Єдиний унікальний номер 243/2624/15-ц Номер провадження 22-ц/775/264/2015
Головуючий 1 інстанції Лаптев М.В. єдиний унікальний номер 243/2624/15-ц
Доповідач Папоян В.В. номер провадження 22-ц/775/264/2015
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого - Папоян В.В.,

Суддів: Біляєвої О.М., Осипчук О.В.,

При секретарі - Бондарчуку І.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, на обґрунтування якого зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 28 грудня 2010 року. Але після розірвання шлюбу фактичні сімейні відносини припинено не було та вони продовжували проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання останнім була придбана квартира АДРЕСА_1. Просила встановити факт постійного проживання однією сім'єю з померлим без реєстрації шлюбу з 29 грудня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на ? частину квартири.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2015 року (з урахування додаткового рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2015 року) у задоволенні позовних вимог відмовлено та розподіллено судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом не з'ясовані усі обставини справи що мають суттєве значення для розгляду справи, висновки суду суперечать встановленим по справі обставинам та судом помилково не прийнято до уваги надані нею докази спільного проживання з померлим, а саме пояснення свідків.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та його представник в судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду підлягає залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 26 вересня 2000 року по 28 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дружківського міського суду від 28.12.2010 року шлюб розірвано.

Відповідно до довідки ОСОБА_3 з 09 квітня 1986 року по день смерті був зареєстрований та мешкав за адресою квартира АДРЕСА_1. Позивачка проживає за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується матеріалами справи у тому числі актом обстеження від 03.12.2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка за життя належала останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності виданого Слов'янською міською радою 24 лютого 2012 року.

Відповідно до довідки управління пенсійного фонду України ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за адресою квартира АДРЕСА_1, та допомогу на поховання отримала ОСОБА_4

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання спірної квартири спільною сумісною власністю суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог, та позивачем не доведено обґрунтованість цих позовних вимог, що підтверджується матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом не дано належну оцінку наданим нею доказам, а саме поясненням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, якими підтверджується факт спільного проживання, не приймаються до уваги, оскільки суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Висновки суду відповідають встановленим обставинам та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Виходячи з наведеного, та враховуючи доводи апеляційної скарги, рішення суду відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: