Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

23 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, а по досягненню старшим сином повноліття на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. (а.с. 1-2)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, пояснила, що з 22 квітня 2008 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час їх спільного проживання у них народились діти: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні, однак домовленості, щодо надання батьком матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку, між сторонами не досягнуто, позивач самостійно несе витрати на утримання дітей, врегулювати питання про сплату аліментів на утримання дітей в досудовому порядку відповідач не погоджується, тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Крім того, позивач зазначила, що офіційно працевлаштована, та її доходів не вистачає для належного утримання дітей, враховуючи їх вік та потреби, в той же час відповідач є особою працездатного віку, відповідач офіційно працевлаштований, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, а по досягненню старшим сином повноліття на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві та поясненнях наданих позивачем в судовому засіданні, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно з 2008 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час їх спільного проживання у них народились діти: син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, факт батьківства визнано відповідачем у встановленому законом порядку. Після припинення сімейно-шлюбних стосунків діти залишились проживати разом з матір'ю, в той же час відповідач не заперечує що має виконувати свій батьківський обов'язок та надавати кошти на утримання дітей, погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), при визначенні судом розміру аліментів, просив врахувати, що офіційно працює та має фіксовану заробітну плату, інших джерел доходів не має, тому не спроможний виплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачем.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції міста Києві 11 грудня 2009 року, (актовий запис №3705). (а.с. 3)

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції міста Києві 08 вересня 2011 року, (актовий запис №2460). (а.с. 4)

Як з'ясовано судом, підтверджується поясненнями сторін по справі, позивач та відповідач проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, під час їхнього спільного сумісного проживання у них народились діти, син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, факт батьківства визнано відповідачем у встановленому законом порядку. Після припинення сімейно-шлюбних відносин діти залишились проживати разом з матір'ю за місцем її проживання, знаходяться на повному її утриманні, відповідач не надає допомоги на забезпечення належного рівня життя та розвитку дітей, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, відомостей про наявність інших утриманців та соціальних зобов'язань перед третіми особами відповідач суду не надав.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, мати дітей, є особою працездатного віку, працює на посаді дитячого стоматолога в Комунальному неприбутковому підприємстві КДЦ Деснянського району Філія №6.

В той же час, відповідач ОСОБА_2, батько дітей, є особою працездатного віку, працює на посаді фельдшера в Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, середньомісячна заробітна плата відповідача складає 5626,33 грн., доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей.

За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Відповідно до положень частини другої та третьої статі 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вируванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" де встановлено з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років - 1032,00 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 1286,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 23 травня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Чорнорудка, Ружинського району Житомирської області, працює фельдшером в Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 23 травня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Чорнорудка, Ружинського району Житомирської області, працює фельдшером в Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я