26 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Прокопчук Н.О.
при секретарі: Архіповій А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представника відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві - Ковальчука Ігоря Володимировича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Полку патрульно-постової служби міліції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Автогосподарства Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, за участі третіх осіб: ОСОБА_5, ПрАТ «Страхова компанія «Інгострах» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
У червні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про відшкодування майнової та моральної шкоди.
Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
В подальшому в якості співвідповідачів судом було залучено до справи Полк патрульно-постової служби міліції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві та Автогосподарство Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві.
Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ГУ МВС України у м. Києві на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 16 283,41 грн., на відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що правова позиція суду першої інстанції є неправильною та суперечить матеріалам справи.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить суд змінити рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в частині розміру задоволення позовних вимог задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не було задоволено позовні вимоги в частині майнових збитків, які поніс позивач та які вимушений понести в майбутньому для відновлення свого положення, яке існувало до ДТП; безпідставно не було прийнято надані позивачем докази.

В апеляційній скарзі відповідач Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві просить суд скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також те, що висновки суду зроблені без повного та всебічного аналізу дійсних обставин справи, не перевірено належним чином доводи та заперечення сторін.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Полку патрульно-постової служби міліції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві № 83 о/с від 05.06.2009 ОСОБА_5 призначено інспектором патрульної служби першого взводу кавалерійської роти (том І а.с. 171).

Наказом командира полку патрульно-постової служби ГУ МВС України в м. Києві № 64 від 26.05.2010 у зв'язку із службовою необхідністю закріплено інспектора патрульної служби кавалерійської роти молодшого сержанта міліції ОСОБА_5 за службовим автомобілем «Івеко», д.н.з. НОМЕР_2 (том І а.с. 172).

ІзСвідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за реєстраційним № НОМЕР_4 вбачається, що власником автомобіля «Iveco Eurocargo», д.н.з. НОМЕР_3 є Автогосподарства ГУ МВС України у м. Києві (том І а.с. 170).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.08.2010 інспектор патрульної служби першого взводу кавалерійської роти полку патрульної служби ГУ МВС України у м. Києві ОСОБА_5, керуючи технічно справним службовим автомобілем «Iveco Eurocargo», д.н.з. НОМЕР_3, порушив п. п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2012 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 286 КК України (том І а.с. 238-245).

Разом з тим, зазначеним вироком суду встановлено, що відповідно до висновків комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 116/2627-11 від 28.07.2011 ОСОБА_2 завдано закрито травму грудної клітини у вигляді перелому правої ключиці із зміщенням уламків, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_5 п. п. 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв'язку із виникненням зазначеної ДТП та завданням потерпілому ОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Із медичної картки ОСОБА_2 вбачається, що 27.08.2010 його було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні № 17 здіагнозом «перелом ключиці» та проведено операцію (том І а.с. 25-26, 36).

Із звіту № 94 від 21.09.2010 про оцінку автомобіля НОМЕР_1, ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу становить 49 837,90 грн., завданий ДТП збиток власнику - 45 850,87 грн., вартість відновлювального ремонту - 65 770,92 грн (том І а.с. 58-74).

28.12.2006 між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір на придбання автомобіля НОМЕР_1.

28.12.2009 між ПрАТ «СК «Інгосстрах» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування автомобіля НОМЕР_1, за умовами якого страховик 18.10.2010 виплатив на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 33 554,49 грн.

Вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення завданої майнової та моральної шкоди з ГУ МВС України в м. Києві, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах із Полком патрульно-постової служби ГУ МВС України в м. Києві, який хоч і є самостійним мобільним стройовим підрозділом, але входить до складу ГУ МВС України в м. Києві, до повноважень якого віднесено кадрове та матеріально-технічне забезпечення полку.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1188 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Із п. 7.2 Інструкції по експлуатації службового автотранспорту, затвердженої наказом ГУ МВС України у м. Києві № 103 від 09.03.2005 «Про впорядкування та належне використання службового автотранспорту», вбачається, що матеріальна відповідальність за шкоду від дорожньо-транспортної пригоди покладається на орган або підрозділ, водій якого її скоїв.

Із п. п. 1.1, 1.4, 1.5 та 1.6 Положення про полк патрульної служби ГУ МВС України в м. Києві, затвердженого наказом ГУ МВС України в м. Києві № 210 о/с від 07.06.2006, вбачається, що полк патрульної служби ГУ МВС України в м. Києві є самостійним мобільним стройовим підрозділом, що входить до блоку міліції громадського порядку. Полк є юридичною особою і має печатку із зображенням малого Державного Герба України та своїм найменуванням також має реєстраційні рахунки в установах Державного казначейства України і в установах банків. Фінансування полку здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством України. Матеріально-технічне забезпечення полку озброєнням, спорядженням, службовим автотранспортом, спеціальними засобами та засобами зв'язку здійснюється відповідно до штатів та норм табельної належності, затверджених нормативно-правовими актами МВС України та ГУ МВС України в м. Києві.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах із Полком патрульно-постової служби ГУ МВС України в м. Києві, зокрема, був водієм зазначеного полку та керував службовим автомобілем «Iveco Eurocargo», д.н.з. НОМЕР_3, який згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за реєстраційним № НОМЕР_4 належить Автогосподарству ГУ МВС України у м. Києві.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення завданої майнової та моральної шкоди з ГУ МВС України в м. Києві, оскільки з урахуванням вимогам ЦК України та Інструкції по експлуатації службового автотранспорту ОСОБА_5 був водієм Полку патрульно-постової служби ГУ МВС України в м. Києві, а тому матеріальна відповідальність за шкоду від ДТП покладається саме на Полк патрульно-постової служби ГУ МВС України в м. Києві, який при цьому, є самостійним мобільним стройовим підрозділом, має печатку та реєстраційні рахунки в установах Державного казначейства України і в установах банків, фінансується за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством України.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що хоча судом першої інстанції Полк патрульно-постової служби ГУ МВС України в м. Києві та Автогосподарство Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів, однак, у відповідності до ст. 119 ЦПК України, позовні вимоги до Полку патрульно-постової служби ГУ МВС України в м. Києві та Автогосподарства Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві позивачами пред'явлені не були.

Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на зазначене, ГУ МВС України в м. Києві не є належним відповідачем у справі, позовні вимоги, пред'явлені до ГУ МВС України в м. Києві не підлягають задоволенню, оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог.

При цьому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не позбавлені права звернутися до суду з відповідним позовом до належного відповідача.

За таких обставин, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представника відповідача Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві - Ковальчука Ігоря Володимировича задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Полку патрульно-постової служби міліції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Автогосподарства Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, за участі третіх осіб: ОСОБА_5, ПрАТ «Страхова компанія «Інгострах» про відшкодування майнової та моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: