Справа № 686/4149/15-ц

ЄУН 686/4149/15-ц
Провадження №2/686/2482/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Клюки І.В.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-комерційна фірма «Хмельницький центральний універмаг» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_3 , з вказаним позовом в якому зазначив, що 26 листопада 2014 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, який набрав законної сили 29 грудня 2014 року, ОСОБА_3 було виправдано за ч.1 ст.209 КК України за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Ухвалюючи вказане рішення суд прийшов до висновку, що докази, якими орган досудового розслідування обґрунтовував причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.209 КК України, а саме докази забрані в обґрунтування обвинувачення за ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України не доводять її вину. 20 листопада 2013 року під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000571 від 13.12.2013 року ОСОБА_3 було сплачено товариству з обмеженою відповідальністю «Торговельно-комерційна фірма «Хмельницький центральний універмаг» (надалі ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ») 74 670,00 гривень в якості відшкодування заподіяних товариству вчиненням злочину збитків. За таких обставин, вважає, що оскільки вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2014 року ОСОБА_3 було виправдано, то сплачені останньою ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» 74 670,00 гривень є такими, що набуті товариством без достатньої правової підстави. На підставі викладеного, просить стягнути на її користь з ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» 74 670,00 гривень.
ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснив суду, що ОСОБА_3 обвинувачувалася у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 та ч.1 ст.209 КК України та відповідно заподіянні ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» матеріальної шкоди. Під час розслідування даного кримінального провадження остання була депортована з Італії та стосовно неї був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. 20 листопада 2013 року ОСОБА_3 було сплачено на користь ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» в якості спричиненої злочином матеріальної шкоди 74 670,00 гривень. Разом з цим, зазначив, що вироком суду остання була виправдана за ч.1 ст.209 КК України, а отже і правових підстав для сплати цих коштів товариству не існує. Крім того, просив врахувати, що під час розслідування ОСОБА_3 сплачувалися ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» в рахунок відшкодування спричиненої злочином шкоди у сумі 55 000 гривень, а остання обвинувачувалася у спричиненні меншої шкоди.
Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що під час перевірки діяльності ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» було виявлено, що внаслідок дій колишнього бухгалтера товариства ОСОБА_3 , які містять ознаки кримінального правопорушення, ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» була спричинена матеріальна шкода. За відповідним зверненням товариства до правоохоронних органів стосовно останньої було порушено кримінальну справу під час розслідування якої стосовно ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, на майно останньої був накладений арешт та вона була депортована до України з Італії. Під час перебування її під вартою, син ОСОБА_3 ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» з проханням надати реквізити з метою відшкодування товариству завданої злочином шкоди та просив за це, аби товариство відмовилося від обвинувачення. ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» надало ОСОБА_2 відповідні реквізити рахунків та останній сплатив на них кошти у сумі 74 670 гривень, чим повністю відшкодував завдані злочином збитки. Після відшкодування шкоди, представник товариства подав відповідну заяву, в якій відмовився від підтримання обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.191 КК України, у зв`язку з чим провадження у цій частині обвинувачення стосовно останньої судом було закрито. Обвинувачення ОСОБА_3 за ст.366 КК України (у цьому ж кримінальному провадженні фактично з тих же підстав) було закрито за сплином строку притягнення до кримінальної відповідальності, а за ч.1 ст.209 КК України остання була виправдана. Зазначив, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем у справі, оскільки спірні кошти належать не їй, а її сину ОСОБА_2 , який фактично їх і сплачував. Також просив суд врахувати, що фактично ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» набуло спірне майно (грошові кошти) за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а саме в рахунок відшкодування завданих товариству злочином, та на підставі правочину, за яким ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» взяло на себе зобов`язання відмовитися від обвинувачення у кримінальній справі стосовно ОСОБА_3 . За таких обставин, вважав, що правовідносини які склалися між товариством та ОСОБА_3 регулюються нормами зобов`язального права, та до них не можуть бути застосовані положення ст.1212 ЦК України.
Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_2 , позов підтримав, просив його задовольнити. Суду пояснив, що у 2013 році йому зателефонувала його мати та повідомила, що вона затримана та перебуває у італійській в`язниці у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи на території України щодо спричинення матеріальної шкоди ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ». За її проханням він зустрівся з керівниками ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ», аби відшкодувати спричинену товариству шкоду взамін на те, що товариство відмовиться від підтримання обвинувачення. Таким чином ним були сплачені ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» кошти в рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином, у сумі 74 670 гривень, проте вважає, що свої зобов`язання товариство не виконало, оскільки його мати тривали час все ж таки перебувала під вартою. Також зазначив, що кошти які ним сплачені є особистими коштами його матері, яка працюючи в Італії передавала їх йому, аби він зберігав. Крім того, вказав, що фактично його матері інкримінувалося спричинення ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» значно меншої матеріальної шкоди, ніж та, яка фактично нею була відшкодована.
Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_3 (кримінальне провадження № 0000571), суд вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.
Як встановлено з досліджених матеріалів кримінальної справи ОСОБА_3 обвинувачувалася у тому, що вона будучи службовою особою, головним бухгалтером ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» в період з 2002 по 2005 роки, внаслідок службового становища маючи право оперативного управління майном товариства та безпосередній доступ до електронної платіжної системи ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» «Клієнт-банк», зловживаючи своїм службовим становищем, з метою незаконного збагачення, маючи єдиний умисел на розтрату та заволодіння коштами ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» в невизначеній сумі, вчинила розтрату та заволоділа коштами «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» у великих розмірах, чим спричинила збитки вищевказаному товариству на загальну суму 66 289,74 гривень; також, вчинивши розтрату та заволодіння чужим майном, а саме коштами ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» на загальну суму 66 289,74 гривень. Маючи єдиний умисел, спрямований на приховання та маскування незаконного походження коштів в невизначеній сумі, ОСОБА_3 домовилася із ОП «Західна котельня», ППФ «Валтас», ВТП «Жовтень», ЗАТ «Фоззі Захід», «Бізнесцентр-Документ ЛТД», ПВКФ «Поступ», ТОВ «Кондитерський цех», «Тон-Арт», СП «Основа, ТОВ «Прилюдія», ПП «Буд-Арт», «Софт Сервіс Вінниця», ТОВ «Корвет», ПП «Юрбухсервіс», ПП «Логіком», ПМП «Кварц», ПП «Техносвіт» та з найманими працівниками приватних підприємців ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про те, що вона буде перераховувати на розрахункові рахунки господарюючих суб`єктів кошти та особисто отримувати товарно-матеріальні цінності. Не будучи обізнаними, що ОСОБА_3 розкрадає грошові кошти ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» вони погодилися на її пропозицію. Однак ОСОБА_13 проводила оплату за товари лише з метою приховати розкрадання коштів та легалізації отриманих товарів, як незаконно придбаного майна; а також у тому, що вона, будучи службовою особою, головним бухгалтером ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» в період з 2002 по 2005 роки, із корисливих мотивів, з метою отримання матеріальних цінностей. Придбаних нею за кошти ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ», якими вона попередньо незаконно заволоділа, легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом та з метою приховування вчинених нею злочинів, вчинила службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.209 та ч.2 ст.366 КК України.
Згідно акту документальної перевірки використання коштів в ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» за період з 01.01.2002 року по 01.09.2005 рік, яка була проведена в рамках розслідування даного кримінального провадження на підставі постанови слідчого, встановлено, що по бухгалтерському обліку універмагу кошти перераховані вищевказаним підприємствам відносилися на розрахунки з іншими підприємствами, списувалися на витрати універмагу без підтверджуючих на це бухгалтерських документів, тим самим порушувалися вимоги Закону України № 996-XIV від 16.07.1999 року статті 9 пункту 1. Порушення вимог закону дало можливість спричинити матеріальні збитки універмагу на суму 120 513,15 гривень ( кр. справа т.3 а.с. 48-63 ).
Також встановлено, що постановою прокурора прокуратури м. Хмельницького від 10.01.2014 року були виділені з матеріалів досудового розслідування, що внесені до ЄРДР 13.12.2012 року за № 0000571 ксерокопії та оригінали матеріалів досудового розслідування щодо можливого вчинення невстановленою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України (кр. справа т.8 а.с. 81).
20 листопада 2013 року до ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» звернувся ОСОБА_2 з заявою, в якій просив надати реквізити товариства аби остаточно погасити збитки завданих товариству у вищевказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 .
Згідно представленої квитанції № 11045266 від 20.11.2013 року ОСОБА_2 на рахунок ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» було внесено 74 670 гривень як погашення остаточної суми збитків, спричинених товариству у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 (ЄРДР № 0000571).
09 вересня 2014 року ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ», в рамках судового розгляду вищевказаного кримінального провадження стовно ОСОБА_3 , звернулось до суду з заявою в якій, як потерпіла сторона від злочину, заявило про відмову від підтримання обвинувачення останньої за ч.4 ст.191 КК України та просило у зв`язку з цим закрити кримінальне провадження в цій частині (т.11 а.с. 107).
Як вбачається з вказаної заяви підставою цього стало повне відшкодування товариству ОСОБА_3 завданих злочином збитків.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2014 року ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.191 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Також встановлено, що 06 листопада 2014 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.366 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000571 в частині обвинувачення за ч.2 ст.366 КК України було закрито.
25 листопада 2014 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.209 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 0000571 в частині обвинувачення за епізодами щодо взаємовідносин із посадовими особами: ОП «Західна котельня», ППФ «Валтас», ВТП «Жовтень», ЗАТ «Фоззі Захід», «Бізнесцентр-Документ ЛТД», ПВКФ «Поступ», ТОВ «Кондитерський цех», «Тон-Арт», СП «Основа», ТОВ «Прилюдія сервіс», ПП «Юрбухсервіс», ПМП «Кварц» та з найманими працівниками приватного підприємця ОСОБА_5 , вчиненими ОСОБА_3 протягом з 24.01.2002 по 28.10.2004 роки, передбаченими ч.1 ст.209 КК України було закрито.
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.11.2014 року ОСОБА_3 за ч.1 ст.209 КК України було виправдано за відсутністю в її діянні складу кримінального правопорушення.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що фактично передача спірних коштів від ОСОБА_3 до ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» була здійснена в рахунок відшкодування завданої товариству матеріальної шкоди внаслідок вчиненого злочину. Вказані обставини не заперечувалися сторонами в судовому засіданні, та фактично були зазначені позивачем як підстава позову.
При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що вказані кошти належать не ОСОБА_3 а її сину ОСОБА_2 , оскільки останній в судовому засіданні підтвердив, що кошти які ним були внесені на рахунок відповідача фактично належали його матері ОСОБА_3 , та на них він не претендує.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належить завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, за змістом п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, відшкодування спричиненої (майнової) матеріальної школи іншій особі є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Як на безпідставність набуття ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ» вказаного майна (грошових коштів в сумі 74 670 гривень) позивачем зазначено те, що ОСОБА_3 була виправдана судом за обвинуваченням, за яким фактично і були нею відшкодовані матеріальні збитки відповідачу.

Разом з цим суд зазначає, що згідно досліджених матеріалів кримінальної справи ОСОБА_3 обвинувачувалася за трьома статтями: ч.4 ст.191 КК України, ч.2 ст.366 КК України та ч.1 ст.209 КК України. При цьому виправдана ОСОБА_3 була лише в певній частині епізодів за обвинуваченням за ч.1 ст.209 КК України. В частині решти епізодів за ч.1 ст.209 КК України та ч.2 ст.366 КК України остання була звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням терміну давності притягнення до кримінальної відповідальності, тобто з нереабілітуючих підстав. Щодо обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.191 КК України, то як встановлено, провадження в цій частині було закрито у зв`язку з відмовою потерпілого (ТОВ «ТКФ «Хмельницький ЦУМ») від обвинувачення, при цьому причиною такої відмови стало повне відшкодування ОСОБА_3 завданих злочином збитків.

Отже, як свідчить аналіз матерiалiв справи, відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, як відшкодування завданої матеріальної шкоди спричиненої злочином. Отже фактично між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини з приводу відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

Доказів того, що правова підстава, за якою вказані кошти були сплачені, в установленому порядку припинена або була відсутня взагалі позивачем не надані, а отже і посилання на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно, в розумінні статті 1212 ЦК України є неспроможними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельно-комерційна фірма «Хмельницький центральний універмаг» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: