УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Свалявської міської ради Закарпатської області, треті особи: ОСОБА_5 та управління Держкомзему в м. Свалява та Свалявському районі, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю і скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що є власником домоволодіння АДРЕСА_1, а ОСОБА_5 є власником суміжної земельної ділянки загальною площею 0,17 га, проте державний акт на право приватної власності на землю від 21 березня 1997 року було видано їй з порушенням вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 квітня 1993 року № 28 <nau://ukr93> і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 року за № 31 <nau://ukr93> (далі - Інструкція). Так, межі земельної ділянки з суміжним землекористувачем, тобто з позивачем, не погоджувались, у натурі не виносились, а землю передано для підсобного господарства, що не передбачено ЗК України <nau://ukr/2768-14>.

Про спірний державний акт ОСОБА_4 дізнався лише в 2013 році, після того як ОСОБА_5 почала чинити йому перешкоди в користуванні власністю.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2015 року, з урахування ухвали цього ж суду від 08 травня 2015 року про виправлення описок, позов задоволено.

Визнано недійсним державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданий Свалявською міською радою Закарпатської області 21 березня 1997 року на ім'я ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,17 га, розташовану на території Свалявської міської ради по АДРЕСА_1 та скасовано державну реєстрацію цього акта за № 836. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року рішення місцевого суду скасовано, у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що на момент пред'явлення позову ОСОБА_4 був власником житлового будинку АДРЕСА_1, незакінчене будівництво якого (88,5 % готовності) придбав у ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом будинку від 11 грудня 1998 року.

Під час розгляду справи в апеляційному суді право власності позивача скасовано (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 червня 2015 року).

Земельна ділянка в договорі купівлі-продажу не значиться. Доказів у підтвердження свого права власності на присадибну земельну ділянку позивач у позовній заяві не навів, суду не подав і таких у справі не встановлено.

Так, відповідно до листа Виконавчого комітету Свалявської міської ради від 08 грудня 2014 року інформація про земельну ділянку ОСОБА_4 орієнтовною площею 0,095 га внесена на підставі графічних матеріалів, однак така у власність, користування або оренду останньому не передавалась.

Рішенням Свалявської міської ради від 14 лютого 1997 року № 52 «Про передачу земель безкоштовно у приватну власність громадянам міста Свалява» ОСОБА_5 було передано у приватну власність по АДРЕСА_1 земельну ділянку загальною площею 0,17 га, в тому числі 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, та 0,05 га для ведення підсобного господарства.

На підставі цього рішення ОСОБА_5 21 березня 1997 року отримала державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 836.

Відповідно до акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 29 січня 2015 року, який позивачем не оскаржений і не спростований, порушень земельного законодавства при набутті ОСОБА_5 права власності на вказану земельну ділянку не виявлено.

Доводи касаційної скарги щодо порушення норм процесуального права відмовою у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи є необґрунтованими, оскільки колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності осіб, що не з'явилися, які повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, доказів та поважних причин для відкладення розгляду справи представником позивача не надано.

Також, позивач вказує на те, що апеляційним судом не взято до уваги того, що його права порушуються ОСОБА_5 оскільки частина земельної ділянки переданої у власність останньої, накладається на земельну ділянку на якій розташований його житловий будинок.

Разом з тим, згідно з актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 16 лютого 2015 року, який позивачем не оскаржений і не спростований, ОСОБА_4 самовільно зайняв частину (0,0020 га) земельної ділянки із земель, які перебувають у власності ОСОБА_5 Крім того, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не зазначено, яким чином ОСОБА_5, як суміжний власник землі, якою користується з 1997 року порушує його право користування земельною ділянкою, якою позивач користується з 2013 року.

Доводи касаційної скарги щодо наявності розбіжностей у рішенні Свалявської міської ради та у державному акті не знайшли свого підтвердження та не впливають на висновки апеляційного суду.

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня