Справа № 496/2004/15-ц
Провадження № 2/496/1052/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

при секретарі - Горлевому Д.І.,

розглянувши в судовому засіданні в залі Біляївського районного суд Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами, земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та просить визнати будинок АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя; визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які є об'єктами права спільної сумісної власності, набутої за час перебування у шлюбі з відповідачем.

Позивач у судове засідання не з'явилася але надала заяву про розгляд позовної заяви без її участі та підтримала позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з'явився але надав заяву про визнання позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності на ? житлового будинку та земельну ділянку.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що з 16 червня 1990 року по 05 травня 2014 року сторони перебувала в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року (а.с. 5).

За час перебування у шлюбі з відповідачем, 27 лютого 2008 року виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я відповідача (а.с.8-11).

Крім того за час перебування у шлюбі відповідачем було отримано у власність присадибну земельну ділянку загальною площею 0,215 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)кадастровий НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37), що підтверджується державним актом на право власності.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частина 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, за час шлюбу, набуто у власність нерухоме майно, яке відповідно до ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. На нерухоме майно, відповідно до ст. 63 СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, а згідно ч. 1ст. 70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60,61,63,70 СК України, ст.ст. 368,370 ЦК України, ст.ст. 212 -215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами, земельну ділянку, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки розміром 0,215 га по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Галич О.П.

09 жовтня 2015 року