АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельної виробничої корпорації «Укрреставрація», Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівельна компанія «Інтербудінвест», Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору, визнання права власності на квартиру та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Інтербудінвест», Української спеціальної науково-реставраційної проектно-будівельної виробничої корпорації «Укрреставрація», Приватного акціонерного товариства «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівельна компанія «Інтербудінвест», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівельна компанія «Інтербудінвест» про визнання недійсним договорів, визнання права власності на квартиру та усунення перешкод у користування квартирою,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у серпні 2014 року.

Зазначав, що у вересні 2012 року між ним та ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 29а-14 на квартиру АДРЕСА_1, яка передана йому відповідно до акту прийому-передачі майнових прав. Після цього ним було здійснено повний розрахунок з продавцем майнових прав на квартиру. На час звернення до суду зазначений будинок введений в експлуатацію, однак він позбавлений можливості зареєструвати право власності на спірну квартиру, оскільки право власності на вказану квартиру вже зареєстровано на ім'я ОСОБА_4

ОСОБА_4 придбав спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного з УСНРПБВК «Укрреставрація». Проте, враховуючи, що на момент укладення вказаного договору купівлі-продажу майнових прав, УСНРПБВК «Укрреставрація» не був їхнім власником, то даний договір суперечить положенням ст. ст. 203, 204, 656, 658 ЦК України.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 14/29А, укладений 07.08.2012 року між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ОСОБА_4, визнати незаконним рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Рябоконь О.І. від 04.07.2014 року, індексний номер 14228392, визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, індексний номер 23845241, яке видане 04.07.2014 року на ім'я ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_3 право власності на вищезазначену квартиру.

В жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом в якому зазначав, що договір № 29-А «Про забезпечення виконання робіт по завершенню будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1» від 17 лютого 2011 року, укладений між відповідачами та договір купівлі-продажу майнових прав № 29а-14 від 11.09.2012 року, укладений між ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» та ОСОБА_3 вчинені з порушенням вимог діючого законодавства. Він, як власник вищезазначеної квартири, позбавлений права нею користуватися, оскільки немає ключів від квартири. Крім того в ній проживають невідомі люди. На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд визнати недійсним договір № 29-А «Про забезпечення виконання робіт по завершенню будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1», укладений між учасниками спільної діяльності та ТОВ «Інженерно-будівельна компанія «Інтербудінвест», визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 29а-14 від 11 вересня 2012 року, укладений між ТОВ «Інженерно-будівельна компанія «Інтербудінвест» та ОСОБА_3, визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом виселення з такої ОСОБА_3 без надання йому іншого житлового приміщення.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання незаконним рішення державного реєстратора реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві РябоконьО.І. від 04.07.2014 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, яке видане 04.07.2014 року на ім'я ОСОБА_4

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 14/29а від 07 серпня 2012 року, укладений між Українською спеціальною науково-реставраційною проектно-будівельною виробничою корпорацією «Укрреставрація» та ОСОБА_4 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав № 29а-14 від 11 вересня 2012 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Інженерно-будівельна компанія «Інтербудінвест» та ОСОБА_3

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_4, ухвалення в цій частині нового про відмову у задоволенні зустрічного позову та скасування рішення в частині відмови у задоволенні його первісного позову та ухвалення нового, яким визнати право власності та зобов'язати Реєстраційну службу ГУЮ в м. Києві провести реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру за ним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, з тих же підстав, ставиться питання про скасування даного рішення в частині часткового задоволення первісного позову ОСОБА_3 та ухвалення в цій частині нового про відмову у задоволення позову. Також просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05.07.2005 року між ЗАТ "МІК "Інтерінвестсервіс" (оператором) та УСНРПБВК "Укрреставрація" було укладено договір про спільну діяльність без створення юридичної особи № 3.

Згідно з пунктом 1.1 договору він укладений з метою забезпечення спільного інвестування та залучення коштів для будівництва об'єкту інвестування - адміністративно-житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями, розташованого на земельній ділянці орієнтовною площею 0,2007 га в Оболонському районі м. Києва по АДРЕСА_1, ведення спільної діяльності по продажу та реалізації приміщень об'єкту інвестування та отримання прибутку для учасників.

23.11.2006 року між ЗАТ "МІК "Інтерінвестсервіс" (сторона-2), УСНРПБВК "Укрреставрація" (сторона-1) та ТОВ "БІК "Інтербудінвест" (сторона-3) була укладена додаткова угода № 01 до договору №3 від 05.07.2005 року про спільну діяльність без створення юридичної особи.

Згідно з пунктами 3.1-3.3 додаткової угоди № 01 предметом договору є виконання сторонами комплексу проектно-вишукувальних, будівельних робіт та введення об'єкту в експлуатацію на земельній ділянці, з метою отримання сторонами новозбудованих площ жилих та нежитлових приміщень відповідно до своїх часток, визначених цим договором.

Згідно з розділом 4 додаткової угоди № 01 сторони мають право отримати свою частку об'єкта в обсязі та в порядку, визначених у цьому договорі. Після підписання акта розподілу часток розпоряджатися нею на свій розсуд у відповідності до чинного законодавства.

Пунктом 4.5.1 додаткової угоди № 1 визначено, що сторона-3 на підставі відповідних довіреностей зобов'язується виконувати функції забудовника та замовника по будівництву об'єкта у повному обсязі і за власний рахунок.

Відповідно до пункту 5.6 додаткової угоди № 01 всі новозбудовані площі об'єкта, крім площ, що є спільною власністю співвласників багатоповерхового будинку та інженерних внутрішньо-будинкових мереж, спільних телеантен, телефонів, радіо, ліфтів, сходів тощо, передаються у власність сторін у наступному співвідношенні з дозволеним відхиленням ± 0,1 %: стороні 1 належить 22 відсотків корисної площі об'єкту, з урахуванням загальної площі об'єкта, яка передбачена для передачі органам місцевої державної виконавчої влади на умовах цього договору; стороні 2 належить 9 відсотків корисної площі об'єкта (в тому числі 2% площі службового житла); стороні 3 належить 69 відсотків корисної площі об'єкта.

Згідно з пунктом 5.7 додаткової угоди № 1 розподіл площ між сторонами здійснюється відповідно до протоколу розподілу житлових і нежитлових площ (додаток №2), який є невід'ємною частиною договору.

Пунктом 5.8 додаткової угоди № 1 визначено, що сторона 3 зобов'язана передати стороні-1 і стороні-2 приміщення і квартири, які входять до їх часток.

24.11.2006 року сторонами було підписано додаток № 2 до додаткової угоди № 01 - протокол № 1 розподілу загальної житлової, нежитлової площі та машиномісць у житловому будинку по АДРЕСА_1, відповідно до якого спірна квартира №14 включена до частки УСНРПБВК "Укрреставрація".

11.12.2006 року ПАТ "МІК "Інтерінвестсервіс" довіреністю б/н уповноважило генерального директора ТОВ «БІК «Інтербудінвест», бути повіреним і вчиняти від його імені фактичні дії, що виходять з функцій забудовника та інвестора по будівництву об'єкта.

17.02.2011 року між ТОВ «БІК «Інтербудінвест», на підставі довіреності від 11.12.2006 року, та ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» укладено договір № 29-а про забезпечення виконання робіт по завершенню будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1. За умовами якого ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» зобовязалося забезпечити виконання робіт для завершення будівництва об'єкту і підготувати його для введення в експлуатацію.

Згідно з п.п. 5.2., 5.3 вказаного договору фінансування всіх витрат, пов'язаних із виконанням предмета даного договору, здійснює ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» за власний рахунок або за рахунок коштів, залучених з дотриманням вимог чинного законодавства. В рахунок понесених ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» витрат по виконанню предмету даного договору, що підтверджується відповідними актами, зазначений відповідач отримує майнові права на вільні площі обєкту.

Згідно з протоколом передачі-прийому майнових прав на вільні площі обєкта від 17/02/2011 року відповідач ТОВ «БІК «Інтербудінвест» передав відповідачу ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» майнові права на частину вільних площ обєкта, до складу яких увійшла спірна квартира № 14.

Сертифікатом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 26.09.2012 року, серія КВ № 0, засвідчено відповідність закінченого будівництвом обєкта житлового будинку по АДРЕСА_1 проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

11.09.2012 року між ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 29а-14, відповідно до якого позивачу передані майнові права на спірну квартиру № 14.

За актом прийому-передачі майнових прав від 20.09.2012 року ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» передав на користь ОСОБА_3 у власність майнові права на спірну квартиру.

01.07.2013 року між ТОВ «БІК «Інтербудінвест», який діяв від імені учасників спільної діяльності, та ОСОБА_3 підписано акт прийому-передачі спірної квартири.

07.08.2012 року між УСНРПБВК «Укрреставрація» та ОСОБА_4 також було укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру №14/29А, відповідно до якого відповідач передав у власність ОСОБА_4 майнові права на спірну квартиру № 14.

У п. 1.2. договору зазначено, що майнові права на вказану квартиру належать корпорації на підставі договору оренди земельної ділянки, проектно-кошторисної документації на будівництво об'єкта, договору про спільну діяльність, протоколу розподілу часток від 24 листопада 2006 року (а.с. 88-92 т.І).

