Справа №463/6862/14-ц
Провадження №2/463/553/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Лакомської Ж. І.

за участі секретаря судових засідань - Коник О.Б.

позивача : ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики у вигляді розписки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики у вигляді розписки.

Позов мотивує тим, що у відповідача ОСОБА_4 знаходиться написана нею розписка про отримання нею в борг 55 100 доларів США і зобов»язання повернути дані грошові кошти до 31.03.2012 р. Стверджує, що вказаних грошових коштів у відповідача ОСОБА_4 вона не отримувала, вважає що ОСОБА_4 незаконно заволодів оригіналом вказаної розписки. Зазначає, що вказані грошові кошти брала в борг у відповідача ОСОБА_6, які йому в подальшому повернула. Тому вважає, що оспорювана розписка від 07.12.2011 р. є недійсною, так як не містить даних про особу позикодавця, зокрема ОСОБА_4. Тому просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір позики у вигляді розписки від 07.12.2011 року.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечила та пояснила, що у позивача відсутня однозначна позиція щодо оспорюваного договору позики, так вона зверталась в Личаківський районний суд м.Львова з позовом про визнання договору позики у вигляді розписки неукладеним, рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 08.04.2015 року позивачці ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_4 про визнання договору позики неукладеним. Також звертає увагу на те,що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2014 року, яке набрало законної сили стягнуто із відповідача зазначену в розписці суму боргу, судом перевірялись обставини укладення позики між сторонами та суд прийшов до висновку, що такий був укладений саме між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 і що остання отримала у позикодавця в позику грошові кошти, однак такі не повернула. Вважає звернення в суд з даним позовом є способом затягування виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 13.05.2014 року, тому вважає позов безпідставним в задоволенні такого просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності, проти чого позивач, її представник, та представник відповідача ОСОБА_4 не заперечили.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника позивача, представника відповідача ОСОБА_4, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів.

Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договоромпозики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 08.04.2015 року (а.с.96) у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про витребування оригіналу розписки від 07.12.2011 року та визнання договору позики у вигляді розписки від 07.12.2011року неукладеним відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, згідно рішення Дарницького районного суду м.Львова від 13.05.2014 року, залишеного в цій частині без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 15.07.2014 року, за позовом ОСОБА_4 стягнуто на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за борговими зобов»язаннями на підставі розписки саме між стронами у справі та отримання ОСОБА_2 позики на суму 55 тис. доларів США, з приводу чого судом надано правову оцінку. А тому, в силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України вказані обставини не підлягають повторному доказуванню при розгляді даної справи, і посилання на них позивача є безпідставними.

У зв»язку з наведеним суд приходить до обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в їх задоволенні суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 10,60,61,88,212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4,ОСОБА_6 про визнання недійсним договору позики у вигляді розписки - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Лакомська Ж. І.