Справа № 1601/8540/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

Головуючої судді - Кривич Ж.О.,

при секретарі - Стецик Ю.М.,

з участю ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції, ОСОБА_8, треті особи Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_5, Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_9, про

· визнання недійсними результатів аукціону з продажу вбудованого магазина літ «А», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1,

· визнання недійсним акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 28 травня 2012 року,

· визнання недійсним та скасування свідоцтва, виданого 31 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_9 про право власності ОСОБА_8 на зазначений магазин,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2012 року ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом про визнання недійсними результатів аукціону з продажу арештованого майна. У подальшому позовні вимоги доповнював та уточнював (том 1 а.с. 305, том 3 а.с. 156-168). Остаточно ОСОБА_7 просив суд про наступне:

· визнати недійсними результати аукціону з продажу вбудованого магазина літ «А», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1,

· визнати недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 28 травня 2012 року,

· визнанти недійсним та скасувати свідоцтво, видане 31 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_9 про право власності ОСОБА_8 на зазначений магазин.

·

·

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, суду пояснила, що на майно боржника ОСОБА_5 - вбудований магазин літ «А» за адресою АДРЕСА_1 - не було звернуто стягнення в розумінні Закону України «Про іпотеку», оскільки рішеннями Автозаводського районного суду м. Кременчука з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» була стягнута заборгованість по кредитних договорах, але не зверталося стягнення на передане в іпотеку майно. Це означає, що публічні торги мали проводитися у відповідності до Тимчасового положення «Про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Оскільки прилюдні торги з продажу магазина, що належав боржниці, були проведені за наявності тільки одного покупця, який не запропонував ціну вищу за стартову, результати таких прилюдних торгів, на думку представника позивача слід визнати недійсними.

Представник ОСОБА_1 вважала протокол прилюдних торгів сфальшованим, оскільки за наявними у справі документами вони нібито проводились на території автомайданчика, де не можна було виготовити протокол проведення прилюдних торгів із застосуванням комп'ютера та принтера.

Приватне підприємство «Юстиція» свого представника в судове засідання не направило. Про розгляд справи повідомлялось належним чином. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, сформованого станом на 28 листопада 2014 року (т.4 а.с. 29-36), підприємство припинено за рішенням засновників 4 липня 2014 року. Відомості про його правонаступників відсутні, хоча державна реєстрація припинення юридичної особи відбулась в результаті реорганізації. Статтею 104 ЦК України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення або в результаті ліквідації). Відповідно до статті 205 ЦК України підставою закриття провадження по справі є ліквідація юридичної особи, яка була однією із сторін у справі. Із зазначених підстав суд не встановив законних підстав для задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_8 про закриття провадження у справі (клопотання, т.4 а.с.27,28).

Представники Автозаводського відділу Державної виконавчої служби ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти позову заперечували (письмові заперечення, т.1 а.с.58-61, т.4 а.с.46-51). Представники суду пояснили, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноваженнь, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Представники наголошували, що прилюдні торги проводилася в межах зведеного виконавчого провадження, і тому закінчення одного з виконавчих проваджень 10 травня 2012 року на підставі пункту 4 статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» не було перешкодою для проведення прилюдних торгів. До того ж, 10 травня 2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-721 від 10 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанку» заборгованості в сумі 934 540,72 грн., яке було приєднано до зведеного виконавчого провадження.

Представники ВДВС також пояснили суду, що оскільки спірне нерухоме майно було предметом іпотеки, торгівельна організація, проводячи торги, правильно виходила із положень ЗУ «Про іпотеку».

Представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_4 у задоволенні позову просила відмовити. Суду пояснила, що Автозаводський ВДВС та ОСОБА_8 є неналежними відповідачами у спорі про визнання прилюдних торгів недійсними. А ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» припинено, тому провадження у справі, на її думку, підлягає закриттю з підстав пункту сьомого частини першої статті 205 ЦПК України. По суті заявленого позову ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_7, порушуючи статтю 31 ЦПК України, неодноразово змінював предмет та підстави позову, вводив суд в оману, заявляючи про те, що мав намір особисто прийняти участь у прилюдних торгах, хоча сам в той час перебував за межами України. На думку представника торгівельна організація правильно виходила із положень ЗУ «Про іпотеку», оскільки спірне нерухоме майно було предметом іпотеки.

Представник ОСОБА_4 вважала також, що для даної справи преюдиційне значення мають рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 21 лютого 2014 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 5 серпня 2014 року (том 3 а.с.220-228) за позовами ОСОБА_11, якому було відмовлено у визнанні цих прилюдних торгів недійсними.

Третя особа ПАТ «УкрСиббанк» свого представника в судове засідання не направив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» Костянецький А. Г. просив суд у задоволенні позову відмовити. Суду пояснив, що Банк отримав кошти від продажу іпотечного майна і претензій до процедури проведення прилюдних торгів не має.

Третя особа ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 пояснили суду, що ОСОБА_7 вводить суд в оману і безпідставно вимагає визнання недійсними прилюдних торгів, хоча його права порушені не були.

Третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_9 - в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи:

29 червня 2006 року АКіБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено з ОСОБА_5 договір про надання відкличної поновлювальної кредитної лінії № 492-МКК-КІ, відповідно до умов якої кредитор надав ОСОБА_5 75 000,00 доларів США на строк до 28 грудня 2017 року зі сплатою 14 відсотків річних. Також, 13 червня 2007 року сторони уклали договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким ОСОБА_5 отримала від Банку 42 440,00 грн. до 12 червня 2012 року зі сплатою 13 відсотків річних. Іпотека вбудованого магазину загальною площею 65,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 забезпечувала вимоги Банку за кредитними договорами (договір іпотеки від 29 червня 2006 року, т.1 а.с.17-19 та договір іпотеки наступної черги від 13 червня 2007 року).

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 травня 2011 року Автозаводський районний суд м. Кременчука задовольнив позовні вимоги Банку до ОСОБА_5 та стягнув з неї на користь Банку заборгованість по договору про надання відкличної поновлювальної кредитної лінії № 492-МКК-КІ від 29 червня 2006 року в сумі 611 229,73 грн. та по договору про надання споживчого кредиту № 00 від 13 червня 2007 року в сумі 323 310,99 грн., а також судовий збір в сумі 1 700,00 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120,00 грн. Автозаводським районним судом м. Кременчука був виданий виконавчий лист (т.1 а.с.129), за яким державний виконавець відкрив виконавче провадження постановою від 9 вересня 2012 року (т.1 а.с.107) та приєднав його до зведеного виконавчого провадження № 27755681 (т.1 а.с. 109).

Одним із стягувачів у зведеному виконавчому провадженні є ОСОБА_7, на користь якого рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 листопада 2010 року з ОСОБА_5 була стягнута заборгованість за договорами позики в загальній сумі 517 658,10 грн. (т.1 а.с. 84-87).

12 грудня 2011 року ухвалою суду було скасовано заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12 травня 2011 року у справі за позовом АКіБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості. 20 квітня 2012 року Автозаводський районний суд м. Кременчука ухвалив рішення у цьому спорі ( т.1 а.с. 197-200), задовольнив позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанку» та стягнув заборгованість у тих самих сумах, що і за заочним рішенням від 12 травня 2011 року.

Про ці обставини державному виконавцю стало відомо 10 травня 2012 року. У цей же день державний виконавець закінчив виконавче провадження за виконавчим листом від 2 серпня 2011 року та за заявою стягувача відкрив виконавче провадження за виконавчим листом № 2-721 від 10 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованості в загальній сумі 934 540,72 грн. (т.1 а.с.192-203). На той час Автозаводський ВДВС м. Кременчука на підставі договору від 26 квітня 2012 року із ПП «СП «Юстиція» вже передав заявку на реалізацію арештованого майна - спірного магазину (т.1 а.с.249-254).

Оцінювач, залучений для участі у виконавчому провадженні, своїм висновком № 120/307/1 «про ринкову вартість металевого торгового контейнеру» від 7 березня 2012 року, визначив, що ринкова вартість вбудованого магазину літ за планом «А» загальною площею 65,2 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1, без урахування податку на додану вартість становить 175 000,00 грн., з урахуванням ПДВ - 210 000,00 грн.

Полтавська філія ПП «СП «Юстиція» на виконання договору від 26 квітня 2012 року призначила прилюдні торги з реалізації предмету іпотеки - спірного магазину - на 23 травня 2012 року.

Згідно протоколу № 22/248/12/І-1 «проведення аукціону» від 23 травня 2012 року єдиним учасником торгів була ОСОБА_8, яка придбала магазин за стартову ціну - 175 000,00 грн. (т.1 а.с. 207).

28 травня 2012 року державний виконавець Подольський А.А. видав акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки (т.1 а.с. 215), на підставі якого 31 травня 2012 року ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право власності на зазначений магазин, видане приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_9

Вирішуючи спір, суд виходить із такого:

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Згідно з пунктом 1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів із реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» зазначає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, Законом України «Про іпотеку» визначено спеціальний порядок для реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки.

Аналіз норм з точки зору колізії загальної та спеціальної норм дає підстави для висновку про те, що у разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

Такі правові висновки викладені, зокрема у постановах Верховного суду України від 26 листопада 2014 року у справі № 6-174 цс 14 та від 28 січня 2015 року у справі № 6-199 цс14.

Відповідно до п. 4.2. Тимчасового положення (в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів) лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців. Згідно із п. 7.1 Тимчасового положення (в редакції, чинній на час проведення прилюдних торгів) прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, зокрема у разі відсутності покупців або наявності лише одного покупця.

Таким чином, у разі проведення прилюдних торгів на підставі примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, правовідносини по організації та проведені прилюдних торгів регулюються ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», Тимчасовим положенням, а не Законом України «Про іпотеку», а відтак порушення вимог п.п. 4.2, 7.1 указаного Тимчасового положення є підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Судом установлено, що прилюдні торги відбулися на підставі постанови державного виконавця про передачу предмета іпотеки для продажу на прилюдних торгах у зв'язку із примусовим виконанням судового рішення, яким стягнуто із ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором, однак звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса здійснено не було.

Продаж майна за відсутності конкуренції на торгах і за стартовою ціною є підставою для визнання результатів прилюдних торгів недійсними. Суд не має підстав погодитися з тим, що результати торгів не порушили права ОСОБА_7 як одного із стягувачів у зведеному виконавчому провадженні. Така думка висловлювалась у зв»язку із тим, що загальний борг ОСОБА_5 перед іпотекодержателем сягав 934 540,72 грн., а магазин оцінений всього у 175 000,00 грн. Відповідачі вважали неймовірним його продаж навіть в умовах конкуренції між кількома потенційними покупцями за таку суму, яка б у шість і більше разів перевищила стартову.

Рішення суду повинно відповідати вимогам статтей 212-215 ЦПК України. Обговорювати можливі варіанти проведення торгів з участю кількох учасників і виходити із припущень суд не має законних підстав.

Відповідно підлягають визнанню недійсними акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтво про право власності ОСОБА_8 на спірний об»єкт нерухомого майна.

На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_7 - задовольнити.

Визнати недійсними результати прилюдних торгів з продажу вбудованого магазину літ. «А» площею 65,2 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1, які були проведені 23 травня 2012 року Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» і оформлені протоколом проведення аукціону №22/248/12І-1.

Визнати недійсним Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки - вбудованого магазину літ. «А» по АДРЕСА_1 - від 28 травня 2012 року, виданий старшим державним виконавцем Автозаводського ВДВС Подольським А.А. на підставі протоколу проведення прилюдних торгів від 23 травня 2012 року.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності ОСОБА_8 на вбудований магазин літ «А», що знаходиться у АДРЕСА_1, видане 31 травня 2012 року приватним нотаріусом ОСОБА_9 (№ в реєстрі 984) на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 28 травня 2012 року.

Стягнути з Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 107,30 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя