Справа № 361/3970/14 Головуючий у І інстанції Василишин В.О.
Провадження № 22-ц/780/4263/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 26 26.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Таргоній Д.О.,
при секретарі:Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулосяся до суду із позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог, посилаюлось на те, що 01 лютого 2008 року між сторонами було укладено кредитно-заставний договір, за яким відповідачка одержала у кредит 12 119,27 доларів США до 30 січня 2015 року. Для забезпечення належного виконання зобов`язань у заставу було передано транспортний засіб, який належить ОСОБА_5 Разом із тим, відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за правочином, у зв`язку із чим утворилася заборгованість по кредиту в сумі 4 203,61 доларів США.

Просив суд, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вилучити у ОСОБА_5 та передати в заклад ПАТ «КБ «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль CHERY, модель: А15 AMULET, що належить на праві власності ОСОБА_5; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля CHERY, модель: А15 AMULET, що належить на праві власності ОСОБА_5; звернути стягнення на предмет застави: автомобіль CHERY, модель: А15 AMULET, що належить на праві власності ОСОБА_5, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншого особою-покупцем.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року, позов задоволено частково.

Звернуто стягнення на автомобіль марки CHERY, модель A15 AMULET, який належить ОСОБА_5, в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором від 01 лютого 2008 року, в межах суми боргу в розмірі 4203,61 доларів США, що еквівалентно 53007,57 грн.

Визначено спосіб реалізації предмета застави шляхом продажу на прилюдних торгах під час процедури виконавчого провадження. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просило змінити рішення задовольнивши позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 лютого 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитно-заставний договір (а.с. 11-19).

За умовами даного договору ОСОБА_5 одержала кредит у розмірі 12119,27 доларів США строком користування до 30 січня 2015 року. Кредит було надано для придбання автомобіля. У заставу за договором було передано транспортний засіб марки CHERY, модель A15 AMULET, оціночна вартість якого за домовленістю сторін на дату підписання договору становить 56620 грн.

10 березня 2014 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_5 письмове повідомлення про існування у неї простроченої заборгованості по кредиту й необхідність погашення цієї заборгованості. Також повідомлено про наслідки непогашення заборгованості, в тому числі й про намір провести звернення стягнення на предмет застави (а.с. 9).

Станом на 10 квітня 2014 року заборгованість позичальника перед банківською установою становить 4 203,62 долари США (а.с. 4-7).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконала умов кредитно-заставного договору, допустила заборгованість, яка підлягає стягненню шляхом звернення стягнення на предмет застави в межах вартості невиконаних грошових зобов»язань, які визначені позивачем станом на 10 квітня 2014 року. При цьому вважав за необхідне визначити спосіб реалізації предмета застави шляхом продажу на прилюдних торгах під час процедури виконавчого провадження у порядку, визначеному ЗУ «Про виконавче провадження».

З такими висновками колегія суддів в повній мірі погодитися не може, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також вимог, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону.

Однією з процедур, передбачених ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Крім того, п. 13.9 договору застави передбачено, що звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється у судовому порядку відповідно до розділу 1V Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" та умов цього договору.

Таким чином, щодо способу реалізації заставного майна, то діюче законодавство визначає його диспозитивно, а саме сторони можуть врегулювати цей випадок на свій розсуд та визначити спосіб реалізації у випадку звернення стягнення за умовами договору, що не суперечить також і п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Відповідно до пп. 40, 42 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд звернути стягнення на предмет застави, шляхом продажу указаного автомобіля банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям автомобіля з обліку в органах Державтоінспекції України та наданням банку повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета застави.

При цьому, підчас розгляду справи апеляційним судом представник банку уточнив та наголосив, що початкову ціну продажу слід зазначити відповідно до оцінки, визначеної п.17.10. Договору у розмірі 56 620 грн.

Отже, оскільки обраний позивачем спосіб судового захисту, як і спосіб звернення стягнення на предмет застави не суперечить Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині визначення способу реалізації заставного майна з підстав встановлених п.п.1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року в частині визначення способу реалізації заставного майна скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визначити спосіб реалізації заставного майна шляхом продажу ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», з укладанням від імені ОСОБА_5 договору купівлі - продажу будь- яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, за початковою ціною, відповідно до оцінки майна, визначеної пунктом 17.10 кредитно - заставного договору в розмірі 56620 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

Д.О.Таргоній