Справа № 165/973/15-ц Провадження № 22-ц/773/1169/15 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Категорія: 2 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчука В.А., Осіпука В.В.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування зняття з обліку та державної реєстрації транспортного засобу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_5 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_6, Управління ДАІ УМВС у Волинській області, про визнання права власності, витребування майна з чужого володіння та скасування зняття з обліку та державної реєстрації транспортного засобу.

Покликалась на те, що 06 серпня 1972 року між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб. Під час шлюбу в 1983 році ними було придбано автомобіль ВАЗ 21051, 1983 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 помер. До спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 окрім іншого спільно нажитого майна, входить даний автомобіль, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач є спадкоємцем за законом, іншими спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після ОСОБА_1 є його дочки від першого шлюбу: ОСОБА_7 та ОСОБА_8. За життя ОСОБА_1, з відома позивача, 01.10.2009 року видав нотаріально посвідчену довіреність №1-2853 на право розпорядження належним йому на праві спільної сумісної власності автомобілем на ім'я своєї онуки ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_6 До моменту смерті ОСОБА_1 автомобіль знаходився у ОСОБА_4, що є також онуком покійного ОСОБА_1

Позивач зазначає, що при оформлені спадщини після смерті чоловіка, їй стало відомо, що належний спадкодавцю та і їй, як дружині останнього, транспортний засіб 31 січня 2015 року було знято з обліку і зареєстровано на нового власника відповідача ОСОБА_4 Зняття транспортного засобу з обліку було проведено ОСОБА_6, діючим на підставі довіреності №1-2853 від 01.10.2009 року, яка втратила чинність в зв'язку із смертю довірителя. Вказує, що відповідач навмисно приховав цей факт, достовірно знаючи про смерть близької людини, а лише переслідував мету заволодіння спірним автомобілем, що підлягає включенню до спадкової маси.

Оскільки спірний автомобіль був придбаний спадкодавцем ОСОБА_1 в 1983 році, тобто в шлюбі з позивачем, тому, відповідно до вимог ст. 22 КпШС, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, вказаний транспортний засіб належить позивачу на праві спільної сумісної власності подружжя. В зв'язку з наведеним, просить витребувати від ОСОБА_4 автомобіль марки ВАЗ 21051, визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного автомобіля, та скасувати зняття з обліку та державну реєстрацію автомобіля ВАЗ 21051, 1983 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, проведені 31 січня 2015 року Нововолинським Центром ДАІ 0703 у Волинській області.

Рішенням Нововолинського міського суду від 11 червня 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано зняття з обліку та державну реєстрацію автомобіля марки ВАЗ 21051, 1983 року випуску, державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 за ОСОБА_4, проведені 31 січня 2015 року Нововолинським Центром ДАІ 0703 у Волинській області.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 автомобіль марки ВАЗ 21051, 1983 року випуску, державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, та передано його ОСОБА_3

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідач ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати це рішення в частині задоволених вимог і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухвалені рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішення суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Оскаржуване судове рішення в даній справі зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що оскільки видана ОСОБА_1 довіреність припинила дію у зв'язку із смертю останнього відповідно зняття з обліку та державна реєстрація автомобіля ВАЗ 21051, 1983 року випуску за ОСОБА_4 є незаконною та підлягає скасуванню. Також суд вважав, що оскільки частина спірного автомобіля ВАЗ 21051, 1983 року випуску, який входить до складу спадщини померлого співвласника ОСОБА_1, належить його дружині ОСОБА_3 та який вибув з володіння поза її волею, а відтак підлягає витребуванню на її користь з незаконного володіння ОСОБА_4

Відмовляючи у вимозі про визнання права власності за позивачем на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21051, 1983 року випуску суд вказував, що позивач не позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі по спливу шести місяців з часу відкриття спадщини.

Такі висновку суду зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставо для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

З врахуванням положень ч. 3 ст. 303 ЦПК України, судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції в частині відмовлених вимог щодо визнання права власності на спірний автомобіль.

З матеріалів справи вбачається, що 06 серпня 1972 року укладено шлюб між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 5)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 помер, про що 02.07.2014 року видано свідоцтво про смерть (а. с. 5 - зворот).

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина, і позивач, як дружина спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до повідомлення начальника Центру ДАІ 0703 від 24.02.2015 року (а. с. 6) на громадянина ОСОБА_1 був зареєстрований транспортний засіб ВАЗ 21051, 1983 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1.

В судовому засіданні встановлено, що даний автомобіль набутий ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в шлюбі, а відтак відповідно до ст. 60 СК є їх спільною сумісною власністю.

В силу ч. 1 ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Аналогічні норми були закріплені в КпШС Української УРСР, що був чинним на час придбання автомобіля.

Належність автомобіля ВАЗ 21051, 1983 року випуску позивачу та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності та рівність їх часток, жодною із сторін не заперечувалось та не спростовувалась.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину в автомобілі ВАЗ 21051, 1983 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2015 року на підставі довіреності від 01 жовтня 2009 року, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_6, вчиняти від його імені будь-які не заборонені законом правочини щодо розпорядження належним йому автомобілем марки «ВАЗ 21051» 1983 року випуску, державний номер НОМЕР_2., спірний автомобіль було знято з обліку на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_3 виданої на ім'я відповідача, згідно технічного паспорту транспортного засобу серії НОМЕР_4 зареєстрованого на ОСОБА_1 (а. с. 49-51).

31.01.2015 року даний автомобіль перереєстровано на нового власника ОСОБА_4, що підтверджено повідомленнями центру ДАІ 0703, (а. с. 6) та Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області (а. с. 49, 52).

Вищезазначені дії, що вчиненні без згоди та відому ОСОБА_3, як співвласника автомобіля марки «ВАЗ 21051» 1983 року випуску, свідчать про невизнання права власності ОСОБА_3 на частину спірного автомобіля. Відтак заявлені позивачем вимоги про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля, як спільної сумісної власності подружжя, відповідають способу захисту невизнаного права та підлягають до задоволення.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частину автомобіля марки «ВАЗ 21051» 1983 року випуску суд помилково вважав, що вимоги заявлені щодо спадкового майна.

Також судом першої інстанції безпідставно задоволено вимогу позивача про витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_4 з покликанням на ст. 388 ЦК України.

Стаття 388 ЦК України надає право власнику витребувати майно у добросовісного набувача за наявності певних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є онуком померлого ОСОБА_1 та йому достовірно було відомо про смерть останнього на час реєстрації за ним спірного автомобіля відтак він не може вважатись добросовісним набувачем даного майна.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «ВАЗ 21051» 1983 року випуску, державний номер НОМЕР_2 було знято з обліку на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_3 виданої на ім'я відповідача, згідно технічного паспорту транспортного засобу серії НОМЕР_4 зареєстрованого на ОСОБА_1 Фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіль марки «ВАЗ 21051» 1983 року випуску.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. (ч.ч.5 п. 5, п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними").

Таким чином, позивач ОСОБА_3, як співвласник автомобіля марки «ВАЗ 21051» 1983 року випуску, державний номер НОМЕР_2 не позбавлена можливості оспорити договір, щодо відчуження даного транспортного засобу і це відповідатиме способу захисту порушеного права, передбаченого ст. 16 ЦК України.

Також, суд першої інстанції скасовуючи зняття з обліку та державну реєстрацію автомобіля марки ВАЗ 21051, 1983 року випуску, державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 за ОСОБА_4, що проведена 31 січня 2015 року Нововолинським Центром ДАІ 0703 у Волинській області не звернув увагу, що даний орган залучений до участі в справі лише в якості третьої особи, не обговорив питання, щодо залучення в якості співвідповідача та вирішив питання про права та обов'язки останнього в порушення вимог закону.

Разом з тим, слід зазначити, що у випадку заявлення вимог щодо неправомірності дій управління ДАІ УМВС України та надання їм статусу відповідача (співвідповідача) даний спір буде публічно-правовим і не підлягатиме розгляду в порядку цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеними порушеннями норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення, оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у справі в сумі 180 грн., пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик в судове засідання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 червня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля марки ВАЗ 21051, 1983 р.в., державний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 180 (сто вісімдесят) грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: