АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги Банк обґрунтовує тим, що 12 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 028/25-237, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 153 000,00 доларів США, зі сплатою 13,50% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 12 травня 2018 року.

Для забезпечення зобов'язань по зазначеному кредитному договору 12.05.2008р. між Банком та Відповідачем укладено Договір іпотеки № 028/15-267, відповідно до якого Відповідач передає в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 028/25-237 від 12.05.2008р нерухоме майно, що придбане Іпотекодавцем за кредитні кошти, надані іпотекодержателем, а саме: нежиле приміщення, що складається з Підвалу, загальною площею 62,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Свої зобов'язання, визначені пл. 1.1. та 3.1.1. Договору кредиту Позивачем виконано належним чином в повному обсязі, разом з тим, Позичальником не виконуються умови Договору кредиту - порушують строки повернення кредиту, в результаті чого станом на 16.04.2015р. заборгованість Відповідача за Кредитним договором складає 277 348,05 доларів США (еквівалент у гривні - 6 041 479,97 грн.), що складається з: - суми заборгованості за кредитом - 148 697,72 доларів США (еквівалент у гривні - 3 239 086,45 грн.; - суми заборгованості за відсотками 128 650,33 доларів СІЛА (еквівалент у гривні - 2 802 393,52 грн.).

Враховуючи вищевикладене, Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту № 028/25-237 від 12.05.2008р. в сумі 6 041 479,97 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення, що складається з Підвалу, загальною площею 62,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі Договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки, ціну встановити на рівні, не нижчому, за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, та стягнути з Відповідача судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року в задоволенні позову банку відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,банк подав апеляційну скаргу, в якій просили про його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Скарга містить доводи про те, що судом не вірно застосовані норми права, щодо застосування позовної давності.

Так, як умовами договору строк погашення заборгованості був визначений не пізніше 12 травня 2018 року, а відповідно до вимог ст.ст. 261, 254, 256 ЦК України та відповідної правової позиції Верховного Суду України, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто щодо кожного окремо платежу, який божник не здійснив у передбачений договором строк.

Таким чином, оскільки позивач скористався своїм правом на дострокове стягнення всієї суми заборгованості, позовна давність за всіма платежами, строк оплати яких був розбитий до 2018 року ще не сплинула. Крім того в скарзі позивач вказує на те, що позовна давність щодо погашення тіла кредиту взагалі не сплинула, тому, що у відповідача обов'язок його повернути існує, до 2018 року.

Також скарга містить доводи, що відмовляючи в задоволенні позову, суд фактично дозволив боржнику уникнути виконання своїх обов'язків, та підштовхнув інших позичальників ухилятися від сплати кредитних коштів у майбутньому.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення скарги заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

Відмовляючи в задоволенні позову суд вважав встановленими такі обставини.

12 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 (Відповідач) було укладено Договір кредиту № 028/25-237 (далі - Кредитний договір) (а.с.14-19).

Відповідно до п.п.1.1. Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 153 000,00 доларів США зі сплатою 13,50% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку № 1 до цього Договору, що є його невід'ємною частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 12 травня 2018 року (включно), на умовах значених цим Договором.

Згідно п.н. 1.1.1. Кредитного договору погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування Кредитом здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання Кредиту, Позичальник щомісячно 12-го числа сплачує Кредитору рівну суму готових коштів, кожна з яких включає в себе заборгованість за Кредитом та процентами, - врахованих за весь строк користування Кредитом в сумі 2 348,18 доларів США (Ануїтетний платіж).

Пунктами 2.1., 2.2. Кредитного договору визначено, що надання кредиту на цілі, визначені 0.1.2. цього Договору проводиться після укладення договорів, визначених в п.п.1.3. цього Договору шляхом видачі Кредитором кредитних коштів Позичальнику готівкою в іноземній валюті (в гривні) з позичкового рахунку останнього № НОМЕР_1 в Дарницькому відділенні київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012. Моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі Позичальнику готівкових коштів в сумі кредиту безпосередньо з позичкового рахунку.

Повернення кредиту здійснюється шляхом зарахування Позичальником суми Ануїтетного платежу, на транзитний рахунок № НОМЕР_2 в Дарницькому відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», МФО 322012, а також сплата комісій, можливих пені і штрафних санкцій на відповідні рахунки в АКБ «Укрсоцбанк» з подальшим перерахуванням Кредитором отриманої суми Ануїтетного платежу на відповідний позичковий рахунок до моменту досягнення за вказаним рахунком нульового залишку та на відповідний рахунок нарахування процентів (п.п.2.3.).

За п.п.2.5. Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за Кредитом у валюті кредиту, щомісячно, за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту двічі на місяць (за винятком місяців в яких надається та остаточно погашається кредит та випадку дострокового погашення кредиту): в останній робочий день поточного місяця та в день, на який припадає сплата Ануїтетного платежу в рахунок погашення Кредиту та процентів згідно п. 1.1.1. цього Договору за період з дня останнього нарахування по день, що передує дню, в якому здійснюється поточне нарахування (включно).

В забезпечення виконання Відповідачем зобов'язань за Договором кредиту № 028/25-237 від 12.05.2008р., між Позивачем та ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 028/15-267 від 12.05.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко B.C. та зареєстрований в реєстрі за № 1384 (а.с.20-24).

Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту № 028/25-237 від 12 травня 2008 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем (Основне зобов'язання), нерухоме майно, що придбане Іпотекодавцем за кредитні кошти, надані Іпотекодержателем відповідно до умов Договору, яким обумовлено Основне зобов'язання, а саме: нежиле приміщення, що складається з Підвалу, загальною площею 62,00 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Відповідно до п.1.2. Іпотечного договору, заставна вартість Предмету іпотеки за згодою Сторін становить 909 000,00 грн., що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на день укладення цього договору (505 грн. =100 доларів США) становить 180 000,00 доларів США. Вартість предмета іпотеки, який зареєстрований за номером 3237-П, відповідно до Довідки-характеристики № 1331103, виданої на ім'я попереднього власника Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» становить 805 200,00 грн.

Згідно п.п. 4.1., 4.5. Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержаталем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмету іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».

Як встановлено у судовому засіданні Позивач належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором та надав Відповідачу грошові кошти у розмірі та порядку, визначеними Кредитним договором, що підтверджується Заявою на видачу готівки № ав/2162687 від 12.05.2008р. (а.с.25).

Разом з тим, Відповідач своїх зобов'язань за Договором кредиту № 028/25-237 від 12.05.2008р. належним чином не виконує в частині своєчасної сплати заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитними коштами, на підтвердження чого Позивачем надано розрахунок заборгованості Позичальника за кредитним договором, згідно якого станом на 16.04.2015р. заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 277 348,05 доларів США (еквівалент у гривні - 6 041 479,97 грн.), що складається з: - суми заборгованості за кредитом - 148 697,72 доларів США (еквівалент у гривні - 3 239 086,45 грн.; - суми заборгованості за відсотками 128 650,33 доларів США (еквівалент у гривні - 2 802 393,52 грн.) (а.с. 6-13).

З вказаного розрахунку вбачається, що Позичальник здійснив останній платіж на погашення кредитної заборгованості - 12.12.2008р., на сплату відсотків за користування кредитними коштами - 10.08.2009р., що не заперечувалось Відповідачем.

Також судом було встановлено, що на підставі ст.ст. 33,36, 38 Закону України «По іпотеку», а також умов договору кредиту та іпотеки позивач має право на дострокове стягнення всієї суми заборгованості, заявленої в межах трирічного строку позовної давності, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, надання позивачу права продажу іпотечного майна на умовах визначених договором та законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З урахуванням викладеного, суд вважав, що позовна давність про стягнення з Відповідача заборгованості по Кредитному договору щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, нарахування і сплата яких відбувається щомісяця, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного платежу окремо.

З огляду на викладене, зважаючи на дату звернення Позивача з позовом до суду - 30.04.2015р. (дата відправлення позовної заяви з додатками до суду згідно штампу поштового відділення на конверті), суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому вважав за можливе застосувати наслідки спливу позовної давності, про які було заявлено представником Відповідача в судовому засіданні, до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом з 12.12.2008р. до 30.04.2012р., по процентам за користування кредитом з 10.08.2009р. по 30.04.2012р.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищевикладені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновок суду про наявність у позивача права звернути стягнення на іпотечне майно на погашення заборгованості за кредитом , обрахованої з урахуванням трирічного строку позовної давності відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження вартості майна, що позбавило суд можливості визначитись з питанням співмірності вартості майна, та розміру заборгованості, яка підлягає стягненню.

Колегія суддів з таким висновком районного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Як вбачається з журналу судового засідання від 25 вересня 2015 року, позивачем було заявлено клопотання про доручення до матеріалів справи звіту про оцінку іпотечного майна.

Разом з тим в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Відповідно до звіту про оцінку майна, зробленого 22 січня 2015 року , прийнятого на стадії апеляційного розгляду, керуючись ст. 303 ЦПК України, ринкова вартість нежитлового приміщення № 1 , загальною площею 62, кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, літ Б. становить 1 911 386, 00 грн.

