Справа № 456/461/15-ц
Провадження № 2/456/548/2015
РІШЕННЯ

іменем України

28 травня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М. ,

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся в суд з позовною заявою та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість у розмірі 21151,45 грн. за кредитним договором № б/н від 26.07.2006 року, яка складається з наступного:

- 4911,60 грн. заборгованість за кредитом;

- 14756,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф ( фіксована частина );

- 983,40 грн. штраф ( процентна складова ) та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.07.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов»язків закритого акціонерного Товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк", у зв'язку з чим, на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача із закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк".

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 006727).

Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_2 керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому 'Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/temis/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою",

Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан рахунків та про здійснені операції по картрахункам.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509. 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 5.6 "Правил користування платіжною карткою", боржник доручає списувати з якого рахунку відкритого в банку в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу до повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

На підставі п. 5.3 "Умов та правил надання банківських послуг", ОСОБА_2 має право на зміну Тарифів які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/tenns/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є заява достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" Клієнт доручає Банку здійснення списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", ОСОБА_2 має право вимоги дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг", у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту, Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2014 року має заборгованість - 21151.45 грн., яка складається з наступного:

4911.60 грн. - заборгованість за кредитом;

14756.45 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500.00 грн. - штраф (фіксована частина).

983.40 грн. - штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПриватБанк".

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

В судове засіданні представник позивача не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, подав до суду заперечення згідно з яким позов не визнав, з підстав зазначених в запереченні згідно з якими особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу в строк який називається позовною давністю (ст. 256 Цивільного кодексу України, далі за текстом - ЦКУ), загальна тривалість позовної давності обмежена 3 роками (ст. 257 ЦКУ), а позовна давність щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) 1 роком (п. 1 ч. 2 ст. 258 Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦКУ), враховуючи, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором сальдо простроченої заборгованості виникло у лютому 2009 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився у січні 2012.

Умовами договору між ним та ПАТ «Приват Банк» встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку - штраф відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.Такий факт мав місце в лютому 2010. Позовна заява подана 15.01.2015, тобто фактично через 3 роки з моменту закінчення позовної давності, згідно ч. 4 ст. 267 ЦКУ: «Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові». Таким чином, на даний час, позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягає задоволенню у звязку із закінченням позовної давності згідно ч. 4 ст. 267 ЦКУ. З урахуванням споживчого характеру спірних кредитних правовідносин, судова практика по даній категорій справ щодо застосування позовної давності, конкретизована у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.12, та у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-70/0/4-13 від 16.01.13.Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України: «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.». Отже, законодавець визначає кредит, як грошові кошти, що видаються позичальнику банком, а зустрічне надання за даним договором полягає у поверненні кредиту, тобто вказаних коштів, та процентів. Факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а тому вимоги позивача необґрунтовані належними та допустимими доказами. Оскільки доказів надання кредиту позивачем не надано, розрахунок боргу, також є необґрунтованим, зокрема є незрозумілим наступне: по-перше, чому розмір основного боргу складає 4911,60 грн., якщо у доданій позивачем анкеті-заяві визначено розмір кредитного ліміту у 1000,00 грн., зазначений факт викликає обґрунтований сумнів у достовірності позовних вимог; по-друге, необґрунтованим є розрахунок заборгованості по процентах, по-третє, анкета-заява не містить угоди про сплату комісії, а тому правова підстава для її нарахування відсутня, по-четверте, штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, до якої (відповідальності) позивач намагається притягнути відповідача, що прямо суперечить ст. 61 Конституції України, до речі, Верховний Суд України у своїй Постанові по справі № 6-47цс12 від 31.10.12 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/27483306) чітко визначив дану позицію. Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, а також притягнути відповідача до одного виду юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.07.2006 року між позивачем та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 5500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну варку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Факт отримання кредитних коштів сторонами не оспорюється.

Кредитний договір складається із заяви позичальника, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було видано кредитну картку №473685, а також Умов і Правил надання банківських послуг, які не містять особистого підпису позичальника.

Пунктом 9.12. зазначених Умов встановлено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. У разі якщо протягом встановленого строку жодна із сторін договору не проінформує іншу сторону про його припинення, договір автоматично лонгується на той же строк.

Разом з тим у заяві відповідача сторони погодили порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості останнє виконання зобов'язань за договором відповідачем здійснено в січні 2010 року і з цього часу користування карткою і виконання зобов'язань припинилося

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом 28 січня 2015 року. Під час розгляду справи відповідачем була подана заява-заперечення позовних вимог згідно з якою відповідач просить про застосування судом строку позовної давності та відмови у задоволенні позову з цієї підстави.

Зазначеними умовами договору, що обумовлені сторонами у заяві відповідача, сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням 7% від суми заборгованості.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв'язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку.

Оскільки умовами договору між сторонами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку - штраф відповідно до п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, то право кредитора слід вважати порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Оскільки останній платіж відповідачем було здійснено в січні 2010 року, який було зараховано на погашення процентів, перебіг позовної давності з цього часу вчиненням дій відповідача про визнання свого боргу не переривався. Оскільки між сторонами не було встановлено іншого строку позовної давності, відповідно до ст.257 ЦК України застосовується загальний строк позовної давності у три роки.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом через 5 років з часу здійснення відповідачем останнього платежу з січня 2010 року суд приходить до висновку про сплив строку позовної давності щодо сплати кредиту та процентів за його користування.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (ч.2 ст.258 ЦК України - позовна давність в один рік).

Таким чином, включення штрафу до основної вимоги поза межами позовної давності не ґрунтується на вимогах закону.

Відтак суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв»язку з пропуском строку позовної давності.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст., ст. 10, 60,83, 209, 212, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, ст., ст. 254, 256, 267, 509, 526, 530, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Головуючий-суддя ОСОБА_3