22-ц/775/560/2015(м)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.

суддів Песоцької Л.І., Баркова В.М.

при секретарі Брежнєві Д. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до агентства нерухомості «АН Результат», фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошової суми в рахунок авансу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків і моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2015 року

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2914 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до агентства нерухомості «АН Результат», фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошової суми в рахунок авансу. В обґрунтування позову він посилався на те, що 25 грудня 2013 року між ним та агентством нерухомості « АН Результат « було підписано гарантійне зобовязання щодо придбання ним двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належала відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності . Відповідно до умов договору строк підготовки документів для укладення договору купівлі - продажу було визначено до 10 лютого 2014 року. Для забезпечення зобовязання з його боку він передав задаток у сумі 1000 доларів США.27 грудня між ним та агентством нерухомості « АН Результат» було укладено додаткове гарантійне зобовязання з такими ж умовами на підставі чого ним було передано ще 500 доларів США. Окрім того, між агентством нерухомості « АН Результат « та відповідачами також було укладено гарантійне зобовязання згідно з умовами якого вони зобовязались продати йому належну квартиру за 197540 грн.. Однак,укладення договору купівлі- продажу квартири не відбулося і тому він направив відповідачам претензії з приводу повернення 1500 доларів США, а оскільки відповідачі відмовились повернути вказані кошти просив стягнути з відповідачів : ОСОБА_2 суму еквівалентну 500 доларів США 13750 грн. та з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6А суму еквівалентну 1000 доларам США - 27500 грн.( а.с. 100 102 )

Фізична особа підприємець ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з зустрічним позовом про відшкодування збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позову він посилався на те, що він є приватним підприємцем та надає послуги на ринку нерухомості. 25 грудня

- 2 -

2013 року між ним та ОСОБА_7 було укладено договір про надання послуг у формі гарантійного зобовязання та договір огляду для послідуючого придбання квартири АДРЕСА_1 , яка належала відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з оформленням усіх необхідних документів..Однак, з вини ОСОБА_1 укладення угоди не відбулося оскільки ОСОБА_1 відмовився оформляти кредит в банку для придбання квартири у той час як для оформлення угоди були підготовлені усі необхідні документи. Вважав що такими діями ОСОБА_1 порушив умови гарантійного зобовязання , оскільки після угоди він повинен сплатити йому 5% від ціни квартири,що складає суму 9877 ГРН.. а окрім того він витратив свої кошти на оформлення документів і остаточно просив стягнути на його користь суму 10537 грн.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовів.

На вказане рішення суду ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга у якій ставиться питання про скасування судового рішення та постановлення нового рішення, яким слід задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі . В обґрунтування доводів апеляційної скарги він посилався на те, що судом невірно було відмовлено у стягненні отриманих відповідачами сум , оскільки передані ним суми як завдаток по гарантійним зобовязанням є фактично авансом, а оскільки угода не відбулася вони повинні бути повернути йому суми авансу.. Висновок суду про те, що укладення договору купівлі продажу не відбулося з його вини є невірним , оскільки відповідаючи не надали необхідних документів для оформлення квартири , що вплинуло на можливість укладання договору.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився , про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином. Його представники ОСОБА_8, яка діяла на підставі довіреності та адвокат ОСОБА_9 підтримували доводи апеляційної скарги та просили рішення суду в частині відмови у позові ОСОБА_1 скасувати, позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направив листа у якому просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 не зявились , про час ті місце розгляду справи були повідомлені належним чином , про що суд повідомила відповідачка ОСОБА_5, яка просила відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді , вислухавши пояснень сторін , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково . рішення суду в частині відмови у позові ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошової суми в рахунок авансу скасуванню і в цієї частині слід постановити нове рішення . яким позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошової суми переданої в рахунок авансу, суд першої інстанції виходив з того , що дійсно між сторонами було укладено гарантійні зобовязання відповідно до яких позивач зобовязався придбати квартиру , а відповідачі її продати на умовах визначеної ними вартості та у певний строк і для забезпечення зобовязання ОСОБА_1 передав відповідачам грошові кошти у сумі 4150 грн та 8300 грн.. Оскільки укладення договору не відбулося з вини як позивача ОСОБА_1 так в відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6А, суд дійшов висновку про наявність їх обоюдної вини у неукладені договору купівлі -продажу квартири ,а відтак відмовив у позові з цих підстав.

Відмовляючи у позові про стягнення коштів з ОСОБА_2 суд виходив з того ,що ОСОБА_2 здійснив ряд заходів з метою укладання договору купівлі продажу що становить

- 3 -

суму 4150 грн. і складає 50% від суми , яку він повинен отримати після укладення договору купівлі продажу і тому суд зарахував цю суму в рахунок зобовязань ОСОБА_1перед ОСОБА_2

Однак , з такими висновками суду погодитись не можна з таких підстав .

Матеріалами справи встановлено , що ОСОБА_1 з метою надання послуг у придбанні квартири звернувся до агентства нерухомості « АН Результат» в особі приватного підприємця ОСОБА_2 з яким 25 грудня 2013 року було укладено договір огляду квартири . Для огляду ОСОБА_10 була надана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка належала відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності .У звязку з тим, що ОСОБА_11 дав згоду на придбання цієї квартири між ОСОБА_1 та відповідачами 25 та 26 грудня 2013 року було укладені гарантійні зобовязання у відповідності до яких позивач зобовязався придбати вказану квартиру за 197540 грн. та для забезпечення свого зобовязання передав через Куц для відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 8300 грн. ( а.с.9)

У свою чергу 27 грудня 2013 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 підписали гарантійні зобовязання про те,що вони продадуть на вказаних умовах квартиру ОСОБА_1 та отримують для забезпечення виконання умов договору купівлі продажу від нього 8300 грн. ( а.с. 11 11 зв.) .

Також 27 грудня 2013 року ОСОБА_1 було укладено додаткове гарантійне зобовязання відповідно до умов якого він передає через приватного підприємця ОСОБА_2В для передачі продавцям квартири 4150 грн. ( а.с. 10)

Таким чином, зазначені обставини підтверджують факт передачі позивачем ОСОБА_1 зазначених сум до укладання договору купівлі - продажу квартири .

Відповідно до положень ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно , що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання . Згідно з положенням ч. 2 цієї статті якщо не буде встановлено,що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком,вона вважається авансом.

Таким чином, у даному випадку сплачені суми ОСОБА_7 8300 грн та 4150 грн. до укладання договору купівлі - продажу є авансом. Незважаючи на те, що договір купівлі - продажу не було укладено і правовідносини з цього приводу між сторонами були припиненні , однак, отримані суми відповідачами позивачеві повернуті не були .

Згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України особа,яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безкоштовно набуте майно ) зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава на якій воно було набуте згодом відпала.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що отримані відповідачами суми авансу повинні бути повернуті позивачу, оскільки вони утримуються ними без належної правової підстави.

З матеріалів справи вбачається, що сума 8300 грн. була отримана відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6А,про що вони письмово зазначили у гарантійному зобовязані від 27 грудня 2013 року , тому зазначену суму слід стягнути саме з вказаних відповідачів .

Разом з тим , інша сума 4150 грн. яку їм передав ОСОБА_1 через ОСОБА_2 згідно з гарантійними зобовязаннями від 27 грудня 2013 року підписаним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до них не надходила .

ОСОБА_2 у судовому засіданні не надав доказів передачі цієї суми відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_10

Колегія суддів не може погодитись з посиланнями ОСОБА_2 про те, що вказана сума є оплатою за надані ним послуги ОСОБА_1. , оскільки у гарантійному зобовязанні

- 4 -

вказану суму він повинен був передати продавцям квартири , чого не зробив . В матеріалах справи відсутній договір ОСОБА_2 з ОСОБА_7 про надання відповідних послуг та їх вартості , а тому не можна вважати , що вказана сума є платою саме ОСОБА_2 за надання цих послуг.

Враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні позову ОСОБА_1 були допущені порушення норм матеріального права, то рішення суду в цієї частині на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити частково, а в іншій частині рішення суду слід залишити без змін .

Колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта про те,що він передав аванс відповідачами у сумі 1500доларів США, оскільки в гарантійних зобовязаннях , які він особисто підписав були зазначені суми 8300 грн та 4150 грн.,а тому відсутні підстави для задоволення позову в повному обсязі. Також відсутні підстави для стягнення на користь позивача з відповідачів сплачену ним суму за оцінку квартири відповідачів у сумі 900 грн. оскільки вказану суму він сплатив добровільно , а гарантійні зобовязання не містять відповідних зобовязань відповідачами по поверненню цих витрат.

У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК Україні стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається , що позивачем при подачі позову та апеляційної скарги до суду було сплачено судовий збір у сумі 365 грн . 40 коп. (243 грн. 60 коп. +121 грн.80 коп.). Враховуючі , що його позовні вимоги підлягають задоволенню частково , то відповідно до цього понесені судові витрати підлягають частковому відшкодуванню . Зокрема, на його користь слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6А у загальній сумі 73 грн .52 коп .і відповідно до цього з кожного із них на користь позивача слід стягнути по 18 грн. 38 коп.. Слід також стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору з відповідача ОСОБА_2 у сумі 36 грн.76 коп.

Як вбачається з матеріалів справи при подачі первісного позову ОСОБА_7 було сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.,а у процес і розгляду справи ним подавались уточнюючі позови заяви із збільшенням розміру грошових вимог без сплати судового збору. У відповідності з положеннями п.1 ч.2 ст. 4 Закону України « Про. судовий збір « за подання до суду позову майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 відсотка від ціни позову. Позивачем були заявлені позовні вимоги на суму 41250 грн ( 27500грн.+ 41250 грн.) і згідно з ціною позову розмір судового збору до суду першої інстанції становить 412 грн. 50 коп., а ОСОБА_7 було сплачено при подачі позову лише 243 грн. 60 коп. і тому з нього підлягає стягненню на користь держави недоплачений судовий збір у сумі 168 грн. 90 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України , колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2015 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 до агентства нерухомості «АН Результат», фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення грошової суми в рахунок авансу скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до агентства нерухомості «АН Результат», фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

- 5 -

ОСОБА_6 про стягнення грошової суми в рахунок авансу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 отриману ними суму авансу у розмірі 8300 ( вісім тисяч триста ) гривень .

Стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у сумі по 18 (вісімнадцять ) грн. 38 коп. : з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з кожного на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 недоплачений судовий збір у сумі 168 ( сто шістдесят вісім ) грн. 90 коп. на користь держави .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 отриману ним суму авансу у розмірі 4150 ( чотири тисячі сто пятдесят ) гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 36 грн. ( тридцять шість ) 76 коп..

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає чинності після його проголошення та може оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді :