Справа № 452/2100/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" серпня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, яке вони набули у період шлюбу із 18.09.1993 року до часу його припинення за рішенням суду від 23.08.2012 року. За час спільного проживання подружжя набуло житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, згідно договору купівлі-продажу, укладеного 04.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Малою М.В., зареєстрованим в реєстрі за №3180 та оформленого на ім'я відповідача. Домовленості між ОСОБА_1 та відповідачем щодо порядку поділу майна, що є їх спільною сумісною власністю не знайдено, а тому ОСОБА_1 просить за рішенням суду поділити вищевказане будинковолодіння і земельну ділянку між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частках, тобто по 1/2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені в уточненій позовній заяві від 27.08.2015р. та просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку через розміщення оголошення у пресі; із заявою про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення до суду не звертався, - тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні проти чого не заперечила позивач.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.1993 року, а згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 23.08.2012 року шлюб розірвано.

Відповідно до довідки №766 від 01.07.2015 року, виданої Самбірським МБТІ, будинковолодіння АДРЕСА_1 вцілому перебуває у власності ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Самбірського райнотокругу Малою М.В. від 04.06.2007 року за реєстром №3180.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, ОСОБА_6 після укладення шлюбу 20.11.2012 року з ОСОБА_7, змінила своє прізвище «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6».

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Між сторонами шлюбний договір не укладено, домовленості між ними щодо визначення часток у спільній сумісній власності немає.

Тому суд переконаний, що слід визнати будинковолодіння в АДРЕСА_1, в тому числі переобладнаний гараж в прибудову «А-1» та земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування цього житлового будинку спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3; відповідно поділити вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, переобладнаний гараж в прибудову «А-1» та земельну ділянку в ідеальних частках по 1/2 кожному.

Із урахуванням зазначеного, а також виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення позивача та її представника, подані суду матеріали, суд вважає, що позов ОСОБА_8 про поділ майна, а саме: будинковолодіння в АДРЕСА_1, в тому числі переобладнаний гараж в прибудову «А-1» та земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування цього житлового будинку слід задовольнити повністю та встановити поділ в ідеальних частках по 1/2.

Оскільки суд прийшов до такого висновку, то судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218, 226 ЦПК України, ст. ст. 368, 382 ЦК України, ст. ст. 57, 60, 70, 71 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_8 задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і поділити по 1/2 в ідеальних частках між сторонами будинковолодіння в АДРЕСА_1, в тому числі переобладнаний гараж в прибудову «А-1» та земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, виділивши:

➢ОСОБА_1 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1, загальною площею 100,3м2, в тому числі переобладнаного гаражу в прибудову «А-1» та 1/2 частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування цього житлового будинку;

➢ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1, загальною площею 100,3м2, в тому числі переобладнаного гаражу в прибудову «А-1» та 1/2 частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування цього житлового будинку.

Стягнути із ОСОБА_3 у дохід держави 1059,57(одну тисячу п'ятдесят дев'ять гривень 57коп.)грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення; заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом цього ж строку із дня отримання його копії.

Даний примірник рішення виготовлений в нарадчій кімнаті та має силу оригіналу.

Суддя І.С. Казан.