РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1396/15-ц

Справа № 2/600/513/2015

29 грудня 2015 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: судді Вирсти М.М.

при секретарі Фещак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі, в якому вказує, що матері ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями в с.Геленки, вул.Центральна, 31, Козівського району, Тернопільської області, згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 17 березня 1990 року.

02 лютого 2004 року ОСОБА_3 склала заповіт у ОСОБА_2 сільській раді, заповіла ОСОБА_1 все належне майно.

23 лютого 2006 року ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок не відповідає вимогам законодавства щодо документів, видане колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 33,6 м.кв., житловою площею 15,4 м.кв., сарай площею 47,9 м.кв. в с.Геленки, вул.Центральна, 31, Козівського району, Тернопільської області, після смерті ОСОБА_3.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала клопотання, в якому просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями в с.Геленки, вул.Центральна, 31, Козівського району Тернопільської області згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 17 березня 1990 року.

02 лютого 2004 року ОСОБА_3 склала заповіт у ОСОБА_2 сільській раді за реєстром №6, заповіла ОСОБА_1 все належне майно.

23 лютого 2006 року померла ОСОБА_3.

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради №246 від 21 листопада 2015 року, ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_3 до дня смерті та проживала у спадковому будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок не відповідає вимогам законодавства щодо документів, видане колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відповідно до п.6 Постанови пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі, слід задоволити.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1223, 1268, 1273 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (Б) загальною площею 33,6 м.кв., житловою площею 15,4 м.кв., сарай (В) площею 47,9 м.кв., в с.Геленки, вул.Центральна, 31, Козівського району, Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом: вірно