АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Соколової В.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 406,52 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду 1-ї інстанції є необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що у нього відсутня будь-яка заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», оскільки 28 березня 2013 року ним було сплачено всі платежі за житлово-комунальні послуги позивачу, що підтверджується наданими копіями квитанцій. Посилається також на те, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» не було укладено жодного договору про надання житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку і прибудинкової території, які по формі і змісту відповідали б вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, з січня 2013 року житловий комплекс по АДРЕСА_1 було прийнято на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заріччя Урлівській 34-А», яким з січня 2013 року надавалися йому житлово-комунальні послуги. У зв'язку з чим, з січня 2013 року у нього були відсутні правові підстави для сплати вартості житлово-комунальних послуг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр».

В судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» Тарасенко ЮрійДмитрович проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилався на те, що вони є безпідставними, а рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам закону.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. 28.10.2015 року на адресу Апеляційного суду міста Києва подав клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з його перебуванням на лікарняному. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних в клопотанні обставин суду не надав, а тому колегія суддів вважає, за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

Із розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги вбачається, що за період з 01.10.2012 року по 01.02.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги складає суму 1406,52 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2014 року скасовано судовий наказ, виданий Дарницьким районним суду м. Києва за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 1406,52 грн.

20.02.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в судовому порядку.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 406,52 грн., суд 1-ї інстанції посилався на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повно та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

За змістом статей 322, 360 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз вимог даного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

За приписами частини 4 статті 19 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статті 20, 21 даного Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг та зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Згідно зі статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст.179 ЖК України, користування будниками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» в повному обсязі надавалися послуги для задоволення потреб відповідача щодо обслуговування будинку та прибудинкової території, а також щодо надання житлово-комунальних послуг, а відповідач не в повному обсязі здійснював їх оплату з 01.10.2012 року по 01.02.2013 року, а тому колегія суддів приходить до висновку, що суд 1-ї інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги та стягнув з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 1 406,52 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що між позивачем та відповідачами не було укладено жодного договору про надання житлово-комунальних послуг та послуг з утримання будинку і прибудинкової території, які по формі і змісту відповідали б вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому у відповідача відсутні договірні обов»язки перед позивачем, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від обов'язку щодо сплати вартості фактично отриманих житлово-комунальних послуг у строки, встановлені законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_3 відсутня будь-яка заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», оскільки 28 березня 2013 року відповідачем було сплачено всю заборгованість за житлово-комунальні послуги перед позивачем, що підтверджується наданими копіями квитанцій, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Із розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги вбачається, що за період з 01.10.2012 року по 01.02.2013 року заборгованість відповідача перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги складала суму 3108,46 грн.

28 березня 2014 року відповідачем на користь позивача було сплачено 1701,94 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги за вересень-грудень 2012 року, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.79-82).

Заборгованість за житлово-комунальні послуги за січень-лютий 2013 року на загальну суму 1395,75 грн. ОСОБА_3 було сплачено на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заріччя Урлівській 34-А», яке у даний період не було балансоутримувачем житлового комплексу по АДРЕСА_1.

Не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та досліджених судом доказах і доводи апеляційної скарги про те, що з січня 2013 року житловий комплекс по АДРЕСА_1 було прийнято на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заріччя Урлівській 34А», а тому з січня 2013 року у ОСОБА_3 були відсутні правові підстави для сплати вартості житлово-комунальних послуг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», з огляду на таке.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2014 року встановлено, що до 14 лютого 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» надавалися житлово-комунальні послуги, а мешканцями житлового будинку по АДРЕСА_1 такі послуги споживалися. 14.02.2013 року житловий будинок по АДРЕСА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» було передано на баланс Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заріччя Урлівській 34А».

За наведених обставин, правових підстав вважати, що з січня 2013 року житловий комплекс по АДРЕСА_1 перебував на балансі Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Заріччя Урлівській 34А» немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд повно та об'єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення у відповідності з вимогами матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 відсутні.

Витрати по сплаті судового збору судом стягнуті з відповідача на користь позивача у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: