Справа № 2-1866/10
Провадження 4-с/642/60/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В. Г.,

при секретарі Балан Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.08.2015р.,-

В С Т А Н О В И В:

26.08.2015 року заявник звернувся до суду зі скаргою, у якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.08.2015р. та зобовязати Головного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_2 закінчити виконавче провадження ВП №48077945.

В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 09.07.2015 року Головним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження ВП № 48077945 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів за виконавчим листом №2-1866/10 виданим 23.04.2010 Ленінським райсудом м.Харкова. 11.08.2015р. головним виконавцем ОСОБА_2 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій вказується що сума заборгованості по сплаті аліментів складає на 11.08.2015 р. - 14 000 грн. В період з 1.07.2012 р. по 26.08.2015 року він сплатив у якості аліментів суму у розмірі 34 612 грн. 91 коп. та не має заборгованості за сплатою аліментів. З результатами розрахунку заборгованості яка вказана у постанові про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головний виконавець ОСОБА_2 не знайомила, не викликала до виконавчої служби, про заборгованість не повідомила, пояснення та підтвердження відсутності заборгованості від нього не витребувала, таким чином не надала йому можливості захистити свої права, а саме дати пояснення та надати відповідні підтверджуючи документи відсутності заборгованості за аліментами. Вважає постанову про накладення арешту на його майно незаконною, яка порушує його конституційне право на приватну власність.

17.09.2015 року заявник уточнив свою скаргу в якій просить визнати як аліменти платежі здійснені ОСОБА_1 період з 01.07.2012 по 1.07.2015 шляхом передачі коштів готівкою ОСОБА_4 за розписками від 01.03.2012р., та від 12.05.2013 р. та платежі шляхом поповнення карткового рахунку ОСОБА_4 у Приват Банку (картка 4405 8823 1106 9615) за квитанціями доданими до матеріалів справи. Визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 серпня 2015 р.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив скаргу задовольнити в частині, що стосується обмеження його права власності, пояснив обставини зазначені вище.

Представник ОСОБА_1 в судове засідання зявився. Заперечував проти задоволення скарги.

Державний виконавець Ленінського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_5 в судове засідання зявився. Проти задоволення скарги заперечував. Через канцелярію суду подав письмові заперечення в яких зазначає, що оскаржувана постанова винесена на законних підставах.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку про необґрунтованість скарги і необхідності її часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно до вимог ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами, що 09.07.2015 року головним державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ -ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження ВП №48077945 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів за виконавчим листом № 2-1866/10 виданим Ленінським районним судом м. Харкова.

Як убачається з постанови від 11.08.2015 року про арешт майна боржника, лише в межах суми боргу, та оголошення заборони на його відчуження, боржником аліментні платежі не сплачуються в повному обсязі, заборгованність складає 14 000 грн.(а.с.9)

У судовому засіданні, Ленінський відділ ДВС ХМУЮ в особі державного виконавця Коваленко М.А. надав розрахунок заборгованності по сплаті аліментів станом на 01.11.2015 р. в сумі 13 600 грн.

При таких обставинах, у суду відсутні правові підстави щодо задоволення вимог скарги стосовно визнання як аліментів, платежів, шляхом передачі коштів готівкою та поповнення карткового рахунку, оскільки відсутній привід для розгляду цього питання.

Згідно ч.3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи представлені вище факти та встановлені судом під час розгляду скарги обставини, дослідивши надані сторонами документи на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про те, що дії державного виконавця по примусовому виконанню судового рішення відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження, скарга подана необгрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209,210, 386-389 ЦПК України, ст.ст. 17,19,20,25,30 Закону України Про виконавче провадження, суд ,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.08.2015р. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 5 денний строк з дня проголошення ухвали, а в разі якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.Г.Пашнєв