення є безпідставними.

Стосовно посилання представника Відповідача на відправлення на адресу Позивача листа КП «ЄРЦ» № 01-01/892 від 20.05.2014 року з довідкою про розрахунки по його квартирі з повною тарифікацією послуг, Суд звертає увагу на те, що надана представником Відповідача копія реєстру № 01-03/539 від 26 травня 2014 року листів, поданих на пошту, не може вважатися належним доказом факту отримання Позивачем вказаного листа, оскільки вказаний реєстр лише підтверджує факт відправки поштової кореспонденції (без її деталізації та конкретного опису поштового вкладення) на адресу ОСОБА_2

Належними доказами на підтвердження факту отримання Позивачем зазначеного листа могли б слугувати рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення в поштовий конверт, або особистий підпис Позивача про отримання вказаного листа наручно.

В той же час, Суд звертає увагу на те, що в даній цивільній справі Позивачем не заявлено позовну вимогу про визнання неправомірними дій Відповідача щодо ненаправлення йому відповіді, оскільки заявлено лише позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи все вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що в даній цивільній справі Позивачем не доведено як самого факту наявності моральної шкоди, так і протиправності діяння Відповідача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням Відповідача та вини останнього в її заподіянні.

Належних доказів на підтвердження факту як протиправності дій Відповідача, так і факту завдання цими діями моральної шкоди Позивачу, Суду не надано, а Судом таких обставин не встановлено.

Крім того, Позивачем не обґрунтовано належними засобами доказування розмір моральної шкоди, яку він оцінює у 6000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, Суд дійшов висновку про те, що в даній цивільній справі Позивачем не доведено факту спричинення йому моральної шкоди діями Відповідача, як і не доведено розміру такої шкоди, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 23 Цивільного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» про стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домбровська Г.В.