ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/159/15-ц
провадження № 2/753/1874/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Семенченко Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди,

встановив:

У січні 2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2014 року вона здала в ательє з ремонту та пошиття одягу «Лія» жіночу замшеву дублянку вартістю 10 000,00 грн. для покраски. Замовлення виконано несвоєчасно 10.11.2014 р., стан дублянки значно погіршився та Позивач лишилася незадоволеною якістю наданих їй хімчисткою послуг.

В позовних вимогах просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію майнової шкоди в розмірі 10 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити у цілому, посилаючись на положенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні за безпідставністю та недоведеністю вимог.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З позовної заяви вбачається, що 21 жовтня 2014 року ОСОБА_2 здала в ательє з ремонту та пошиття одягу «Лія» жіночу замшеву дублянку, чорного кольору з натуральним хутром на комірі та рукавах.

Вартість дублянки складала 10 000,00 грн. на момент придбання в 2010 році, що підтверджується товарним чеком 27/11 від 27.11.2010 р. (а.с. 14).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 згідно із квитанцією № 021 від 21.10.2014 р. (а.с. 10) у пункті прийому за адресою пр.-т Червонозоряний, 6-г в м. Києві здала до Італійської хімчистки «Престо» (юридична адреса: м. Київ, вул. Картвелішвілі, буд. 7/2) жіночу чорну дублянку. Оціночна вартість становить 2 000,00 грн. Вартість робіт, а саме фарбування була оцінена у 480,00 грн. Позивач була ознайомлена з правилами прийому та можливістю прояв прихованих дефектів згідно із витягом галузевого ГСТУ 201-03-96 та наслідками чищення та фарбування подібних виробів, про що свідчить особистий підпис Позивача на квитанції № 021 від 21.10.2014 р.

Замовлення ОСОБА_2 виконано 10.11.2014 р. та Позивач лишилася незадоволеною якістю наданих їй хімчисткою послуг.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 16 ЦК України суд захищає цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Істотним недоліком є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до п.п. 4, 6 п.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця), звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини склалися між ОСОБА_2 та Італійською хімчисткою «Престо», разом з тим ОСОБА_3 тільки оформляла замовлення на виконання робіт. Послуги фарбування надавались безпосередньо Італійською хімчисткою «Престо», а не відповідачем по справі ОСОБА_3.

Суд приходить до висновку, що позов поданий до неналежного відповідача. Під час розгляду справи, позивач не заявив клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, що відображено в журналі судового засідання.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди з відповідача під час розгляду справи не знайшли свого документального підтвердження та в цій частині позовних вимог слід відмовити.

При розгляді вимог позивача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» право споживачів на відшкодування майнової та моральної шкоди, виникає, зокрема, у разі завдання такої шкоди внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У справі не встановлено обставин і відсутні докази, з якими закон пов'язує право позивача, як споживача, на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження підстави стягнення моральної шкоди, оскільки не доведено факту заподіяння зі сторони відповідача позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру позивачу.

Позивачем не доведено, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування.

Крім того, умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов'язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода ж безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Проте позивачем не доведено вини ОСОБА_3 в заподіянні їй моральних страждань будь-якого роду, не встановлено будь-якого причинно-наслідкового зв'язку із заподіянням шкоди, а згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності з відшкодування моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, так як судовому засіданні не було надано доказів, які б підтверджували доводи позивачки щодо вчинення відповідачем неправомірних дій, направлених на заподіяння їй моральної шкоди, тому, враховуючи встановлені обставини та вимоги закону суд не вбачає підстав для задоволення позову.

В силу ст.88 ЦПК України витрати по справі, понесені судом, слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач при подачі позову до суду була звільнена по закону від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 1, 4 Закону України «Про захист прав споживачів»Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»», ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: