У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на майно, його розподіл в натурі та вселення в житловий будинок,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з жовтня 1988 року по березень 2013 року вона проживала з ОСОБА_2 у цивільному шлюбі, за час якого за спільні кошти було придбано автомобіль Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 62 000 грн, інше рухоме майно на загальну суму 48 100 грн та два будинки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. З огляду на зазначене, просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, визнати за нею право власності на Ѕ частки будинку АДРЕСА_1, на Ѕ частки будинку з господарчими будівлями та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, стягнути з ОСОБА_2 на її користь 57 715 грн - вартість Ѕ частки автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, та вселити її у будинок АДРЕСА_2.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2015 року, позов задоволено частково, встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з жовтня 1988 року по березень 2013 року, визнано право власності ОСОБА_3 на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та на Ѕ частки земельної ділянки розташованих за адресою: АДРЕСА_2, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 Ѕ частки вартості автомобіля Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1, у сумі 27 715 грн. Провадження у справі щодо розподілу рухомого майна закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині визнання за позивачем права власності на Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та на Ѕ частки земельної ділянки та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1258/ed_2015_09_03/pravo1/T022947.html?pravo=1> цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_09_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, тобто з 1 січня 2004 року, й до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми Сімейного кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_09_03/pravo1/T022947.html?pravo=1> застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права і обов'язки визначаються на підставах, передбачених Сімейним кодексом України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_09_03/pravo1/T022947.html?pravo=1>, у тому числі й положення ч. 1 ст. 74 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_331/ed_2015_09_03/pravo1/T022947.html?pravo=1>.

У зв'язку з наведеним під час вирішення позову про визнання права власності на майно, набуте чоловіком та жінкою під час спільного проживання без укладення шлюбу, суду слід враховувати час виникнення таких відносин.

У випадку, коли такі відносини виникли до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності Сімейним кодексом України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_09_03/pravo1/T022947.html?pravo=1>, спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону України «Про власність» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_06_21/pravo1/T124995.html?pravo=1>, ст. 22 КпШС України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_94/ed_2010_07_01/pravo1/KD0004.html?pravo=1>); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, чи майно, що є у власності осіб, яке ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачене інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю, згідно з п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону України «Про власність».

Так, задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України обґрунтовано виходили з того, що житловий будинок з господарчими будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, сторони придбали під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, внаслідок спільної праці сторін, як членів сім'ї, а тому воно підлягає визнанню спільною власністю та поділу між сторонами.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту касаційної скарги й доданих до неї матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності на майно, його розподіл в натурі та вселення в житловий будинок, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 19 серпня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова