АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц - 948/ 2011 р Категорія - трудові
Головуючий 1-ї інст. Юр"єваА.М. Доповідач - Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

07 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А.

суддів -Малійської С.М. Даниленка В.М. .

при секретарі - Підпрядової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства промислової політики України, третя особа: Державне підприємство „ Інститут машин і систем" про поновлення на роботі, -

встановила :

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства промислової політики України про поновлення на роботі, посилаючи на те, що наказом Міністерства промислової політики України від 21 серпня 2010 року № 101- Д він був звільнений з посади директора Державного підприємства „ Інститут машин і систем", яке підпорядковане Міністерству промислової політики України, на підставі ч.1-1 ст. 41 КЗпП України у зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати працівникам підприємства з 25 серпня 2010 року. Позивач вважає звільнення незаконним оскільки на час звільнення 25 серпня 2010 року він знаходився на лікарняному.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства промислової політики України, третя особа: Державне підприємство „ Інститут машин і систем" про поновлення на роботі - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що вказане рішення було постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, районний суд виходив з того, що відповідачем в судове засідання було надано наказ № 164-д від 08 грудня 2010 року, відповідно до якого змінено дату звільнення позивача з займаної посади з 25 серпня 2010 року на 08 вересня 2010 року, тобто на дату після закінчення строку лікування. Інших доказів на обгрунтування незаконності звільнення з посади директора, позивачем надано не було.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всеобічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. ч.1-1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. З ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював директором Державного підприємства „ Інститут машин і систем", яке підпорядковане Міністерству промислової політики України на підставі контракту № 3-162/7-1 від 30.11.2004 року та наказу № 240-Д від 30.11.2004 року.

Наказом Міністерства промислової політики України № 101-Д від 21 серпня 2010 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади на підставі ч.І-І ст. 41 КЗпП України з 25 серпня 2010 року.

Позивачем в судове засідання були надані листки непрацездатності відповідно до яких позивач з 30 липня 2010 року по 30 серпня 2010 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Харківському Центрі серцево-судинної хірургії МОЗ України та з 30.08.2010 року по 07.09.2010 року в Національному Інституті фтизіатрії та пульмонології імені Ф.Т. Яновського.

Наказом Міністерства промислової політики України № 164-Д від 08 грудня 2010 року змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 25 серпня 2010 року на 08 серпня 2010 року, оскільки позивачем своєчасно лікарняні листки надані не були.

Судова колегія приходить до висновку, що районний суд прийшов до правильного висновку щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1.

Позивачем був заявлений позов щодо поновлення на роботі у зв"язку зі звільненням з посади під час знаходження на лікарняному, оскільки відповідач про наявність вказаних лікарняних листків дізнався лише у судовому засіданні, то дата звільнення позивача відповідно до ч. З ст. 40 КЗпП України була змінена. З інших підстав позивачем позов не заявлявся, тому судом обґрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущенних, інших доказів, які б спростовували встановлені судом факти, позивачем в судове засідання не надано.

Крім того, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду, і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України.

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. ЗО-7, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді