Справа № 541/2159/15-ц
Номер провадження 2/541/1011/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 листопада 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

при секретарі Кійченко Т.Г.

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 08.10.2012 року між Закритим акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій», яке змінило свою назву на Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_1 було укладено договір №120269026 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання ноутбук Toshiba Satellite C660-A6K (PSC1QR-05401MRU). На підставі п.2.2. Договору, а також п. 4.9 Правил отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невідємною частиною договору, позивач надав ОСОБА_1 в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить акт приймання - передачі майна № 120269026 від 17.10.2012 року. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 8569,00 грн. Відповідач зобовязувався сплачувати платежі у загальній сумі 8569,00 грн. в наступному порядку: перший платіж у розмірі 16,67% від загальної суми платежів, 5 платежів рівними частинами щомісячно до 20 числа кожного місяця. Тобто, відповідач мав сплатити перший платіж у розмірі 1428,17 грн. та ще пять платежів по 1428,17 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором між позивачем, відповідачем ОСОБА_1 і ОСОБА_2 17 жовтня 2012 року було укладено договір поруки №120269026, у відповідності до якого відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язалися солідарно відповідати в повному обсязі перед позивачем за невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов Договору про отримання обладнання в системі LeaseIT.

Позивач виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання згідно договору у відповідні строки та належної комплектації. Відповідач умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу, передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 Договору. Згідно розрахунку - структури грошових нарахувань та надходжень № НОМЕР_1 від 08.08.2015 року відповідач сплатив лише 7140,85 грн.

У зв'язку з зазначеними порушеннями, ОСОБА_1 станом на серпень 2015 року має заборгованість перед позивачем у сумі 22696,42 грн. з яких: 1428,15 грн. - компенсація вартості наданого обладнання; 21226,99 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів, 41,28 грн. компенсація понесених витрат повязаних з отриманням виконання зобовязання. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 22696,42 грн. заборгованості за невиконання договірних зобовязань та суму судового збору у розмірі 243,60 грн.

Представник позивача ОСОБА_3, що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.49) в судове засідання не з'явилася, до суду направила клопотання про проведення розгляду справи у відсутності представника підприємства, в якому позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с. 47-48).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання на неодноразові виклики не зявилися, про час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України повідомлені належним чином (а.с. 35-36, 41, 44).

Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідно до положень ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Підстав для звільнення сторін від доказування судом не встановлено.

Встановлено, що 08 жовтня 2012 року між ПрАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_1 було укладено договір № 120269026 про отримання обладнання в системі LeaseIT (а.с.6). У п.1.2 договору сторони визначили, що Правила отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ (а.с. 8-13) є невід'ємною частиною договору. Згідно зазначеного договору ПрАТ ,,Лізинг інформаційних технологій» надало ОСОБА_1 обладнання в оренду на умовах фінансового лізингу. Про передачу обладнання, а саме ноутбуку Toshiba Satellite C660-A6K (PSC1QR-05401MRU), свідчить акт приймання - передачі майна № 120269026 від 17.10.2012 року. Загальна вартість обладнання становить 8569,00 грн. (а.с.15). За умовами пакету LeaseIT відповідач ОСОБА_1 зобов'язувався сплачувати платежі на користь позивача у загальній сумі 8569,00 грн. в наступному порядку: перший платіж у розмірі 16,67% від загальної суми платежів, 5 платежів рівними частинами щомісячно до 20 числа кожного місяця (а.с. 6). Тобто, відповідач мав сплатити перший платіж у розмірі 1428,17 грн. та ще пять платежів по 1428,17 грн. У якості забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 17 жовтня 2012 року було укладено договір поруки № 120269026 (а.с. 7), згідно якого відповідачі зобов'язалися солідарно відповідати в повному обсязі перед ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» за невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов Договору про отримання обладнання в системі LeaseIT. Позивач виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання згідно договору у відповідні строки та належної комплектації. Відповідач ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу, передбачена п. 14.2 Правил та п. 7.2 Договору. Згідно структури грошових нарахувань та надходжень № НОМЕР_1 від 08.08.2015 року (а.с.16) відповідач ОСОБА_1 сплатив лише 7140,85 грн.

Згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Положеннями цієї статті передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно п.3 ч.2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний відповідно до умов договору своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до п.5.4.2. договору від 08.10.2012 року № 120269026 передбачено обов'язок лізингоодержувача своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі, визначені пакетом LeaseІТ та цим договором. Строки та порядок сплати лізингових платежів встановлені у п.п. 6.1.- 6.11. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно п. 7.2 договору, у разі прострочення сплати платежів, Клієнт сплачує плату за прострочення платежів в порядку та розмірах, визначених Правилами.

Згідно з п.14.2. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseІТ плату за прострочення платежу: у розмірі 5% від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; у розмірі 10% від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseІТ.

У зв'язку з зазначеними порушеннями умов договору, ОСОБА_1 станом на серпень 2015 року має заборгованість перед позивачем у сумі 22696,42 грн. з яких: 1428,15 грн. - компенсація вартості наданого обладнання; 21226,99 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів, 41,28 грн. компенсація понесених витрат повязаних з отриманням виконання зобовязання, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 16).

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зважаючи на викладене, відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 повинні нести солідарну відповідальність за невиконання боржником ОСОБА_1 умов кредитного договору, а отже позовні вимоги ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» стосовно стягнення суми боргу в солідарному порядку з цих відповідачів є правомірними. З ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно стягнути солідарно на користь ПАТ Лізинг інформаційних технологій» 22696,42 гривень заборгованості за договором № 120269026 від 08.10.2012 року.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача по 121,80 грн. у відшкодування понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 550, 553, 554, 806 ЦК України, ст.ст. 1, 10, 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», суд, -

в и р і ш и в :

Позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер ДРФО НОМЕР_2, зареєстрованого проживаючим в ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5 Росії, ідентифікаційний номер ДРФО НОМЕР_3, зареєстрованої проживаючою в ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» (04205 м. Київ, проспект Оболонський, 28, р/р 032 в ПАТ «КРЕДОБАНК», МФО 325365, ) 22696 грн. 42 коп. (Двадцять дві тисячі шістсот девяносто шість гривень 42 коп.) заборгованості за договором фінансового лізингу солідарно та по 121,80 грн. (Сто двадцять одній гривні 80 коп.) з кожного у відшкодування судових витрат.

Відповідачі можуть подати до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4