10.01.2014 року між вищезазначеними особами підписано акт приймання-передачі квартири.

Згідно зі ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторонни (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Статтею 1131 ЦК України встановлено, що договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном. Під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства (ст. ст. 1134, 1135 ЦК України).

Відтак законодавством, яке регулює спільну діяльність та договором про спільну діяльність, передбачене виникнення права спільної власності учасників на майно, створене в результаті спільної діяльності, порядок ведення справ учасників, покриття спільних витрат і збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», ТОВ «БІК «Інтербудінвест» та УСНРПБВК «Укрреставрація» укладено договір про спільну діяльність без створення юридичної особи на основі об'єднання вкладів учасників з метою здійснення будівництва та введення в експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору його сторонами визначено склад вкладу кожного з учасників спільної діяльності,.

Пунктами 4.2.4, 4.4.4 та 4.6.5 додаткової угоди № 01 від 23.11.2006 року до договору №3 від 05.07.2005 року про спільну діяльність сторони погодили право отримати свою частку об'єкта в обсязі та в порядку, визначених у цьому договору.

Згідно з пунктом 5.7 додаткової угоди № 1 розподіл площ між сторонами здійснюється відповідно до протоколу розподілу житлових і нежитлових площ (додаток №2), який є невід'ємною частиною договору. Перелік приміщень та площ об'єкту, що будуть переходити у власність сторін відповідно до умов цього договору, буде уточнений після розробки робочої документації проектно-кошторисної документації на об'єкт за Додатковою угодою до Договору, яка буде його невід'ємною частиною. Загальна площа житла, що розподіляється між сторонами, уточнюється на підставі довідок інвентаризації БТІ м. Києва.

У відповідності до положень п.п. 4.2.5, 4.4.5, 4.6.6 договору учасники спільної діяльності мають право розпоряджатися нею на свій розсуд у відповідності до чинного законодавства України після підписання акту розподілу часток.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З наявної в матеріалах справи постанови Вищого господарського суду України від 19.03.2014 року, за результатом розгляду касаційної скарги УСНРПБВК «Укрреставрація» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2014 року у справі за позовом УСНРПБВК «Укрреставрація» до ТОВ «БІК «Інтербудінвест» про зобов'язання протягом 5 робочих днів з дня набрання законної сили рішенням суду передати позивачу документи необхідні для оформлення права власності на 14 квартир, серед яких спірна квартира, вбачається, що у задоволенні позову було відмовлено, зокрема з підстав недоведеності наявності у відповідача документів, щодо зобов'язання передачі яких заявлені позовні вимоги, зокрема, не доведено, що відносно спірних квартир проводилась технічна інвентаризація, що такі квартири перебувають на балансі, вони не відчужені та щодо них відсутній спір тощо.

В судовому рішенні також зазначено про відсутність узгоджених та внесених сторонами змін до умов вказаної додаткової угоди та додатку №2 до неї - протоколу №1.

Враховуючи, що після закінчення будівництва та введення житлового будинку в експлуатацію акт розподілу часток, який є підставою для виникнення у учасника спільної діяльності права на розпорядження своєю часткою, між ЗАТ «МІК «Інтерінвестсервіс», ТОВ «БІК «Інтербудінвест» та УСНРПБВК «Укрреставрація» підписаний не був, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що під час відчуження майнових прав на спірну квартиру а ні ТОВ «ІБК «Інтербудінвест»,а ні УСНРПБВК «Укрреставрація» не набули право розпорядження майновими правами.

З положень ч. 2 ст. 656 ЦК України вбачається, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до п. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, їх правочинів.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. При цьому, якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст. 658 ЦК України).

Положеннями ч.3 ст. 215 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною першою статті 203 ЦК України, за якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи, що ТОВ «ІБК «Інтербудінвест», УСНРПБВК «Укрреставрація» не мали права розпоряджатися майновими правами на спірну квартиру, то з огляду на положення ст. 203, 215, ст. 658 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав від 07 серпня 2012 року та від 11 вересня 2012 року.

Відповідно до ст.236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

Остільки оспорювані договори вважаються недійсним з моменту їх укладення, відсутні підстави до визнання права власності на зазначене майно і ні за ОСОБА_3, а ні за ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Звертаючись до суду з апеляційними скаргами апелянтами, у відповідності до вищезазначених статтей, не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ТОВ «ІБК «Інтербудінвест» або у УСНРПБВК «Укрреставрація» право розпоряджатися майновими правами на спірну квартиру під час укладення оспорюваних договорів.

Таким чином, твердження апеляційних скарг про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у справі рішення постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: