1Справа № 335/4312/15-ц 2-п/335/97/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

1 липня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.

при секретарі Гончаренко М.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд заочного рішення від 2 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та стягнення коштів.

19 червня 2015 року до суду надійшла заява представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд заочного рішення, в якій він просить суд скасувати вищезазначене заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку з тих підстав, що представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на час розгляду справи приймав участь в інших судових засіданнях та не мав можливості надати свої усні пояснення по справі, однак, суд не врахував необхідність застосування умов змагальності сторін та прийняв необґрунтоване заочне рішення. Також судом не було враховано наявність постанов НБУ № 758 від 01.12.2014 та № 160 від 03.03.2015, відповідно до яких, банки обмежені у видачі грошових коштів вкладникам.

Позивач у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, зазначивши, що відповідач двічі був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи та мав можливість зявитись у судове засідання і надати всі необхідні усні пояснення.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання заяви був повідомлений судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. справи 55). З урахуванням положень частини 1 статті 231 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення без участі представника відповідача.

Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 2 червня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя в заочному порядку була розглянута цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та стягнення коштів, внаслідок чого з відповідача на користь ОСОБА_1 було стягнуто належний йому вклад у сумі 4 353,82 доларів США, та кошти у сумі 4 082, 28 доларів США, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 гривень (арк. справи 43 45).

Із заочного рішення суду вбачається, що справа розглядалася за відсутності відповідача.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 231 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Як випливає з положень ч. 1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання і не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність обставин, що підтверджують: 1) поважні причини неможливості явки відповідача в судове засідання та повідомлення їх суду; 2) наявність у відповідача доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. При цьому, обовязковою є наявність обох цих умов.

На зазначену обставину також звернуто увагу в Узагальненні практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах від 1 травня 2007 року. Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин i докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачу було надіслано рекомендованою кореспонденцією судові повістки на попереднє судове засідання, яке було призначене на 22 травня 2015 року та які були отримані представниками відповідача, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (арк. справи 38, 39). Судову повістку на судове засідання призначене на 2 червня 2015 року відповідач отримав 25 травня 2015 року, що також підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. справи 40). При цьому, суду не було надано доказів, підтверджуючих поважність причин неможливості явки представника у судові засідання від 22 травня 2015 року та 2 червня 2015 року. Також до суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи.

Крім того, як зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі від 13 травня 2015 року, копію якої представник відповідача отримав 18 травня 2015 року, останньому було запропоновано надати письмові заперечення проти позовних вимог та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються. Суд вважає, що з дати відкриття провадження у справі до розгляду її по суті у відповідача було достатньо часу для надання суду письмових заперечень, однак, цим правом відповідач не скористався, письмових заперечень суду не надав, у судове засідання не зявлявся без поважних причин.

Також, у заяві про скасування заочного рішення відповідач посилається на докази, які, на його думку, мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема, на постанови НБУ № 758 від 01.12.2014 р. «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» та аналогічну постанови № 160 від 03.03.2015 р.

Дане твердження відповідача є помилковим, оскільки, вказані постанови, на які посилається відповідач, оприлюднені на веб-сайті Національного Банку України і є відкритими для ознайомлення, були досліджені судом, та їм надана належна правова оцінка при вирішення справи по суті.

Крім того, на ці постанови посилається позивач у своїй позовній заяві, що спростовує доводи відповідача про те, що суд не врахував наявність вказаних постанов (арк. справи 1 6).

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про перегляд заочного рішення від 2 червня 2015 року залишити без задоволення.

На підставі частини четвертої статті 231 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2015 року може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення даної ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: І.П. Соболєва