Відповідачем до суду не надано жодного доказу на спростування вказаного висновку.

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-61цс15 від 27.05.2015р., яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою до застосування, визначено, що положеннями частини першої статті 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку» судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Пунктом 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» (далі - Постанова від 30.03.2012р. №5) передбачено, що при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті З ЦК).

Відповідно до розрахунку заборгованості, зробленого позивачем в межах трирічного строку позовної давності, заборгованість по тілу кредиту за період з 01 травня 2012 року до 16 квітня 2015 року (дата на яку заявив вимоги позивач) становить 73023, 61 Доларів США,що за офіційним курсом НБУ станом на 16.04.2015 року становить суму 1590 675, 27 грн., заборгованість за відсотками за цей же період становить суму 39 340,22 Долари США, що в еквіваленті на дату проведення розрахунку становить 856 948, 97 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню за рахунок іпотечного майна в гривневому еквіваленті становить суму 2 447 624, 24 грн., станом на квітень 2015 року.

Відповідач на спростування розрахунку позивача, своїх заперечень не надав, а тому колегія суддів вважає за можливе прийняти такий розрахунок та визначити розмір заборгованості за кредитним договором за період з 01 травня 2012 року до 16 квітня 2015 року, який підлягає стягненню за рахунок продажу іпотечного майна, в сумі визначеній позивачем, відповідно до вищевказаного розрахунку.

З огляду на ринкову вартість майна, яка визначена станом на січень 2015 року і становить 1 911 386, 00 грн., колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачем вимоги є співмірними з вартістю майна, на яке позивач просив звернути стягнення.

Доводи представника відповідача про те, що минуло більш ніж 6 місяців з дати проведення оцінки, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що заборгованість, яку позивач просив стягнути також визначена станом на квітень 2015 року. Тобто з дати оцінки майна до дати на яку проведений розрахунок не минуло більш ніж 6 місяців. Також судом враховується, що кошти отримувались боржником в іноземній валюті.

Посилання відповідача на те, що позивач не направив боржнику вимогу про дострокове стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки також не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач з даним позовом звернувся до суду в травні 2015 року, відповідач брав участь в розгляді даної справи та мав можливість усунути порушення, проте цим правом не скористався, борг не погасив, а тому у іпотеко держателя виникло право на звернення стягнення на майно.

Враховуючи, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, не встановив розмір заборгованості з урахуванням трирічного строку звернення до суду, не встановив вартість майна, право на продаж якого просив визнати позивач, рішення районного суду, як таке , що ухвалено при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, які мали правове значення для її вирішення, з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №028/25-237 від 12.05.2008 року, яка нарахована за період з 01 травня 2012 року станом на 16 квітня 2015 року, в розмірі 2 447 624грн. 24 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 73 023,61 Доларів США, що за курсом НБУ на 16 квітня 2015 року становить суму 1590675,27 грн., заборгованості за відсотками 39 340,22 Долари США, що за курсом НБУ на 16 квітня 2015 року становить суму 856 948,97 грн. , суд вважає за необхідне:

Звернути стягнення на нерухоме майно: нежиле приміщення, що складається з підвалу, загальною площею 62,00 метрів квадратних, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину та з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки, ціну продажу встановити 1 911 386 грн., але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на момент виконання даного рішення суду.

Колегія суддів, з урахуванням того, що сторони по справі не дійшли згоди, щодо вартості майна за якою має відбутись його реалізація, а також з врахуванням того, що з дати проведення оцінки майна, яка є в матеріалах справи до моменту продажу цього майна сплине іще певний період часу, прийшла до висновку, що продаж має відбутись за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент виконання даного рішення та здійснення продажу іпотечного майна.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що лише за таких обставин будуть дотримані загальні засади цивільного судочинства, щодо розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №028/25-237 від 12.05.2008 року, яка нарахована за період з 01 травня 2012 року станом на 16 квітня 2015 року, в розмірі 2 447 624грн. 24 коп., яка складається з заборгованості за кредитом 73 023,61 Доларів США, що за курсом НБУ на 16 квітня 2015 року становить суму 1590675,27 грн., заборгованості за відсотками 39 340,22 Долари США, що за курсом НБУ на 16 квітня 2015 року становить суму 856 948,97 грн.

Звернути стягнення на нерухоме майно: нежиле приміщення, що складається з підвалу, загальною площею 62,00 метрів квадратних, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину та з можливістю здійснення ПАТ «Укрсоцбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу іпотеки, ціну продажу встановити 1 911 386 грн., але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на момент виконання даного рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь «ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати в сумі 7673 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: