АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Шахової О.В.,

при секретарі: Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2015 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області про встановлення факту фіктивності розірвання шлюбу та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила, визнати факт розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_3 фіктивним, анулювати актовий запис про це в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області та вилучити відповідну відмітку про розірвання шлюбу з актового запису про одруження.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 13.09.1996 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, рідним братом відповідача. Дітей від шлюбу не мали. 18.05.2010 шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбів №194.

Позивач вказує, що фактично причиною розірвання шлюбу було не припинення шлюбних відносин, а бажання поліпшити їх житлові умови, оскільки у позивачки, в такому випадку, була можливість поновитися в чергу на отримання квартири.

З огляду на таке, після реєстрації розірвання шлюбу, вона та ОСОБА_4 продовжували проживати однією сім'єю та не мали наміру припиняти шлюбні відносини.

Позивач зазначає, що вона та ОСОБА_4 мали намір відновити шлюб, проте не встигли, через передчасну смерть останнього 15.04.2015.. ОСОБА_1 було здійснено поховання чоловіка.

Справа № 361/7180/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10396/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Антонова Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Разом з тим, після звернення позивача до органів нотаріату для прийняття спадщини, їй було відмовлено, оскільки вона, на разі, не є дружиною померлого.

Позивач наполягає, що розірвання укладеного між нею та ОСОБА_4 шлюбу мало фіктивний характер, вони весь час, з 2010 року, проживали як одна сім'я, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, дбали один про одного.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2015 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області про встановлення факту фіктивності розірвання шлюбу та скасування державної реєстрації - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу, оскільки вважає, що вказане рішення є необґрунтованим, незаконним, і таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, тому, в порядку ст. 305 ч 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності стороною позивача обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Колегія суддів, вважає вказаний висновок суду законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.09.1996 Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1. (а.с. 8)

Як вбачається зі Свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_1, 18.05.2010 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний запис в Книзі реєстрації розірвань шлюбу №1 94. (а.с. 9)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом по смерть Серія НОМЕР_2 від 16.04.2014 (а.с. 7).

При зверненні до органів нотаріату з приводу оформлення спадщини, позивачу було відмовлено з тих підстав, що остання не довела факт проживання однією сім'єю з померлим потягом останніх п'яти років, відтак не має прав спадкоємця четвертої черги (а.с. 23).

Разом з тим, позивач стверджує, що розірвання шлюбу між нею та померлим ОСОБА_4 має фіктивний характер, з огляду на що остання є спадкоємцем першої черги, як дружина померлого.

Відповідно до ст. 108 СК України, за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім'єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та Свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів.

Посилання апелянта на те, що розірвання шлюбу необхідно було їй для здійснення поліпшення житлових умов, як своїх так і ОСОБА_4, оскільки б у неї була можливість поновитися у пільговій черзі на отримання квартири, але лише у випадку, якщо вона буде розлучена, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не підтвердженні і не доведені належними доказами, оскільки в матеріалах справи наявний витяг з рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 14.10.2008 за № 505, згідно якого вбачається, що ОСОБА_1 включено в список для одержання житла в першу чергу, як члена сім'ї інваліда ІІ групи, яким був її чоловік ОСОБА_4 (а.с. 11), який жодним чином позивачем не спростований.

Разом з тим, інші документи, які стосуються постановлення позивача на квартирний облік, датовані 2014 роком, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги на підтвердження обставин, що мали місце в 2010 році.

Доводи позивача про те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не надав належної оцінки доказам, а саме копії договору завдатку від 13.12.2011 та копії договору про співробітництво від 14.04.2012, наданих позивачем на підтвердження того факту, що вона та померлий ОСОБА_4 мали спільний бюджет та разом вирішували питання щодо розподілу коштів, тобто проживали як подружжя, вже після розірвання шлюбу, колегія суддів до уваги не приймає виходячи з наступного.

У вищевказаних договорах стороною виступає лише ОСОБА_4, а будь-яких доказів щодо того, що кошти, які вносилися за вказаними договорами, вносилися за взаємною згодою та були спільним майном позивача і ОСОБА_4, суду не надано, а тому вказані докази оцінені судом першої інстанції належним чином та їм дана вірна оцінка.

Відносно посилань позивача про те, що суд в своєму рішенні замовчує про обставину прийняття нею участі у похованні ОСОБА_2, та організацію поминального обіду на 40 днів за її рахунок, то вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, яким суд надав належну оцінку у своєму рішенні та зазначив, що позивачем жодного документу на підтвердження того, що нею здійснено організацію поховання ОСОБА_4 до суду не надано, натомість сам факт присутності позивача на похованні ОСОБА_4 жодним чином не підтверджує факт спільного проживання її та померлого однією сімєю до моменту його смерті.

Що ж стосується тверджень апелянта відносно того, що суд при ухваленні рішення допустив багато власних припущень, а також взяв до уваги пояснення свідків, які є родичами відповідача, а отже, є зацікавленими особами, та навпаки не надав жодної оцінки показанням свідків позивача, колегія суддів зазначає наступне.

З журналу судового засідання від 14.05.2015 та рішення суду вбачається, що судом першої інстанції було допитано свідків заявлених як зі сторони позивача так і відповідача, а надані ними пояснення взяті до уваги суду та викладені у мотивувальній частині рішення, де їм надана оцінка, а тому вказані твердження є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд прийшов до неправильних висновків, порушив норми матеріального та процесуального права, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідними доказами не підтверджені, апеляційна скарга позивача за своїм змістом є викладом обставин справи, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції і суд дав їм належну оцінку, правильно визнав їх необґрунтованими, а тому вони не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

За наведених обставин, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі. В оскаржуваному рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими і його висновки є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: