Номер провадження: 22-ц/785/3400/15
Головуючий у першій інстанції Бурнусус О. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Кварталова А.М., Заїкін А.П.

При секретарі - Томашевська К.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області,

-про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

та за зустрічним позовом ОСОБА_6 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 до ОСОБА_5 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області,

-про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, суд,-

В С Т А Н О В И Л А:

03.06.2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вищезазначеними позовними вимогами, в яких просила суд визнати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку з підстав ст.71,72.107 ЖК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що являється власником спірної квартири. В грудні 2012 р. в спірному поме були зареєстровані відповідачі. У зв'язку з тим, що відповідачі з листопада 2013 року більше шести місяців у вказаній квартирі не проживають,

жодного разу в квартирі не з'являлись, всі обов'язки щодо утримання квартири позивач несе самостійно, на теперішній час вони проживають в іншому помешканні в с. Лощінівка, Ізмаїльського району просила суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_6 . котра діє в своїх власних інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 звернулась з зустрічними вимогами в котрих зазначала, що проживала з ОСОБА_5 однією сім'єю та з її згоди зареєструвалась в спірному помешканні. Однак в серпні 2013 року родичі ОСОБА_5 забрали її з квартири, а їй створили неможливі умови для проживання у вказаній квартирі, а 20 жовтня 2013 року вигнали її зі спірного помешкання. Посилаючись на те, що вона є членами родини ОСОБА_5 та постійно з неповнолітньою донькою проживала в спірному помешканню просила суд задовольнити позовні вимоги посилаючись на ст..405 ЦК України.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду м. Одеси від 02 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7 до ОСОБА_5, треті особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки і піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області, про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1. Суд вселив ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання Ізмаїльський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області та орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, вислухавши пояснення сторін, що з'явились, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

За правилами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну

скаргу залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лив формальних міркувань.

Відмовляючи в вимогах ОСОБА_5 та задовольняючи зустрічні позовні вимоги, районний суд виходив з того, що відповідачі в спірній квартирі не проживають з листопада 2013 року , а отже визначений ст.405 ЦК України річний строк на момент звернення до суду не сплив.

Виходячи з того, що ОСОБА_6 зі своєю неповнолітньою донькою вселилась та зареєструвалась в спірне помешкання зі згоди власника однак була виселена в результаті створення їй перешкод в проживанні, районний суд усунув перешкоди у користуванні квартирою та вселив їх у спірне помешкання.

Судова колегія погоджується з рішенням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, сторонами не оспорюється, що власником АДРЕСА_1 являється ОСОБА_5.( а.с.7).

25.12.2012 року відповідачі були зареєстровані в спірне помешкання.( а.с.11).

ОСОБА_6 являється племінницею позивачеи та нею була усиновлена.

В судовому засіданні встановлено, що з листопада 2013 року ОСОБА_6 зі своєю неповнолітньою донькою не проживає.

За правилами ст.405 ч.2 ЦК України передбачено, що член сім"ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 неодноразово зверталась до органів міліції щодо перешкод зі сторони родичів ОСОБА_5 в спірному помешканню. Ці обставини підтверджені і поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, котрі пояснили, що ОСОБА_10 перешкоджала нормальному проживанню у вказаній квартирі відповідачам про що відповідачка неодноразово звертались до правоохоронних органів та змушена була залишити спірне помешкання.

Допитана в якості свідка сусідка ОСОБА_5 - ОСОБА_11 зазначила, що добре спілкувалась із позивачем, яка була задоволена доглядом за нею з боку ОСОБА_6 та у квартирі завжди було чисто і позивач була добре нагодована. В квартирі були конфлікти між ОСОБА_10 та ОСОБА_6, з приводу яких викликалася міліція та в результаті яких відповідач ОСОБА_6 була змушена покинути квартиру.

Згідно акту КП "Житсервіс-2" від 29.05.2014р. встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено місце їх проживання з 01.11.2013р. в с.Лощинівка Ізмаїльського району.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суд.

Статті 310, 311 ЦК України гарантують право громадян на житло та неможливість виселення фізичної особи чи примусового позбавлення житла іншим чином інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири) які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. До членів сім'ї, власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР, тобто дружина власника квартири, їхні діти і батьки, а також інші особи. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Виходячи з того, що ОСОБА_6 проживала в спірній квартирі як член сімї власника та з листопада 2013 року в спірній квартирі не проживає з поважних причин, районний суд прийшов до правильного висновку щодо захисту порушеного житлового права та вселив відповідачів в спірне помешкання. Судова колегія погоджується і з судженням районного суду щодо безпідставності заявленого позову ОСОБА_5 так як визначений річний строк на момент його пред'явлення не сплив.

Доводи апеляційної скарги про неналежний догляд за нею зі сторони ОСОБА_6 не можуть бути підставою для задоволення її позовних вимогах за відсутності предмету спору.

Не приймається до уваги і посилання на загрозу життя так як вони являються голослівними та не підтверджені належними доказами.

Суд критично оцінює посилання заявника на відсутність її згоди в реєстрації відповідачки за відсутності належних та допустимих доказів, а доводи щодо її тимчасового помешкання спростовуються матеріалами справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищезазначеного, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування

судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи

Керуючись ст.ст. 308,315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -відхилити

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.М.Кварталова

А.П.Заїкін