Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1089/14-ц
Провадження № 4-с/475/7/15
У Х В А Л А

Іменем України

22.10.2015смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Вадовської А.В.,

за участю секретаря Кравець Л.В.,

представника боржника ОСОБА_1,

старшого державного виконавця Туз І.П.,

начальника відділу ДВС ОСОБА_2,

представника стягувача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Доманівського районного управління юстиції ОСОБА_6 про визнання неправомірними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.06.2015 р. та 20.07.2015 р.,

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2015 р. представник боржника ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Доманівського районного управління юстиції ОСОБА_6 про визнання неправомірними та скасування постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 19.06.2015 р. та 20.07.2015 р.

Скарга залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків.

17 серпня 2015 р. до суду надійшла скарга після усунення недоліків. Судді на розгляд скарга передана після виходу з відпустки 14.09.2015 р.

Скарга мотивована тим, що на виконанні у ВДВС Доманівського РУЮ у провадженні старшого державного виконавця Туз І.П. знаходиться виконавче провадження №47500418, відкрите за виконавчим листом №475/1089/14-ц, виданим Доманівським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 боргу в сумі 54457,51 грн.

28 липня 2015 р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представникові ОСОБА_1 стало відомо про те, що 19.06.2015 р. державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та заборону відчуження майна, належного ОСОБА_4, а 20.07.2015 р. постановою того ж виконавця накладено арешт та заборонено відчуження належного ОСОБА_4 транспортного засобу: автомобіля вантажного MERSEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, державний номер НОМЕР_1, 2007 р.випуску.

Вказані постанови ні боржник ОСОБА_4, ні його представники не отримували, про них дізналися лише 28 липня 2015 р. при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

Представник ОСОБА_5 у скарзі посилається на незаконність постанов державного виконавця через невідповідність їх вимогам ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження». А саме: постанови винесені без врахування співрозмірності вартості арештованого майна з розміром боргу, що підлягає стягненню з ОСОБА_4 за виконавчим листом.

За виконавчим листом стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 підлягає 54457,51 грн. Автомобіль MERSEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI придбаний у 2014 р. боржником ОСОБА_4 за 18000 дол. США, що на сьогоднішній день у гривневому еквіваленті складає 414000 грн., що у вісім разів перевищує суму боргу, стягнутого судовим рішенням.

З зазначених вище підстав представник ОСОБА_5 у скарзі просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця ВДВС Доманівського РУЮ ОСОБА_6, що виразилися у безпідставному накладенні арешту на майно боржника та заборони його відчуження без урахування співрозмірності вартості такого майна сумі стягнення за виконавчим листом №475/1089/14-ц, виданим Доманівським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 боргу в сумі 54457,51 грн. Скасувати постанови вказаного виконавця від 19.06.2015 р. та 20.07.2015 р. про накладення арешту на майно та заборону його відчуження.

У судове засідання боржник ОСОБА_4, його представник ОСОБА_5 не зявилися. Боржник причину неявки суду не повідомив, заяву про розгляд скарги за його відсутності суду не надавав. Представник ОСОБА_5 надала письмову заяву, в якій просила скаргу розглянути за її відсутності.

Представник ОСОБА_1 у ході розгляду скарги просив задовольнити її. У судовому засіданні доводи її підтримав та пояснив, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваних постанов не були дотримані положення ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження». Так, накладаючи арешт на все майно та на автомобіль MERSEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI зокрема, державний виконавець не врахувала, що вартість арештованого майна значно перевищує суму стягнутого боргу. Крім цього, вказаний автомобіль боржник використовує для здійснення торгівельної діяльності, оскільки є підприємцем, а тому накладенням арешту на цей транспортний засіб боржник позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність. У ОСОБА_4 у власності є інше майно, зокрема автомобіль ВАЗ 21043 1999 р.випуску, вартість якого може більше відповідати сумі стягнутого боргу, проте виконавцем інше майно не виявлялося. З цих підстав представник просив визнати оскаржувані постанови неправомірними та їх скасувати.

Старший державний виконавець Туз І.П. та начальник відділу ДВС Доманівського РУЮ ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на те, що при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяла згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження». Постанови винесені правомірно, оскільки іншого майна у боржника в ході проведення виконавчих дій не виявлено, арешт накладений саме на автомобіль MERSEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI. Боржник ухиляється від виконання судового рішення. Крім цього, старший державний виконавець Туз І.П. просила суд залишити скаргу без розгляду через пропуск строку звернення до суду в частині оскарження постанови від 19.06.2015 р., оскільки копію вказаної постанови боржник отримав особисто 4.07.2015 р., а скаргу подав лише 11.08.2015 р.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані письмові матеріали, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Так, у ході судового розгляду встановлено, що 12.05.2015 р. старшим державним виконавцем Туз І.П. відкрите виконавче провадження на виконання виконавчого листа №475/1089/14-ц, виданого 08.05.2015 р. Доманівським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 боргу в сумі 54457,51 грн. на користь ОСОБА_7

Постанова про відкриття виконавчого провадження отримана боржником 19.05.2015 р.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Доманівського РУЮ ОСОБА_6 від 19.06.2015 р. накладено арешт на все рухоме майно та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_4

Вказана постанова державного виконавця направлена 02.07.2015 р. рекомендованим листом боржникові ОСОБА_4 та отримана особисто ним 04.07.2015 р.

Скарга до суду в інтересах боржника ОСОБА_4 подана 11.08.2015 р., тобто після сплину десятиденного строку з дня отримання постанови від 19.06.2015 р.

Факт направлення та отримання постанови підтверджується копіями: постанови від 19.06.2015 р., супровідного листа за №2484/02-36 від 26.06.2015 р., реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 02.07.2015 р., рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

За такого посилання представників ОСОБА_4 ОСОБА_5 у скарзі та ОСОБА_1 у судовому засіданні про те, що про винесення постанови від 19.06.2015 р. їм стало відомо лише 28.07.2015 р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, не відповідають дійсності.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо до суду або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Згідно положень ст. 385 ЦПК України скаргу до суду може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Скарга, подана після закінчення відповідного строку, залишається без розгляду, якщо суд за клопотанням заявника не знайде підстав для його поновлення.

Доказів поважності пропуску строку оскарження постанови від 19.06.2015 р. ні ОСОБА_4, ні його представниками суду не надано, клопотання про поновлення строку не заявлене, у звязку з чим скарга в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Туз І.П. при винесенні постанови про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника від 19.06.2015 р. та її скасування підлягає залишенню без розгляду.

У частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_6, що полягають у безпідставному накладенні арешту на транспортний засіб: автомобіль вантажний MERSEDES-BENZ SPRINTER 315 CDI, державний номер НОМЕР_1, 2007 р.випуску, без урахування співрозмірності вартості майна сумі стягнутого боргу, та скасування відповідної постанови від 20.07.2015 р. скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України « Про виконавче провадження» (далі Закон) заходом примусового виконання рішення є звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Статтею 52 вказаного Закону визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Зокрема, згідно з ч.2 ст.52 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Відповідно до ч.5 ст.52 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

У ході розгляду скарги державний виконавець Туз І.П. та начальник відділу ДВС ОСОБА_2 посилалися на те, що у ході виконавчих дій коштів та іншого майна у боржника не виявлено, а тому з метою забезпечення своєчасного виконання судового рішення винесена постанова про накладення арешту на вищезазначений транспортний засіб.

Дослідивши надані суду письмові матеріали виконавчого провадження, судом встановлено, що при здійсненні перевірки майнового стану боржника ОСОБА_4, державний виконавець не звернула увагу на те, що у відповідях Державної податкової служби та Пенсійного Фонду України про відсутність даних про особу боржника ОСОБА_4 допущена помилка в його ідентифікаційному коді: замість №1 зазначений №.

За такого не можна вважати, що державним виконавцем вжиті усі заходи щодо встановлення майнового стану боржника та виявлення коштів на рахунках, стягнення на які звертається у першу чергу, а тому накладення арешту на транспортний засіб є передчасним заходом, виходячи з вимог ч.2 та ч.5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене є підставою для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.72, 386, 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Скаргу в частині визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Туз І.П. при винесенні постанови про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника від 19.06.2015 р. та її скасування залишити без розгляду через пропуск строку її подачі.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Доманівського районного управління юстиції ОСОБА_6 від 20.07.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №475/1089/14-ц, виданого 08.05.2015 р. Доманівським районним судом Миколаївської області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Доманівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня оголошення ухвали, а особами, що не були присутні при її оголошенні з дня отримання копії.

Суддя : ОСОБА_8