Справа № 275/87/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2015 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Грищенка М.В.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участі: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення суми позики з урахуванням індексу інфляції за весь час користування коштами, 3% процентів річних та штрафу за договором позики, посилаючись на те, що 1 серпня 2007 року ним було передано ОСОБА_5 в якості позики 380 тисяч гривень. Згідно умов укладеного сторонами договору позики відповідач зобов'язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів з урахуванням індексу інфляції за весь період користування коштами 1 серпня 2012 року. У разі неповернення відповідачем суми позики або його частини він зобов'язується сплатити на користь позивача штраф в розмірі 15% від суми позики.

Відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 05.11.2014 року позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 847673,42 гривень.

До спільного розгляду з первісним позовом був прийнятий зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, недійсним. Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_5 ніяких коштів від ОСОБА_1 не отримував, договір безвідсоткової позики грошових коштів не підписував.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 25 червня 2013 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 722536,12 гривень, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23 квітня 2014 року зхазначене судове рішення змінено та суму стягнення зменшено до 719168,20 гривень. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року скасовані рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 25 червня 2013 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 23 квітня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року зазначено, що 22 квітня 2014 року ОСОБА_5 заявляв апеляційному суду клопотання про призначення технічної експертизи договору позики, на вирішення якої порушити питання: в якій послідовності в договорі нанесені горизонтальна лінія під його підписом, його підпис, відбиток печатки ФОП ОСОБА_5, верхній край якого перетинається з друкованим текстом після слова «позичальник» та сам текст після слова «позичальник». На думку ОСОБА_5 вирішення цього питання підтверджує факт того, що він не підписував договір позики, а ОСОБА_1, з яким у них були довірливі відносини, надрукував текст договору на чистому аркуші, на якому був його (ОСОБА_5.) підпис та печатка. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 квітня 2014 року клопотання ОСОБА_5 про призначення експертизи відхилено з тих підстав, що необхідність призначення технічної експертизи відсутня.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року вказано, що апеляційний суд на положення статей 10, 143, 150 ЦПК України належної уваги не звернув, відхилив клопотання ОСОБА_5 про призначення додаткової технічної експертизи, при цьому не перевірив наведених ОСОБА_5 обставин щодо необгрунтованості та неповноти висновку експерта, не вмотивував свого висновку про відмову в задоволенні клопотання і таким чином ухилився від обов'язку сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

В судовому засіданні під час нового розгляду справи позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 позов про стягнення з ОСОБА_5 коштів за договором позики підтримали повністю, заперечили проти зустрічного позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_5 довгий час співпрацювали, між ними були довірливі відносини, ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_5 з кредитами. ОСОБА_5 отримав всі кошти в один день в три етапи 01 серпня 2007 року. По кожній передачі коштів складався графік погашення коштів. Кошти належали ОСОБА_1, але передавав ОСОБА_5 кошти ОСОБА_2, так як вони є однією сім'єю. Ввечері ОСОБА_5 підписав погоджений текст договору позики, який був виготовлений ОСОБА_2 Достовірність підпису ОСОБА_5 підтверджена висновками

експертизи.

Під час нового розгляду справи позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 не виконали вимогу суду про надання оригіналу договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року, дійсність якого оспорюється відповідачем, мотивуючи тим, що позивач не може віднайти оригінал договору позики, але раніше оригінал вказаного договір був досліджений судами першої та апеляційної інстанцій, вчинення підпису оригіналу договору ОСОБА_5 підтверджено висновками судової почеркознавчої експертизи. Отримання ОСОБА_5 від представника позивача ОСОБА_2 коштів, повернення яких було врегульовано підписаним між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 договором позики, підтверджується оригіналами боргових розписок ОСОБА_5 на загальну суму 300000,00 гривень.

В судовому засіданні під час нового розгляду справи представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_5 коштів за договором позики не визнали повністю, підтримали зустрічний позов відповідача ОСОБА_5 про визнання договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року недійсним, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 договору позики з таким змістом не підписував і позивач ОСОБА_1 за такими договором коштів йому в позику не надавав. Достовірність підпису ОСОБА_5 під текстом договору пояснили тим, що ОСОБА_5 був клієнтом банку «Аваль», де працює ОСОБА_2, між ними були добрі відносини і ОСОБА_5 підписував чисті бланки, залишав ОСОБА_2 свою печатку. Представники відповідача допускають, що текст договору позики міг бути надрукований на чистому аркуші, на якому вже був підпис ОСОБА_5

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню повністю, наслідком чого є необхідність ухвалення рішення про відмову в задоволенні первісного позову.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За правовим висновком Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, який відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Заперечуючи факт укладання між сторонами договору позики, представником відповідача було заявлено клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої мали б бути поставлені питання як про виконання підпису у договорі позики ОСОБА_5 чи іншою особою, так і питання щодо часу виготовлення тексту договору, зокрема, що було виконано раніше: текст договору чи підпис ( а.с.59-60).

Судом апеляційної інстанції у процесі апеляційного перегляду зазначене клопотання 20 жовтня 2013 року було задоволено частково та призначено експертизу лише щодо належності підпису ОСОБА_5 чи іншій особі. (а.с.116)

Згідно висновку експерта № 1/1688 від 25.02.2014 року підпис, розташований в графі «Позичальник /ОСОБА_5./» договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року, виконаний ОСОБА_5. (а.с.122-125)

22 квітня 2014 року ОСОБА_5 було заявлено апеляційному суду клопотання про призначення технічної експертизи договору позики, на вирішення якої поставити питання: в якій послідовності в договорі нанесені гоизонтальна лінія під його підписом, його підпис, відбиток печатки ФОП ОСОБА_5, верхній край якого перетинаєтьсяз друкованим текстом після слова позичальник та сам текст після слова «позичальник». (а.с.149)

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 квітня 2014 року клопотання ОСОБА_5 про призначення експертизи відхилено з тих підстав, що необхідність призначення технічної експертизи відсутня.

Під час нового розгляду справи 18 грудня 2014 року представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про призначення судової технічної експертизи письмового документа, а саме, договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року на вирішення якої поставити наступне запитання:

в якій послідовності нанесено друкований текст в договорі після слова «позичальник», відтиск печатки «Приватний підприємець ОСОБА_5» та відповідно сам підпис ОСОБА_5? Чи не відбулося накладення друкованого тексту на відтиск печатки та підпис ОСОБА_5?

Представник відповідача просив направити для експертного дослідження оригінал договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року, який витребувати у позивача ОСОБА_1, оскільки відповідно до розписки, яка є в матеріалах цивільної справи, оригінал вказаного договору був повернутий ОСОБА_1

Ухвалою суду від 18 грудня 2014 року клопотання представника відповідача було задоволено, произначено судову технічну експертизу письмового документа, а саме, договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року, на вирішення якої були поставлені питання, запропоновані представником відповідача.

Також вказаною ухвалою суду було зобов'язано позивача ОСОБА_1 в строк до 26 грудня 2014 року надати суду оригінал договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року для подальшого надіслання разом з ухвалою про призначення судової експертизи до експертної установи для проведення експертного дослідження.

Одночасно було роз'яснено сторонам, що відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд, залежно від того хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза призначена, або відмовити в його визнанні.

Проведення вказаної експертизи виявилось неможливим, оскільки позивачем ОСОБА_1 та представником позивача ОСОБА_2 не було надано суду оригіналу договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року. Згідно з повідомленням судового експерта №1/59 від 21.01.2015 року про неможливість проведення експертизи за технічними зображеннями та копіями документів визначити послідовність виконання реквізитів не представляється можливим у зв'язку з тим, що в них не відображаються ознаки послідовності нанесення реквізитів документу. Визначити послідовність виконання реквізитів можливо лише за оригіналом документу. (а.с.231-232).

Зважаючи на те, що за твердженнями відповідача ОСОБА_5, його представників висновки судової технічної експертизи письмового документа, а саме, договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року, з поставлених на вирішення питань підтвердили б факт того, що ОСОБА_5 не підписував договір позики, а ОСОБА_1, з яким у нього були довірливі відносини, надрукував текст договору на чистому аркуші, на якому був його (ОСОБА_5) підпис та печатка, суд, враховуючи вимоги ч.1 ст.146 ЦПК України, вважає можливим визнати такий факт, про який стверджує відповідач ОСОБА_5, оскільки неможливість проведення вказаної експертизи викликана ухиленням позивача ОСОБА_1 від подання експертам для дослідження оригіналу договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року.

Наданий суду представником позивача ОСОБА_2 графік погашення кредиту, виконаний друкарським способом на одній сторінці одного аркуша паперу, який містить записи прізвищ, ініціалів «ОСОБА_2.», «ОСОБА_5.» виконані підписи, текст «Двісті шість грн зобов'язуюсь повернути згідно цього графіка» з підписом, а також на зворотній стороні запис «Сто тисяч зобов'язуюсь повернути до 1.12.2007 року» не може вважатися належним та допустимим доказом укладення 01 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 договору безвідсоткової позики грошових коштів в сумі 380000 гривень, оскільки відображені в графіку дані суперечать умовам договору безвідсоткової позики, зокрема, щодо суми позики, умов та строків повернення, плати за користування позичковими коштами.

Вказаний документ, який наданий представником позивача, взагалі не містить даних, які б посвідчували передання саме позивачем ОСОБА_1 як позикодавцем відповідачу ОСОБА_5 як позичальнику визначеної грошової суми на умовах договору позики.

Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, установлених ЦПК.

Статтею 57 ЦПК передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.64 ЦПК України передбачено, що письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Згідно зі ст.212 ЦПК суд оцінює докази за своїх внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Враховуючи наведені обставини, та положення законодавства, суд вважає, що оскільки матеріали справи не містять оригіналу договору позики від 01.08.2007 року, і вказаний оригінал договору позивач не може надати на вимогу суду під час нового розгляду справи, тоді як відповідач заперечує укладення договору позики такого змісту між ним та позивачем ОСОБА_1, а інших належних та допустимих доказів про передачу позивачем ОСОБА_1 коштів в сумі 380000 гривень відповідачу ОСОБА_5 в строки та на умовах, зазначених в тексті договору безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року, дійсність якого оспорюється відповідачем, не надано, тому суд вважає вимоги первісного позову недоведеними, оскільки відсутність оригіналу договору позики унеможливлює встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тому за встановлених судом обставин зустрічний позов про визнання договору позики недійсним підлягає задоволенню, оскільки суду не було надано достатніх, належних та достовірних доказів на підтвердження того, що умови, зазначені у письмовому тексті договору, були узгоджені між сторонами договору, та що підпис позичальника був вчинений після відображення у письмовій формі умов договору позики.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідачем ОСОБА_5 було оплачено подання зустрічної позовної заяви судовим збором в сумі 3441,00грн.(а.с.39), подання апеляційної скарги на рішення суду судовим збором в сумі 1777,50грн.(а.с.75) подання касаційної скарги на рішення суду першої інстанції і рішення апеляційного суду судовим збором в сумі 2557,80грн.

Такі судові витрати позивача в загальній сумі 7776,30грн. підтверджені відповідними квитанціями і підлягають відшкодуванню відповідачеві з позивача.

У справі призначалась та проводилась судова почеркознавча експертиза, розмір оплати за проведення якої визначений в сумі 900,48грн. ( а.с. 126).

Оскільки відповідачем не надано документальних підтверджень на проведення оплати експертизи, тому вартість проведення вказаної експертизи не відноситься судом до судових витрат відповідача, які присуджуються з позивача.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 57- 60, 88, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст.ст.203, 215, 216 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за договором позики відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір безвідсоткової позики грошових коштів від 01 серпня 2007 року між позикодавцем ОСОБА_1 та позичальником ОСОБА_5 про передачу в позику грошових коштів в сумі триста вісімдесят тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 7776,30 гривень (сім тисяч сімсот сімдесят шість гривень 30 копійок) на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя М. В. Грищенко