У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсунь-Шевченківська шляхова міжгосподарська пересувна механізована колона», ОСОБА_7 про визнання недійсним договору, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсунь-Шевченківська шляхова міжгосподарська пересувна механізована колона» (далі - ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК»), ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового паю №3 від 17 травня 2000 року, укладеного між ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК» та ОСОБА_7. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є власником 100% майнового паю ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК». Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2013 року у справі №2310/2218/2012 року встановлено факт належності позивачу 100% пайового фонду ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК». При розгляді справи №2310/2218/2012 року ОСОБА_6 дізнався про існування спірного договору від 17 травня 2000 року. Згідно даного договору ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК» придбало майно, відповідно до додатку №2. Спірний договір зі сторони співвласників підписано ОСОБА_7, який діяв на підставі договору про спільне користування і розпорядженням майном, що знаходиться у спільній частковій власності. Додаток №2 затверджено загальними зборами трудового колективу. Але виходячи зі змісту даного протоколу, повісткою дня було вирішено питання щодо передачі майнових паїв в оренду. Крім того, виходячи зі змісту договору про спільне користування і розпорядження майном, ОСОБА_8 не надано будь-яких повноважень від співвласників щодо реалізації розпайованого майна та реалізації самих паїв, з цих підстав позивач вважав, що договір купівлі-продажу від 17 травня 2000 року порушує його права, а тому просив визнати його недійсним.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 16 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнового паю № 3 від 17 травня 2000 року, укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК».

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року, вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником 100 % майнового паю ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК», що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай серії КШ №001877 від 14 листопада 2012 року (а.с.25) та договорами купівлі-продажу майнового паю від 06 липня 2009 року (а.с.162) та від 12 березня 2009 року (а.с.163).

Згідно договору купівлі-продажу майнового паю ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК» №3 від 17 травня 2000 року співвласники майна, що належить їм на праві спільної часткової власності в особі голови комітету ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності (Договору про спільне користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності) (Продавець), з однієї сторони, та ТОВ «Корсунь-Шевченківська шляхова міжгосподарська пересувна механізована колона» (Покупець) в особі ОСОБА_9, який діє на підставі статуту, з другої сторони уклали договір, згідно якого продавець надає покупцеві майно, перелік надається у додатку 2 до договору, а покупець зобов'язується сплатити вартість цього майна.

Відповідно до п.1.3. договору право власності переходить після підписання акта приймання-передачі, який був підписаний сторонами договору (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 при укладенні спірного договору діяв на підставі договору про спільне користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності. Згідно даного договору власники майнових паїв домовилися про спільне володіння, користування та розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної часткової власності як єдиним майновим комплексом, а отже діяв від імені усіх співвласників майна, як уповноважена особа і мав право на укладення договору з реалізації майна, перелік якого надається у додатку 2 до спірного договору.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2013 року, встановлено, що в 2007-2009 роках ОСОБА_6 уклав договори купівлі-продажу, згідно яких він отримав свідоцтво про право власності на майновий пай в пайовому фонді ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК» у власників майнових паїв окремо у кожного.

12 березня 2009 року та 06 липня 2009 року позивачем викуплені майнові паї у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 загальною часткою 5,3%.

Рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради №35-16 від 13 листопада 2012 року «Про розгляд заяви ОСОБА_6 щодо переоформлення свідоцтва на право власності» вирішено видати нове свідоцтво про право власності на майновий пай ТОВ «Корсунь-Шевченківська ШМПМК». Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

За змістом ст. 48 ЦК УРСР, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки право власності на майнові паї виникло у ОСОБА_6 після 2000 року, при цьому він не будучи стороною оспорюваного правочину не навів обґрунтованих доводів з підтвердженням належними доказами про порушення спірним договором його законних прав.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 23 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук