Справа № 199/5801/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

26 серпня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретарі Хлус Ю.А.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вона та ОСОБА_6, є батьками відповідачки ОСОБА_2. Їх трьом належала двокімнатна квартира за адресою с.м.т. Ювілейне, АДРЕСА_1. Вони разом вирішили продати вказану квартиру та купити іншу. 26 березня 2010 року, згідно договору купівлі-продажу квартири, ними було продано квартиру за 84 850,00 грн.. 1 квітня 2010 року придбали для неї та чоловіка, ОСОБА_6, двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ціною 58 050,00 грн.

Вони разом із ОСОБА_6, зареєстровані за даною адресою і фактично проживають там. Однак, вони тільки користуються квартирою і володіють, а розпорядитися нею можливості не мають.

Договір купівлі-продажу квартири від 01 квітня 2010 року був укладений на доньку відповідачку, хоч гроші по даному правочину були сплачені за продану ними квартиру.

Вона та її чоловік є пенсіонерами за віком, отриманої пенсії не вистачає для повноцінного забезпечення їхніх потреб та утримання квартири. Донька не в змозі допомагати матеріально. Вони звернулися до неї з проханням продати спірну квартиру та купити однокімнатну, а вона згоди на це не дає. Оскільки квартира була куплена за їхні кошти, а частку відповідачки вони їй віддали в сумі 26 800,00 грн.. , то вважає вважаю, що власником квартири являється вона з чоловіком. Відповідачка жодного разу не дала кошти на утримання квартири. Без визнання права власності на дану квартиру вони не в змозі розпорядитися нею належним чином. ОСОБА_6, не заперечує, щоб право власності в цілому було визнано нею позивачкою.

У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви.

Відповідачка позов визнала, проти нього не заперечувала.

Третя особа ОСОБА_3 проти позову заперечував, просив суд в його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи проти позову заперечувала, просила суд в його задоволенні відмовити.

Врахувавши пояснення та доводи всіх учасників процесу, дослідивши докази в межах заявлених суду вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на такі встановлені обставини.

01 квітня 2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3.

За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)

передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 203 ЦК України визначенні загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Таким є:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, уклавши договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_2 дійшли згоди щодо істотних умов даного договору, волевиявлення учасників було вільним та направленим на настання відповідних правових наслідків відповідно до його умов, зокрема для ОСОБА_2 як покупця отримання квартири та оформлення права власності на неї, як єдиного власника.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наголошує на тому, що гроші за які була придбана вказана квартира були надані відповідачці ОСОБА_2 нею та її чоловіком третьою особою по справі ОСОБА_6, отже дійсним власником її є вона та її чоловік.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем факт надання нею коштів ОСОБА_2 для придбання квартири АДРЕСА_3 належним та допустимими доказами не підтверджений (письмовими доказами, показами свідка тощо), не підтверджено факт придбання квартири саме за кошти позивачки та її чоловіка ОСОБА_6, отриманих ними від продажу двокімнатної квартири за адресою: с.м.т. Ювілейне, АДРЕСА_4. Наданий на підтвердження вимог позивачкою як доказ договір купівлі-продажу вказаної квартири, судом не може бути прийнятий як достатній , оскільки отримання коштів від продажу квартири та їх наявність у позивачки, а відсутність у відповідачки не підтверджує в достатній мірі, що спірна квартира була придбана саме за них.

Тому, оскільки позивач ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6 сторонами в договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 не були, факт надання саме ними грошових коштів на придбання квартири належними та допустимими доказами не доведено, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру.

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру відмовити в повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: