Справа № 450/771/13 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/2853/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіної С.А.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ДКП "Центральна районна аптека №54", третя особа - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити нарахування і виплату надбавки за вислугу років, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ДКП "Центральна районна аптека №54", третя особа - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити нарахування і виплату надбавки за вислугу років.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що працює у відповідача на посаді провізор - аналітик з 1984 року, і її трудовий стаж на даній посаді складає 28 років. При цьому відповідач неправомірно не виплачував їй надбавки за вислугу років передбачувану п. 3 Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров"я затвердженого постановою КМ України від 29.12.2009 року №1448.

Просила визнати неправомірними дії керівника відповідача у ненарахуванні і невиплаті їй надбавки, зобов'язати здійснити таке нарахування та стягнути з відповідача недоплачену надбавку з 01 лютого 2012 року по 03 жовтня 2014 року.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що в ДКП "Центральна районна аптека №54" дотримано всі вимоги, які встановлено постановою КМ України від 29.12.2009 року №1418 "Про затвердження Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров"я, і існування яких є необхідною умовою для нарахування та виплати їй надбавки за вислугу років. Відмова ДКП "Центральна районна аптека №54" в нарахуванні і виплаті їй надбавки за вислугу років через відсутність коштів та "незадовільний" фінансово - економічний стан підприємства є неправомірною і безпідставною.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 працює у відповідача на посаді провізор - аналітик з 1984 року і на протязі спірного періоду не отримувала надбавки за вислугу років передбачену Порядком виплати надбавок за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров"я ( в подальшому Порядку...) затвердженим Постановою КМУ від 29 грудня 2009 року №1418.

Дані обставини сторонами не заперечуються.

Відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є госпрозрахунковим підприємством, за підсумками роботи якого виявлено кредиторську та дебіторську заборгованість і у відповідності до умов колективного договору укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом ДКП "ЦРА №54", та штатного розпису підприємства виплата надбавки за вислугу років не передбачена.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Встановлено, що вислуга років позивача у фармацевтичній сфері становить більше 20 років.

Згідно п. 1, 3 Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2009 року № 1418, дія цього Порядку поширюється на медичних та фармацевтичних працівників, які працюють на зазначених у пункті 3 цього Порядку посадах у будь-яких державних та комунальних установах, закладах, організаціях незалежно від підпорядкування і умови оплати праці яких визначаються відповідно до умов оплати праці працівників державних та комунальних закладів охорони здоров'я, крім посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби України. Щомісячна надбавка до посадового окладу за стаж роботи понад 20 років встановлюється в розмірі 30%. Надбавка за вислугу років виплачується керівникам закладів охорони здоров'я, їх заступникам з числа лікарів, заступникам головного лікаря з медсестринства, керівникам структурних підрозділів з числа лікарів, головним медичним сестрам, лікарям усіх спеціальностей, професіоналам з вищою немедичною освітою, що допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров'я, керівникам фармацевтичних (аптечних) закладів, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів з числа провізорів і фармацевтів, провізорам усіх спеціальностей, фахівцям з базовою вищою та неповною вищою медичною і фармацевтичною освітою усіх спеціальностей та помічникам ентомолога.

Покликання суду першої інстанції на умови колективного договору укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом підприємства є помилковим оскільки відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про колективні договори і угоди" умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. А відтак суд безпідставно взяв до уваги вищезгадані положення в локальному нормативному акті

Пунктом 1 Порядку виплати надбавки за вислугу років медичним та фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2009 року №1418 встановлено, що дія цього Порядку поширюється на медичних та фармацевтичних працівників, які працюють на зазначених в п.3 цього Порядку посадах у будь-яких державних та комунальних установах, закладах, організаціях незалежно від підпорядкування, а отже поширює свою дію на працівників ДКП "ЦРА №54".

Враховуючи те, що ОСОБА_2 працювала в ДКП "ЦРА №54" в період з лютого 2012 - серпень 2015 року (спірний період) на 0,5 ставки провізора - аналітика з місячним посадовим окладом 1248 грн. розмір 30% надбавки за вислугу років становить 374 грн. (1248*30%), розмір невиплаченої надбавки за вислугу років ОСОБА_2 за період з лютого 2012 року по жовтень 2014 року становить 11980, 80 грн.

Дана сума підлягає нарахуванню та стягненню з відповідача.

Позовна вимога про визнання дій завідувача ДКП "ЦРА №54" протиправними задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги до керівника підприємства не заявлялися, такий відповідачем у справі не був. Позов в цій частині фактично заявлявся до підприємства.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим і таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п.1, 4 , 314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ДКП "Центральна районна аптека №54", третя особа - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити нарахування надбавки за вислугу років - задовольнити частково.

Зобов'язати ДКП "Центральна районна аптека №54" здійснити нарахування виплат ОСОБА_2 за вислугу років, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2009 року №1418 за період з 01 лютого 2012 року по 03 жовтня 2014 року.

Стягнути з ДКП "Центральна районна аптека №54" надбавку за вислугу років, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2009 року №1418 за період з 01 лютого 2012 року по 03 жовтня 2014 року в сумі 11 980 грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: