Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"28" грудня 2015 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Четверта одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом та просили визнати заповіт, складений ОСОБА_4 від 12 серпня 2013 року, посвідчений Четвертою одеською державною нотаріальною конторою реєстровий номер № 2-104 недійсним. В обґрунтування вимог посилалися на те, що 13.06.2014р., помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності АДРЕСА_1. При зверненні до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, зясувалося, що ОСОБА_4, 12.08.2013р., склав заповіт, за яким заповідав належну йому квартиру сторонній особі, а саме ОСОБА_3 Позивачі вважають, що заповіт має бути визнаний недійсним, оскільки померлий, на час складання заповіту, не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, через те, що за декілька років до смерті зловживав спиртними напоями, через це в нього ставався розлад свідомості з порушенням орієнтування, наявністю маревних і галюцинаторних переживань, після чергового вживання алкоголю, у померлого наставала амнезія та повна втрата памяті. Через зазначене вважають, що волевиявлення померлого не було вільним та не відповідало його волі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час його проведення повідомлений належним чином (а.с. 138), причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила.

Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечували позивачі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 13.06.2014р., помер ОСОБА_4 (а.с. 10). Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві власності АДРЕСА_1 (а.с. 7). При зверненні спадкоємців першої черги за законом до нотаріальної контори, а саме ОСОБА_5, як матері померлого (правонаступником якої є ОСОБА_2, - а.с. 130-136) та ОСОБА_1, як доньки померлого, із заявами про прийняття спадщини, зясувалося, що ОСОБА_4, 12.08.2013р., склав заповіт, за яким заповідав належну йому квартиру невідомій, сторонній особі, а саме ОСОБА_3 Зазначений заповіт було посвідчено Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 12.08.2013р., реєстровий номер № 2-104 (а.с. 8). Також встановлено, що ОСОБА_4, страждав хронічним стійким психічним розладом у вигляді органічного розладу особистості поєднаного ґенезу (інтоксикаційного, судинного, посттравматичного) з психоорганічним та амнестичним синдромами і вираженим зниженням інтелектуально мнестичних функцій, що підтверджується історіями хвороб ОСОБА_4, висновком посмертної судово-психіатричної експертизи № 530 від 30.09.2015р., (а.с. 122). Крім того, встановлено, що ОСОБА_4, на момент складання заповіту, а саме 12.08.2013р., не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 127). Висновки судової психіатричної експертизи підтверджуються матеріалами справи, показаннями свідків, щодо зловживання ОСОБА_4, (в тому числі і в день складання заповіту) спиртними напоями, через що ставався розлад свідомості з порушенням орієнтування, наявністю маревних і галюцинаторних переживань, після кожного чергового вживання алкоголю, у померлого наставала амнезія та повна втрата памяті.

В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 59 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу ч. 2 ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 13.06.2014р., на час складання заповіту, а саме 12.08.2013р., посвідченого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою реєстровий номер № 2-104, не був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, отже волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а тому цей заповіт має бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_6 Вячеславівни, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Четверта одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Заповіт, складений ОСОБА_4 від 12 серпня 2013 року, посвідчений Четвертою одеською державною нотаріальною конторою реєстровий номер № 2-104 визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: