Справа № 459/4134/14-ц (2/201/3638/2015)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», відділення Червоноградської філії «Західне головне регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визнання незаконним порядку списання депозитних коштів за договором поруки, припинення договору поруки, повернення незаконно списаних депозитних коштів, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 27 серпня 2015 року з Червоноградського міського суду Львівської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», відділення Червоноградської філії «Західне головне регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визнання незаконним порядку списання депозитних коштів за договором поруки, припинення договору поруки, повернення незаконно списаних депозитних коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві з урахуванням уточнень посилалась на те, що 30 липня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитно-заставним договором №СGROAN 02260357 від 29 липня 2008 року, укладеного між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» (найменування якого було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк»), між ОСОБА_2 та банком був укладений договір поруки. За вказаним кредитно-заставним договором утворилась заборгованість, тому ПАТ КБ «Приватбанк» здійснюється списання грошових коштів з депозитних рахунків позивача, що є, на думку позивача, порушенням чинного законодавства України та п. 8 укладеного між сторонами договору поруки. Тому ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд, з урахуванням уточнень, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 незаконно списані з депозитних рахунків грошові кошти за договором № SAMDN8778 (вклад «Мультивалютний») від 01 жовтня 2012 року у сумі 10 000,00 доларів США та за договором №SAMDN5496 «Стандарт» від 11 липня 2015 року у розмірі 15 000,00 доларів США (а. с. 1-5, 17-21, 89).

Від позивача надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову з підстав у ньому викладених.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, посилаючи на безпідставність та необґрунтованість позову (а. с. 106-107).

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участі в розгляді даної цивільної справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 липня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитно-заставним договором №СGROAN 02260357 від 29 липня 2008 року, укладеного між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» (найменування якого було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк»), між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір поруки (а. с. 6, 8).

Також судом встановлено, що 11 липня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір про заощадження №SAMDN496 «Стандарт» на розміщення в банку грошових коштів у сумі 15 000,00 доларів США зі сплатою 6,5% річних (а. с. 11), а 01 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір про заощадження №SAMDN8778 (вклад «Мультивалютний 12 міс.») на розміщення в банку грошових коштів у сумі 10 000,00 доларів США зі сплатою 10% річних (а. с. 10).

Претензією від 24 жовтня 2013 року Департамент «Безпека» ЗГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 було повідомлено проте, що банком в односторонньому будуть розірвані депозитні договори, в тому числі, №SAMDN496, №SAMDN8778, а кошти від них будуть скеровані на погашення боргу за кредитно-заставним договором №СGROAN 02260357 від 29 липня 2008 року (а. с. 9)

З листа ПАТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-131113/1701, адресованого ОСОБА_2 вбачається, що банком були списані з депозитних рахунків позивача як поручителя грошові кошти у розмірі 23 192,95 доларів США в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 (а. с. 12).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України, умовами укладених між сторонами договорів.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, у відповідності до вимог ст. 203 ЦК України при укладанні вищезазначеного договору поруки, копія якого наявна в матеріалах справи, між сторонами були дотримані всі передбачені діючим законодавством істотні умови договору, які обумовлені їх згодою, як узгоджені сторонами, так і ними прийняті. Крім того, на момент укладення цього договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою фінансової установи.

У відповідності зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно д п. 4 договору поруки, укладеного 30 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, остання поручилась відповідати перед банком як солідарний боржник у випадку невиконання позичальником (ОСОБА_3.) зобов'язань за кредитним договором.

Згідно з п. 1.3.1.11 Умов та правил надання банківських послуг - клієнт, який порушив виконання більше одного кредитного зобов'язання перед банком, у томі числі, клієнт, який поручився за виконання грошового зобов'язання перед банком іншим клієнтом, який порушив виконання грошових зобов'язань, доручає приймати і розподіляти кошти для погашення простроченої кредитної заборгованості у черговості , визначеній самостійно банком з пріоритетом погашення беззаставних кредитних зобов'язань, для чого клієнт доручає сформувати і подати на підпис необхідні касові документи.

Пунктом 2.2.1.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при наявності у клієнта простроченої заборгованості за кредитами та / або процентами за їх користування, по яких клієнт є поручителем, банк має право на власний розсуд:

- після закінчення терміну вкладу, вклад та нараховані проценти перерахувати на поточний / картковий рахунок клієнта або

- розірвати даний договір. При достроковому розірванні договору банк направляє клієнту письмове повідомлення із зазначенням дати розірвання цього договору. При цьому вклад і нараховані проценти перераховуються на поточний / картковий рахунок клієнта.

Аналізуючи правовідносини, виниклі між сторонами в контексті викладених норм права, враховуючи, що грошові кошти з депозитних рахунків позивача були списані в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитно-заставним договором, за яким ОСОБА_2 є поручителем, приймаючи до уваги положення п.п. 1.3.1.11, 2.2.1.12 Умов та правил надання банківських послуг, суд приходить до висновку щодо правомірного списання банком грошових коштів з депозитних рахунків позивача, у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, а також те, що ухвалою суду від 25 вересня 2014 року (а. с. 30) сплату судового збору позивачу було відстрочено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 5 250,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 525, 526, 530, 638 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 46, 57-64, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», відділення Червоноградської філії «Західне головне регіональне управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визнання незаконним порядку списання депозитних коштів за договором поруки, припинення договору поруки, повернення незаконно списаних депозитних коштів - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 5 250 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой