Справа № 296/7210/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Маслак В.П.,

при секретарі Козловець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на нерухоме майно, шляхом продажу на прилюдних торгах квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачам на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 1132922,78 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.05.2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/5550/82/133069, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 134700,00дол.США. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14.05.2008р. між банком, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, предметом якої є квартира АДРЕСА_1. 10.03.2009р. між позичальником та кредитором було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, якою було збільшено процентну ставку з 11.03.2009р. до 11% річних, з 12.03.2010р. - 14% річних. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, 06.05.2009р. та 28.04.2010р. було укладено додаткові угоди, якими зменшено розмір щомісячних платежів та збільшено строк кредиту. Додатковою угодою №№4 від 20.12.2011р. до кредитного договору погоджено змінити валюту виконання зобов'язання з доларів США на гривню. Позичальник не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 15.04.2013р. заборгованість за кредитом склала 1132922,78 грн.

Представник позивача в засідання суду не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в засідання суду не з'явилися, судові повістки, направлені на їх адреси, зазначені в довідці адресно-довідкового підрозділу ДМС, повернені відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Згідно абз.2 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Також, суд звертає увагу не те, що в заяві про зупинення провадження (а.с.88-89) ОСОБА_2 зазначив свою адресу: АДРЕСА_1, на яку і надсилалися судові повістки.

Враховуючи зазначене, відповідачі належним чином повідомлені про час та місце слухання справи.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.05.2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено кредитний договір №014/5550/82/133069, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику кредит в сумі 134700,00 дол.США на строк до 13.05.2018р. зі сплатою 14% річних, а позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором (а.с.7-10).

Додатковою угодою №1 від 10.03.2009р. до кредитного договору №014/5550/82/133069 від 13.05.2008р. сторони погодили, що з 11.03.2009р. процентна ставка складає 11% річних та діє до 11.03.2010р. З 12.03.2010р. процентна ставка за користування кредитом встановлюється на попередньому рівні та складає 14% річних (а.с.12).

Додатковою угодою №2 від 06.05.2009р. до кредитного договору №014/5550/82/133069 від 13.05.2008р. з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці країни, тимчасово на період з 14.05.2009р. до 14.02.2010р. сторони домовилися зменшити розмір щомісячного платежу позичальника до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї додаткової угоди (а.с.14-15).

Додатковою угодою №3 від 28.04.2010р. до кредитного договору №014/5550/82/133069 від 13.05.2008р. з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці країни, збільшено строк кредиту на 120 календарних місяців. Визначено дату остаточного погашення кредиту - 14.05.2028р. (а.с.16-20).

Додатковою угодою №014/5550/82/133069/04 від 20.12.2011р. до кредитного договору №014/5550/82/133069 від 13.05.2008р. сторони погодили змінити валюту виконання зобов'язання за кредитним договором з доларів США на гривні із розрахунку офіційного курсу НБУ на дату укладення додаткової угоди, у зв'язку з чим розмір заборгованості за кредитом становить 1051447,99 грн. (а.с.21-24).

Згідно п.2.1 додаткової угоди №4 сторони домовилися, що з дати укладення цієї додаткової угоди проценти за користування кредитом розраховуються на основі процентної ставки в розмірі 14,50% річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 14.05.2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (іпотекодавці) було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що складається з чотирьох жилих кімнат та службових приміщень, загальною площею - 107,15 кв.м., в тому числі житловою - 64,6 кв.м. Вказана квартира належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду 28.05.1993р. за №1979 (а.с.25-26).

Згідно п.1.1 договору іпотеки цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/5550/82/133069 від 13.05.2008р., укладеного між іпотекодержателем та ОСОБА_2, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому. У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна, заставленого на вказаних умовах.

У зв'язку з внесенням змін до кредитного договору №014/5550/82/133069 від 13.05.2008р. сторонами були укладені договори від 28.04.2010р. та 20.12.2011р. про внесення відповідних змін та доповнень до договору іпотеки (а.с.27, 28).

05.04.2013р. позивач направив відповідачам вимоги про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 1093776,02 грн., у зв'язку з наявністю простроченої заборгованості та неналежним погашенням кредиту (а.с.31-33). Однак, відповідачі вимог банку не виконали та заборгованість за кредитом не сплатили.

Позивач вказує, що заборгованість за кредитним договором станом на 15.04.2013р. складає 1132922,78 грн. і складається з наступного:

- 1033775,47 грн. - заборгованість за кредитом;

- 70678,18 грн. - заборгованість за відсотками;

- 28469,13 грн. - пеня.

Посилаючись на приписи ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», позивач просить у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 1132922,78 грн. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов ст. 546 ЦК України, в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, триманням, завдатком.

Згідно ч.1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Як встановлено ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ст. 33 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон), у разі невиконання неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому, рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки або шляхом проведення прилюдних торгів або застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону.

У п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про судову практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачами 1132922,78 грн. заборгованості за кредитним договором №014/5550/82/133069 від 13.05.2008р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що порушення позичальником взятих зобов'язань за договором кредиту, через яке утворилась заборгованість, є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з визначенням початкової ціни відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/5550/82/133069 від 13.05.2008р., укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_2, яка станом на 15.04.2013р. складає 1132922,78 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.05.2008р., а саме: квартиру АДРЕСА_1, що складається з чотирьох жилих кімнат та службових приміщень, загальною площею - 107,15 кв.м., в тому числі житловою - 64,6 кв.м., яка належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, шляхом продажу на прилюдних торгах, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції по 1147,00 грн. витрат зі сплати судового збору, всього - 3441,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. П. Маслак