У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду від 28 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного вік у твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду від 28 серпня 2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 16 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання і в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 16 липня 2015 року і до досягнення дитиною трирічного віку. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати.

Вважаючи рішення суду неправосудним та формальним, необ'єктивним та упередженим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що судом проігноровано його доводи про неможливість сплачувати аліменти у зв'язку з відсутністю роботи та неможливістю працевлаштуватися. Зазначає, що має хворобливий стан здоров'я, у зв'язку з яким не був призваний на військову службу, а також потребує підтримуючого лікування. Пояснює, що проживає у борг за рахунок рідних. Погоджується сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 50 грн. на місяць. З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про закриття провадження в частині стягнення з нього аліментів на користь позивачки на її утримання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив із передбаченого законом обов'язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, врахував матеріальне становище позивачки, неможливість її працевлаштування у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку та навчанням, а також зважив на мінливий характер доходів відповідача, визначивши аліменти в твердій грошовій сумі.

На підтвердження даного висновку в рішенні наведені відповідні мотиви і докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає,

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 556/1129/15-ц Головуючий у 1 інстанції - Закревський Л.В.

Провадження № 22-ц 787/2028/2015 Доповідач - Ковальчук Н.М.

що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом Жовкинівської сільської ради Володимирецького району 18 лютого 2015 року, вбачається, що сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

На даний час дитина сторін проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Жовкинівської сільської ради Володимирецького району № 365 від 13.01.2015р. (а.с. 7). Відповідач проживає окремо.

Колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір аліментів на утримання малолітнього сина сторін відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідачє фізично здоровою особою працездатного віку та не позбавлений можливості працевлаштуватися, а відтак, відсутність нормального заробітку, про яку він зазначає в апеляційній скарзі, носить у тимчасовий характер і не може бути підставою для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів. Посилання відповідача на хворобливий стан здоров'я колегією суддів оцінюються критично, оскільки належних та достовірних доказів на її підтвердження не подано, а долучена до апеляційної скарги копія тимчасового посвідчення № НОМЕР_2, виданого ОСОБА_1 про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність - у військовий час, строк дії якого закінчився 06.10.2009 року, не є підтвердженням незадовільного стану здоров'я та неможливості утримувати у зв'язку з цим свою дитину.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має фінансової змоги сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 300 грн. у зв'язку з тим, що не працює та проживає з рідними та за їх рахунок, не можуть вважатися істотними обставинами, що слугують підставою для зменшення розміру аліментів на утримання його дитини.

Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Оскільки позивачка ОСОБА_2 знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення дитиною трьох років, не працює, не має самостійного доходу і потребує матеріальної допомоги, а також враховуючи ту обставину, що у зв'язку із доглядом за дитиною вона позбавлена можливості працевлаштуватися, колегія суддів вважає за необхідне стягнути аліменти на її утримання з відповідача і підтримує відповідний висновок місцевого суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Володимирецького районного суду від 28 серпня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис Н.М.Ковальчук

Судді: підпис М .П.Григоренко

підпис З.М.Максимчук

Згідно:суддя-доповідач Н.М.Ковальчук