УХВАЛА

Іменем України

29 липня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Петренко Л.В., при секретарі Похвалітовій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,

встановив:

Заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18 червня 2015 року ухваленому по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено. Договір-заяву № 313731/50446/7-14 про банківський вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті в сумі 4 940,00 доларів США, укладений 11 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 достроково розірвано. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси і Кредит» на користь ОСОБА_2, згідно договору-заяви № 313731/50446/7-14 про банківський вклад (депозит) «Пенсійний» суму вкладу в іноземній валюті в розмірі 4 940,00 (чотири тисячі девятсот сорок доларів США 00 центів) доларів США.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що враховуючи підпорядкування позивача у вигляді його обслуговування в м.Запоріжжі та наявність в Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (а саме в місті Запоріжжі) лише одного юриста та як слідство його знаходження в інших судових засіданнях на час розгляду справи та винесення рішення, данні факти фактично унеможливили бути присутнім на судових засіданнях та надання своїх пояснень та заперечень на позовні вимоги позивача. В заяві вказує, що суд при винесенні рішення не звернув уваги на встановлені НБУ обмеження для банків в частині видачі грошових коштів. Крім того, вважає, що позивачем не доведено факту наявності грошових коштів на вкладному рахунку позивача на дату винесення рішення та чи не отримав позивач грошові кошти до часу винесення рішення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, надала суду заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення за її відсутності, проти задоволення заяви заперечувала.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року було відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів та розгляд справи було призначено до розгляду на 27.05.2015 року на 11.00 годину, згідно поштового повідомлення - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судову повістку отримали 25.05.2015 року, проте представник відповідача у судове засідання не зявився, жодних заяв до суду не надходило.

Судове засідання було відкладено на 04.06.2015 року на 10.00 годину, згідно поштового повідомлення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судову повістку отримали 02.06.2015 року, представник відповідача у судове засідання не зявився, жодних заяв до суду не надходило.

Судове засідання було відкладено на 11.06.2015 року на 09.00 годину, згідно поштового повідомлення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судову повістку отримали 10.06.2015 року, представник відповідача у судове засідання не зявився, жодних заяв до суду не надходило.

Судове засідання було відкладено на 18.06.2015 року на 09.00 годину, згідно поштового повідомлення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судову повістку отримали 15.06.2015 року, представник відповідача у судове засідання не зявився, жодних заяв до суду не надходило.

Відповідач про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте жодного разу в судове засідання не зявився, будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову суду не надавав.

Посилання представника відповідача на те, що суд при ухваленні заочного рішення обмежився лише доказами позивача, а відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права безпідставні, оскільки в матеріалах справи містяться рекомендовані поштові повідомлення про вручення відповідачу судових повісток про розгляд справи, проте доказів поважності причин неявки представника відповідача в судові засідання не надано. Жодних клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову від представника відповідача до суду не надходило.

Так, відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права, давати пояснення, подавати суду докази або заперечення проти позову.

Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, 18 червня 2015 року судом було проведено заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах та ухвалено заочне рішення, відповідно до якого позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів задоволено.

Токмацьким районним судом Запорізької області було направлено на адресу відповідача копію заочного рішення по даній цивільній справі.

Згідно поштового повідомлення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» копію заочного рішення отримали 26.06.2015 року.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити свої заперечення проти позову ОСОБА_3 Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Крім того, представник відповідача не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем жодних дій по поверненню депозитного вкладу не здійснено.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом помякшують або скасовують відповідальність.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобовязаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Отже, за змістом наведених норм права зобовязання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з тим нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

У звязку з цим посилання банку на постанову Правління Національного банку України від 03.06.2015 року № 354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» відповідно до якої уповноважені банки зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб, і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обовязків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

При ухваленні заочного рішення суд дійшов висновку, що відмова банку у поверненні грошових коштів з поточного рахунку позивача суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також положенням Цивільного кодексу України, де передбачено обов'язок банку повернути вклад на першу вимогу вкладника, та умовам укладеного між сторонами договору.

А тому посилання представника відповідача в заяві про перегляд заочного рішення на те, що суд при винесенні рішення не звернув уваги на встановлені НБУ обмеження для банків в частині видачі грошових коштів є необґрунтованими.

Представник відповідача в заяві про перегляд заочного рішення посилається на те, що позивачем не доведено факту наявності грошових коштів на вкладному рахунку позивача на дату винесення рішення та чи не отримав позивач грошові кошти до часу винесення рішення.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Крім того, відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 229 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

В даному випадку представником відповідача не надано жодних доказів в підтвердження того, що стягнута судом сума грошових коштів на користь позивача є неправильною.

Представником відповідача не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи по суті, а ті обставини, на які він посилається в обґрунтування заперечень проти вимог позивача не можуть визнаватися такими, що дають підстави для скасування винесеного судом заочного рішення.

Частина перша статті 232 ЦПК України визначає, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача про скасування заочного рішення задоволенню не підлягають, а тому заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів - залишити без задоволення.

Роз'яснити заявнику, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/

з оригіналом згідно

Суддя: