Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1506/15 Головуючий у 1-й інстанції: Пікалова Н.М.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до прокуратури м. Краматорська Донецької області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органів прокуратури,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнень просив про солідарне відшкодування відповідачами моральної шкоди, завданої бездіяльністю працівників прокуратури при здійсненні ними своїх повноважень. На обґрунтування позову зазначав, що працівники прокуратури незаконно ухиляються від проведення повного, всебічного, неупередженого розслідування його заяви від 2 серпня 2011 року за фактом фальсифікації слідчим СВ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_5 дослідчої перевірки дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 30 грудня 2010 року за його участю, в результаті якої він отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а його автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 лютого 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2014 року рішення міського суду скасовано, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 10 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 лютого 2014 року і апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2014 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з його недоведеності і безпідставності, а також з того, що позов пред'явлено до неналежних відповідачів.

Слідчі прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_3 являються працівниками обласної прокуратури, яка відповідно до ст.1172 ЦК України має відповідати за завдану ними шкоду. З жовтня 2013 року кримінальне провадження за фактом фальсифікації слідчим ОСОБА_5. матеріалів розслідування дорожньо-транспортної пригоди перебуває в провадженні прокуратури Донецької області, яка і здійснює процесуальне керівництво за цим провадження. Державна казначейська служба України і Головне управління Державної казначейської служби у Донецькій області є самостійними юридичними особами, які не несуть відповідальності за дії працівників прокуратури, а здійснюють лише казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і вимогам діючого законодавства.

Виходячи з положень ст. 121 Конституції України, ст. ст 1, 3, 4, 5, 7, 13 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин) органи прокуратури складають єдину відокремлену централізовану систему державних органів, на які покладено функції нагляду за додержанням і правильним застосуванням законів, підтримання державного обвинувачення в суді та представництво інтересів громадянина або держави в суді у передбачених законом випадках.

Відповідно до п. 3 ст. 121 Конституції України, ст. ст. 12, 30 Закону України «Про прокуратуру», здійснюючи свої повноваження, прокурор вживає заходів до того, щоб органи дізнання і попереднього слідства додержували передбаченого законом порядку порушення кримінальних справ, розслідування діянь, що містять ознаки злочину, проведення оперативно-розшукових заходів, застосування технічних засобів, припинення та закриття справ, а також додержували строків провадження слідства та тримання під вартою; при розслідуванні злочинів неухильно виконували вимоги закону про всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин справи, з'ясовували обставини, які викривають чи виправдовують обвинуваченого, а також пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Судом установлено, що правовідносини сторін виникли з підстав відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві слідчими прокуратури м. Краматорська у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням ними своїх посадових обов'язків, затягуванням ухвалення законного і обґрунтованого рішення за його заявою про притягнення до кримінальної відповідальності працівника міліції за фактом фальсифікації матеріалів ДТП.

Доказом неправомірності дій слідчих прокуратури, на думку позивача, являються судові ухвали про скасування постанов про відмову у порушенні кримінальної справі і про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях працівника міліції складу злочину, тяганина у розгляді його заяви і прийнятті остаточного рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої, ніж передбаченої в ч.ч. 1-5 цієї норми, незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі ст. 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якою цей працівник перебуває у трудових правовідносинах.

Як роз'яснено у ч. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами й доповненнями) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частинами п. 3, 9 зазначеної постанови визначено, що моральна шкода може полягати зокрема: у принижені часті, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушені права власності, прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушені нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, при перевірці заяви ОСОБА_2 про притягнення працівника міліції до кримінальної відповідальності за фактом фальсифікації матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю позивача, слідчі прокуратури м. Краматорська діяли в межах своїх повноважень, у відповідності з вимогами Кримінально-процесуального кодексу України і Закону України «Про прокуратуру», з дотриманням строків, встановлених законом для перевірки відповідних заяв.

Незгода позивача з висновками перевірки, неодноразове оскарження процесуальних документів до суду не свідчить про неправомірність дій працівників прокуратури.

Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого були скасовані ухвалені за результатами перевірки постанови про відмову у порушенні або про закриття кримінальної справи у зв'язку з неповнотою розслідування, не являється достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до цивільно-правової відповідальності.

Тяганина і зволікання з додатковою перевіркою обставин справи виникли, у тому числі, у зв'язку із зловживанням заявником своїми процесуальними правами, неодноразовою відмовою з'явитися у прокуратуру для дачі додаткових пояснень і вчинення певних процесуальних дій, необхідних для усунення неповноти досудового розслідування.

Відповідно до статті 8 Постанови Верховної Ради України «Про затвердження Дисциплінарного статуту прокуратури України « від 06.11.1991 дисциплінарні стягнення щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовуються за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури. Винесення виправдувального вироку, повернення кримінальної справи для додаткового розслідування, скасування запобіжного заходу та інших процесуальних рішень тягне за собою дисциплінарну відповідальність прокурорів і слідчих, якщо ними в процесі слідства були допущені недбалість або несумлінність.

Як встановлено судом, слідчі прокуратури ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які займалися перевіркою заяви ОСОБА_2 про фальсифікацію матеріалів ДТП, до дисциплінарної відповідальності у зв'язку із скасуванням у судовому порядку винесених ними постанов не притягалися.

Незгода заявника з результатами перевірки не свідчить про недбалість або несумлінність працівників прокуратури.

Тривале досудове розслідування працівниками міліції дорожньо-транспортної пригоди, порушення кримінально-процесуального кодексу щодо порядку дослідження і витребування доказів також не являється підставою для притягнення прокуратури і її працівників до цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права являються безпідставними.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: