441/1410/15-ц 2/441/710/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2015 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Боднар Ю.М.,

представника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Кліцківської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., треті особи релігійна громада церкви «Успіння Пресвятої Богородиці», Городоцьке відділення ТВБВ № 10013/039 АТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_5 про визнання заповіту подружжя недійсним, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, 30.09.2015р. звернулась до суду з позовом про визнання недійсним заповіту складеного 26.02.2008р. ОСОБА_6 та ОСОБА_2, що посвідчений секретарем виконкому Кліцківської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. ОСОБА_7 за реєстром № 36.

Вимоги мотивує тим, що 26.02.2008р. з чоловіком ОСОБА_6 склали заповіт подружжя, відповідно до якого належні їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок в с. Кліцько по вул. Річна, 52 Городоцького р-ну Львівської обл., земельну ділянку площею 0,37 га розташовану у с. Кліцко, також все те, що буде їм належати на день смерті заповіли своєму синові - ОСОБА_3, поклавши на нього обовязок довічного утримання сестри - ОСОБА_4 Оскільки при складенні заповіту подружжя секретарем Кліцківської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. їй не було розяснено правові наслідки укладення такого, просить визнати заповіт недійсним.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, окрім цього пояснила, що оспорюваний заповіт складений з ініціативи чоловіка ОСОБА_6, що при складенні заповіту секретарем Кліцківської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. їй не було розяснено правових наслідків укладення заповіту подружжям, а саме, що у разі смерті одного з подружжя нотаріус накладає заборону на відчуження майна, просить про задоволення позову.

На підтримку позову висловився представник позивачки.

Представник Кліцківської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не зявився, 09.12.2015р. сільський голова подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представництва (а.с. 36).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, 15 і 16.12.2015р. подали заяви, в яких висловились на підтримку позову.

Представник релігійної громади церкви «Успіння Пресвятої Богородиці» в судовому засіданні заперечень щодо позову не висловив.

Представник Городоцького відділення ТВБВ № 10013/039 АТ «Державний ощадний банк України» в судове засідання не зявився, 15.12.2015р. подав до суду повідомлення № 25-03/10258 в якому просить про розгляд справи у відсутності представника АТ «Ощадбанк» (а.с. 37).

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов.

Відповідно до ст. 1243 ЦК України подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. У разі складення спільного заповіту частка у праві спільної сумісної власності після смерті одного з подружжя переходить до другого з подружжя, який його пережив. У разі смерті останнього право на спадкування мають особи, визначені подружжям у заповіті. За життя дружини та чоловіка кожен з них має право відмовитися від спільного заповіту. Така відмова підлягає нотаріальному посвідченню.

З пояснень позивачки, долученої до матеріалів справи копії заповіту від 26.02.2008р. посвідченого секретарем виконкому Кліцківської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. (а.с. 7) убачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 26.02.2008р. склали спільний заповіт подружжя, відповідно до якого належні їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок в с. Кліцько по вул. Річна, 52 Городоцького р-ну Львівської обл., земельну ділянку площею 0,37 га розташовану в с. Кліцько, а також все те, що буде їм належати на день смерті заповіли своєму синові ОСОБА_3, поклавши на нього обов»язок довічного утримання сестри ОСОБА_4

ОСОБА_6 помер 23.04.2014р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 345334 (а.с. 6).

Як вбачається з пояснень позивачки, представника релігійної громади церкви «Успіння Пресвятої Богородиці», виписок із рахунків від 11 і 29.07.2013р. (а.с.49), спадкодавець ОСОБА_6 був касиром у церкві «Успіння Пресвятої Богородиці» в с. Кліцько Городоцького р-ну Львівської обл., вказані кошти на рахунках АТ «Ощадбанк» відкриті на ім»я ОСОБА_6 належать релігійній громаді. Оскільки заповіт подружжя складений на все спадкове майно, що буде належати спадкодавцям на день смерті та на що вони за законом матимуть право, вона не може повернути вказані грошові кошти його власникам.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Із змісту позову, пояснень в суді позивачки убачається, що оспорюваний заповіт вона склала з ініціативи чоловіка та помилилась щодо його наслідків.

За положеннями ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник Кліцківської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., не заперечують задоволенню позову, про що вказали в заявах, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З огляду не те, що оспорюваний заповіт складений позивачкою з ініціативи чоловіка - ОСОБА_6, вона заперечує дійсність такого, оскільки їй не було роз"яснено усіх наслідків його укладення, суд вважає, що заповіт складений 26.02.2008р. заповіт ОСОБА_6 та ОСОБА_2 слід визнати недійсним.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 216, 1243 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

позов задоволити.

Заповіт складений 26.02.2008р. заповіт ОСОБА_6 та ОСОБА_2, що посвідчений секретарем виконкому Кліцківської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. ОСОБА_7 за реєстром № 36 визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів.

С у д д я : ОСОБА_8