Справа №442/4074/15-ц
Провадження №2/442/1448/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з вказаним вище позовом в обґрунтування якого посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.06.1997 року йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

В будинку окрім нього, зареєстровані: ОСОБА_3 - колишня дружина, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - його діти та ОСОБА_2 - відповідач по справі.

ОСОБА_2 був його товаришем, в силу різних обставин він не мав житла і не був ніде зареєстрований, а тому був позбавлений можливості одержати паспорт. Він як власник будинку, запропонував ОСОБА_2 зареєструватися у його будинку, чим останній 24.06.1999 року і скористався. Після одержання паспорта ОСОБА_2 виїхав працювати в м.Іловайськ Донецької області. Приблизно один раз на 5 років коли відпочивав у м.Трускавець, ОСОБА_2 приїжджав до нього в нього в гості, але починаючи з 2005 року перестав з ним спілкуватися і не подавав про себе жодної звістки.

Факт не проживання ОСОБА_2 у спірному будинку, стверджується актами від 25.03.2015 року та від 03.06.2015 року, складеними КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради.

Через те, що відповідач зареєстрований у його будинку, він не може повністю реалізувати своє право мати субсидії, що вкрай негативно впливає на його матеріальний стан, враховуючи, що його дочка ОСОБА_6 є інвалідом дитинства - ДЦП, йому приходиться витрачати значні кошти для придбання медикаментів для неї, а тому змушений звернутися з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 не з'явився в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлявся належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією та через оголошення в пресі, керуючись п. 9 ст. 74 ЦПК України, суд вважає цих осіб повідомленими про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто відповідачі, без згоди позивачів (власників), використовують належну їм власність для свого реєстраційного обліку. Така реєстрація відповідачів є перешкодою для позивачів у повному розпорядженні і користуванні належною їм власністю - будинковолодінням, тобто ця реєстрація порушує їхні права власності.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, "власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном".

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.06.1997 року на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Окрім нього в цьому будинку зареєстровані: ОСОБА_3 - колишня дружина, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - його діти та ОСОБА_2, який як встановлено актами від 25.03.2015 року та від 03.06.2015 року, складеними КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради, в даному будинку не проживає більше 3-ох років.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».

Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад встановлені законом строки, без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні таким зі сторони позивача йому не чинилося, відповідач добровільно залишив спірне житло і переїхав жити в інше місце.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.. 405 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.