АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» - Оберемка РоманаАнатолійовича

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача. Посилався на те, що у період з серпня 2014 року по грудень 2014 року обіймав посаду головного юрисконсульта юридичного управління ПАТ «Єврогазбанк». При звільненні з роботи з ним не було проведено розрахунок у повному обсязі. За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку у сумі 4129,50 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 30 грудня 2014 року по 20 квітня 2015 року у розмірі 27 333,62 грн., інфляційні втрати у сумі 12808,63 грн., три проценти річних у сумі 376,52 грн. В подальшому від позивача в частині стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог до 4130,73 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року даний позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Європейський газовий банк» на користь ОСОБА_2 заборгованість по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану відпустку у сумі 4 130, 73 грн. без виключення сумм відрахування на податки та інші обовязкові платежі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2014 року по 05.08.2015 року у сумі 33 358, 08 грн. без виключення сумм відрахування на податки та інші обовязкові платежі, а також на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 374, 88 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі. Апелянт зазначає, що судом допущено порушення норм матеріального і процессуального права, не в повному обсязі досліджено обставини справи. Судом не враховано тієї обставини, що відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань, зокрема зі сплати податків і зборів, крім витрат безпосередньо пов'язанихіз здійсненням ліквідаційної процедури, і даний закон має пріоритетне значення в застосуванні правових норм до банків, що визнані неплатоспроможними, отже виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банку, середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, здійснюється протягом всього періоду ліквідації банку, але в порядку черговості та кошторису витрат, затвердженого Фондом, тобто добровільно.

Крім того, апелянт зазначає, що суд порушивши ст. 224 ЦПК України за результатами розгляду справи не ухвалив заочне рішення.

В суді апеляційної інстанції представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Європейський газовий банк» на підставі довіреності - Нелюбов О.Р. апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Позивач ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відповідачем не дотримані положення трудового законодавства щодо проведення розрахунку з працівником у день його звільнення й тому за приписами ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу заборгованість по зарплаті та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом сторони перебували у трудових відносинах з 01 серпня 2014 року, позивач працював на посаді головного юрисконсульта юридичного управління АТ «Єврогазбанк».

Згідно з наказом ПАТ «Єврогазбанк» від 23 грудня 2014 року № VIII-317-ОС ОСОБА_2 звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Також наказано виплатити позивачу компенсацію за 10 днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 01 серпня 2014 року по 29 грудня 2014 року і вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку згідно із ст. 44 КЗпП України.

Відповідно до розпорядження уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» Оберемка В.А. від 29 грудня 2014 року зобов'язано управління обліку банківських та господарських операцій провести виплати працівникам АТ «Єврогазбанк», які підлягають звільненню, у розмірі 40% від належних до виплати коштів кожному працівнику.

Листом уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» ОберемкаВ.А. від 16 квітня 2015 року позивача повідомлено, що станом на 10 квітня 2015 року заборгованість АТ «Єврогазбанк» по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку перед ним становить 4 130,73 грн.

Заборгованість по зарплаті не виплачена позивачу й до тепер.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у затримці виплати коштів та посилання на те, що таке відбулося у зв'язку із початком ліквідаційної процедури не можна взяти до уваги виходячи з того, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.07.2013 у справі № 6-64 цс 13-1 і відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК Україниє обов`язковою для всіх судів України.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення ст. 224 ЦПК України, а саме не ухвалення заочного рішення є безпідставними, оскільки за вказаною нормою права у разі неявки в судове засідання відповідача суд може, але не зобов'язаний ухвалити заочне рішення.

Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, відстрочення, розстрочення сплати та повернення судового збору.

Згідно пункту 22 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

У даній справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є відповідачем у справі, позов пред'явлено до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», яке не є ліквідованим та не виключено з ЄДРПОУ, тому суд підставно поклав на відповідача обов'язок сплатити в дохід держави судовий збір.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» - ОберемкаРомана Анатолійовича відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/4158/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13034/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.