Провадження № 2/127/5434/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі :

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та прділ майна подружжя.

В позові позивач зазначила про те, що 12.09.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. Спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї позивач вважає неможливим. В результаті їх розмов вони обоє прийшли до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їх спільної дитини. Тим більше той факт, що ОСОБА_2 тривалий час проживає окремо означає, що він сам особисто вирішив розірвати із ОСОБА_1 будь-які відносини. З підстав наведених вище, збереження їх сімї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливими. Примирення між ними неможливе. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент предявлення цього позову досягнуто згоду з приводу матеріального утримання та виховання їх спільної дитини. Під час перебування у шлюбі позивачем із відповідачем було придбано комору, яка наразі є спільною сумісною власністю подружжя. Домовленості щодо поділу даного майна між сторонами не досягнуто

Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 14.09.2015 року розєднано в самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відкрито провадження у справі про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними у позовній заяві та просила задовольнити. Також, після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище ОСОБА_2.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, вказала, що погоджується на розлучення.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про одруження серії 1-БВ № 090063, виданого 12.09.2003 року Міським відділом РАГС управління юстиції Вінницької області, шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 12.09.2003 року, запис № 2072. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_2. (а.с. 6)

Судом встановлено, що позивач з відповідачем від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 7)

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом у відповідності до ч. 4, ч. 5 ст. 174 ЦПК України встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом.

Постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, враховуючи безумовне визнання відповідачем позовних вимог, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 112, ч. 1 ст. 113 СК України, ст.ст. 10, 11, 58-61,ч. 1 ст. 88, ч. 4 та ч. 5 ст. 174, ст.ст. 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Прийняти визнання ОСОБА_2 позовних вимог.

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 12.09.2003 року міським відділом РАГС управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 2072.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243, 60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: