Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4254/15-ц
Провадження №: 2/332/1532/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мєркулової Л.О.,

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, Управління служба у справах дітей Кіровської районної ради у м. Дніпропетровську, про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. У звязку з тим, що у позивача перебуває на утриманні малолітня дитина у віці 2 років, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не має можливості подання дійсної позовної заяви за місцем перебування відповідача у м .Дніпропетровську, а також у звязку з тим, що при розірванні шлюбу суд повинен визначити місце проживання неповнолітніх дітей, тому вона подала позов до Заводського районного суду м. Запоріжжя і просить розглянути позов у даному суді.

У своєму позові позивач вказала, що 17 квітня 2010 року між нею та відповідачем по дійсній справі ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 130.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки, скандали. Все це негативно вплинуло на їх відносини.

З вини відповідача спільне життя і збереження сімї стали неможливим. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним принципам.

Суперечки про розділ майна на має.

Позивач з відповідачем мешкають окремо, подружніх стосунків не підтримують.

На сьогоднішній час малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає з позивачем, а малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з батьком, відповідачем по дійсній справі, яку він силоміць утримує та відмовляється передати позивачу на виховання.

Відповідач неодноразово мав неадекватну поведінку, має залежність від компютерних ігор, що викликає в нього безпідставну агресію. Його спосіб життя суперечить моральним принципам позивача та інтересам у житті. За спільного життя він не одноразово мав безпідставну агресію, що завдавало шкоди їй та дітям.

Позивач має житло, що відповідає санітарним нормам: це є трикімнатна квартира, що повністю підготовлена та придатна для проживання обох дітей, де в них є своя дитяча кімната облаштована меблями.

Позивач має на березі Азовського моря у м. Бердянську житловий будинок, де може відпочивати з дітьми весь літній сезон, де діти оздоровляться та відпочинуть на морі без істотної шкоди сімейному бюджету.

Позивач може самостійно виховувати двох дітей, піклуватись про них та матеріально їх забезпечувати.

Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини та до дітей, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери.

З його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їх діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дітям душевні страждання.

Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникали в їх сім'ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в спілкуванні з дітьми, піклуватися про побудову нормальних відносин між собою та дітьми на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України.

Позивач, як матір неповнолітніх дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дітей, створення для них належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дітей з нею.

Вона любить своїх дочок і спроможна забезпечити їх всім необхідним. Діти обліковані в медичних установах. Вона постійно слідкує за станом здоров'я дітей, їх розвитком, виховує та піклується про них, у неї з дочками психологічний контакт, прив'язаність один до одного.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримала і просить його задовольнити: розірвати шлюб з відповідачем по справі та визначити місце проживання неповнолітніх дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем її мешкання за адресою: м. Запоріжжя. АДРЕСА_1

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 просить позов ОСОБА_1 задовольнити, оскільки він обгрунтований і підтверджується доказами.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог в частині розірвання шлюбу не заперечував, а в частині визначення місця проживання ОСОБА_3 не визнав і суду пояснив, що він є батьком ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_3. Зараз онука знаходиться в м. Дніпропетровську на вихованні у батька, його сина. Вона відвідує дитячий садок. На його думку буде правильним залишити ОСОБА_3 з батьком, а ОСОБА_4 з матірю. Ніхто силоміць онучку не утримує, позивач може приїздити до неї коли схоче.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову не заперечувала та надала суду письмовий висновок про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матірю ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення позивача та її представника, представника відповідача, думку представника третьої особи, пояснення свідків, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі знадяться у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На теперішній час їх сімя розпалась, вони проживають окремо і спільного господарства не ведуть. Менша донька ОСОБА_4 залишилася проживати з позивачем, а старшу доньку ОСОБА_3 залишив у себе відповідач по справі.

Як пояснила позивач у судовому засіданні, що відповідач обманним шляхом залишив у себе доньку ОСОБА_3: він обіцяв привезти з м. Дніпропетровська до неї додому в м. Запоріжжя обох доньок, а привіз тільки меншу ОСОБА_4.

Згідно ст.161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виховання дитини відноситься до найважливіших питань сімї.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязок щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позову ОСОБА_1 в частині мешкання дітей, суд приходить до наступного.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої ОСОБА_4 за місцем мешкання позивача АДРЕСА_2, встановлено, що в трикімнатній квартирі є все необхідне для проживання обох дітей: є дитяча кімната, яка об лаштована меблями. У власності батьків ОСОБА_1 є будинок в м. Бердянську на березі Азовського моря, де вона може відпочивати з доньками без істотної шкоди для сімейного бюджету.

Із побутової характеристики з МКП «Основаніє» ОСОБА_1 за місцем мешкання характеризується позитивно.

Із довідки територіального відділу освіти, молоді та спорту Заводського району від 14.09.2015 року встановлено, що малолітні діти ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані у електронному реєстрі майбутніх вихованців до дошкільного навчального закладу № 273 «Пізнайко» м. Запоріжжя Заводського району.

Із довідки з Управління праці та СЗН від 19.11.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 отримує щомісячну разову допомогу в розмірі 1012,50грн.

Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 за місцем мешкання батька в ІНФОРМАЦІЯ_5, встановлено, що в трикімнатній квартирі є окрема дитяча кімната, яка облаштована меблями. Із характеристики відповідача з місця роботи, де він пропрацював з 20.03.2015 р. по 21.10.2015 р. в ТОВ ПХ Групп, ОСОБА_2 характеризується позитивно.

Із повідомлення з Управління кадрового забезпечення ГУМВС України в Дніпропетровській області від 21.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 успішно склав випробування щодо вступу на службу до нової патрульної служби ГУМВС України в Дніпропетровській області на конкурсній основі.

Із характеристики з комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад № 196 на ОСОБА_3, яку надав до суду ОСОБА_7, представник ОСОБА_2, яка була видана на його прохання, встановлено, що до дитячого закладу дитину приводять та забирають дідусь чи бабуся, вони ж і відвідують батьківські збори.

В той же час, представником відповідача не надано підтвердження того, який дохід має ОСОБА_2 на теперішній час.

Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, охарактеризували сімю ОСОБА_12, батьків позивача ОСОБА_1, з позитивного боку. Також вони позитивно охарактеризували ОСОБА_1, в якої двоє дочок, яких вона дуже гарно виховує та піклується про них.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, які є батьками позивача, пояснили, що їх донька ОСОБА_1 неодноразово їздила до м. Дніпропетровська, але батьки її чоловіка надавали їй дозвіл спілкуватися з ОСОБА_11 тільки у їх присутності «під цензурою». Мати відповідача має негативні звички: зловживає спиртними напоями. Відповідач по справі має неврівноважений характер, є ігроманом, може в присутності дитини висловлюватися нецензурною лайкою.

Із пояснень представника відповідача у судовому засіданні встановлено, що після заяви ОСОБА_1 про те, що вона розлучається з ОСОБА_2, після відмови залишитися м. Дніпропетровську, відповідач вирішив залишити у себе ОСОБА_11.

Твердження представника відповідача про те, що ОСОБА_11 не хоче їхати до матері та ОСОБА_10 в м. Запоріжжі, а хоче залишитися в м .Дніпропетровську, суд приймає як доказ неприязні між стороною позивача та стороною відповідача, а також як доказ впливу на дитину з боку батька та дідуся, ОСОБА_2 та ОСОБА_7, і тому ці докази не повинні враховуватися при вирішенні питання про права батьків на участь у вихованні дітей.

Тобто, суд приходе до висновку, що відповідач та його представник залишили у себе ОСОБА_11 не із-за великої любові до дитини, а із-за виниклих неприязнених стосунків з ОСОБА_1.

Суд не вважав за доцільне по цій справі при вищевикладених обставинах опитувати малолітню ОСОБА_3. Крім того, в силу ч.3 ст.171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Як випливає з фактичних обставин справи, молодша донька ОСОБА_4, мешкає разом зі своєю матірю ОСОБА_1 в м. Запоріжжі, яка створила належні умови для життя не тільки ОСОБА_4 а й ОСОБА_3, що встановлено органом опіки та піклування у акті обстеження житлово-побутових умов, займається вихованням дітей, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Отримує щомісячну одноразову соціальну допомогу.

Старша донька подружжя ОСОБА_3 проживає в м. Дніпропетровську з батьком ОСОБА_2, який створив належні умови для проживання, але на теперішній час не працює і доходу не має. Дитину виховують дідусь та бабуся.

Крім того, як було встановлено у судовому засіданні із пояснень сторін, відповідач по справі ухилився від виховання і утримання молодшої доньки ОСОБА_4, матеріально не допомагає та не цікавиться здоровям та розвитком дитини. Якщо він так піклується про дочок, що навіть написав заяву до органу опіки та піклування про залишення обох дочок з ним, то чому не залишив обох дочок у себе, та з серпня 2015 року 1 раз тільки приїжджав до доньки ОСОБА_4 в м. Запоріжжя.

Із пояснень позивача ОСОБА_1 встановлено, що вона у вересні 2015 року приїжджала до м. Дніпропетровська і намагалася побачитися з донькою ОСОБА_3, але за допомогою працівників дитячого садка, був викликаний відповідач зі своїми батьками, які викликали міліцію, що свідчить про те, що відповідач силоміць утримує ОСОБА_3 у себе за місцем свого мешкання.

Суд дійшов до висновку, що малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як сестри, повинні спілкуватися між собою, а також з матірю та батьком. Діти разом виросли в одній сімейній атмосфері, дружили, гралися а тепер внаслідок розлучення батьків вони опинилися в різних сімях, не мають можливості спілкуватися, гратися разом і дуже сумують одна за одною.

Відповідно до положень ст.ст.153, 157, 158 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З урахуванням інтересів малолітніх ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4, суд приходить до висновку, що задоволення позову ОСОБА_1 не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб: діти повинні разом виховуватися в одній сімї, а також в силу однакової статевості з матірю, а тому треба визначити місце проживання неповнолітніх дітей з матірю в АДРЕСА_3.

Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, то в цій частині позов повністю знайшов своє обґрунтування: сторони проживають окремо, на примирення не згодні, між ними виникли вкрай неприязнені стосунки, шлюбних відносин не підтримують, а тому їх шлюб підлягає розірванню, оскільки збереження їх сімї суперечить інтересам позивача та неповнолітнім дітям.

Згідно ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст..110 цього Кодексу.

Таким чином, позов ОСОБА_1 повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 208,209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 141, 150,160, 161 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, Управління служба у справах дітей Кіровської ради, про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 17 квітня 2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 130.

ОСОБА_1 після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «Азаренко».

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, передавши їх на утримання і виховання матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_14 судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 в доход держави недоплачений судовий збір в сумі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної чинності після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.О.Мєркулова