АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»),

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2015 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_2., ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30.11.2005р. між Банком та ОСОБА_2. було укладено кредитний договір № ZRLWAK00140582, згідно якого ОСОБА_2. отримала кредит у розмірі 138 793грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 30.08.2012р.

Зобов'язання за вказаним кредитним договором були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010р. та договором поруки, укладеним з ОСОБА_3 30.11.2005р.

ОСОБА_2. зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 03.01.2013р. виникла заборгованість у розмірі 480 571,24грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 48 626,26грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 163 376,64грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 31 920,13грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 236 658,21грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2., ОСОБА_3 вказану суму заборгованості за кредитним договором № ZRLWAK00140582 від 30.11.2005 року у розмірі 470 571,24грн., судові витрати; стягнути з відповідачів ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2. солідарно на користь позивача 10 000грн.; стягнути з ОСОБА_2. витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015р. в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ПАТ «А-Банк», ОСОБА_2., та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції зазначив, що не надано доказів реалізації заставленого автомобіля, та не надано доказів про повідомлення відповідачів про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором, а тому суд позбавлений можливості з'ясувати наявну заборгованість за кредитним договором.

Однак колегія суддів вважає, що наведені обставини не є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2005р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є позивач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2. було укладено кредитний договір № ZRLWAK00140582, згідно якого ОСОБА_2. отримала кредит у сумі 138 793грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15% на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 30.08.2012р.

Зобов'язання за кредитним договором були забезпечені шляхом укладання Банком з ОСОБА_3 договору поруки від 30.11.2005р., та Банком з ПАТ «Акцент-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010р.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 16.09.2010р. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRLWAK00140582 від 30.11.2005р. яка виникла станом на 15.07.2010р. в сумі 223 470,71грн., було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Опель, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки.

Згідно п. п. 17 роз'яснень постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду цивільних і кримінальних справ при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526,599 ЦК України.

Оскільки після закінчення строку дії договору між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, а тому нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Проте позивачем не було заявлено вимог до відповідачів про застосування цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання з підстав, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому сума заборгованості з відповідачів на користь Банку підлягає стягненню лише в межах дії кредитного договору з урахуванням коштів, які були отримані від реалізації автомобіля, на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет застави.

Звернувшись з позовом про стягнення заборгованості, позивач зазначив, що станом на 03.01.2013р. заборгованість за кредитним договором нарахована у розмірі 480 571,24грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 48 626,26грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 163 376,64грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 31 920,13грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 236 658,21грн.

Так, згідно розрахунку заборгованості, станом на день закінчення дії кредитного договору тобто, на 30.08.2012р. з урахуванням коштів, що надійшли згідно меморіального ордеру від 06.08.2012р. від реалізації заставленого автомобіля на суму 78 210грн., заборгованість за тілом кредиту складає 48 626,26грн.; заборгованість за процентами на вказану дату складає 153 682,70грн., заборгованість з комісії - 30 437,01грн.

Вирішуючи вимоги Банку про стягнення з відповідачів пені за порушення умов кредитного договору, колегія суддів виходить з такого.

Згідно п. 4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником кожного із зобов'язань, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу але не менше 1грн.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Банком була нарахована пеня за порушення умов договору починаючи з березня 2006р., і до дня звернення позивача з позовом до суду, а саме до 03.01.2013р. на загальну суму 163 376,64грн.

Відповідач подала заяву про застосування строку позовної давності (а.с.38-40).

Таким чином в межах річного строку позовної давності, та в межах часу дії укладеного договору, пеня за порушення умов кредитного договору за період з січня 2012р. по 30.08.2012р. складає 59 543грн., а тому загальна сума заборгованості за вказаним кредитним договором складає 292 288,97грн.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України.

Таким чином сума заборгованості за договором, що підлягає стягненню солідарно з відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на користь банку складає 292 288,97грн., яка в свою чергу складається з: заборгованості за тілом кредиту 48 626,26грн.; заборгованості за процентами 153 682,70грн., заборгованості з комісії 30 437,01грн.; пені 59 543грн.

Крім того враховуючи, що ПАТ «Акцент-Банк» згідно договору поруки № 167 від 20.10.2010р. поручилось за ОСОБА_2. за належне виконання останньою кредитних зобов'язань перед кредитором в межах 10 000грн., а тому з ПАТ «А-Банк» та ОСОБА_2. на користь позивача в солідарному порядку підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 10 000грн.

Крім того з відповідачів у зв'язку з задоволенням позовних вимог позивача в порядку ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню понесені витрати на сплату судового збору 5 268 / 3 = 1 756грн. з кожного.

Вирішуючи вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2. витрат на правову допомогу в сумі 3 200грн., колегія суддів вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема і витрати на правову допомогу, які визначені ст. 84 ЦПК України.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розрахунок витрат на правову допомогу, у відповідності з вимогами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., як і докази сплати такої суми, - позивач суду не надав, отже підстав для стягнення з відповідача на користь Банку таких витрат колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2015р. скасувати.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZRLWAK00140582 від 30.11.2005р. станом на 30.08.2012р. в розмірі 292 288,97грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 48 626,26грн.; заборгованості за процентами 153 682,70грн., заборгованості з комісії 30 437,01грн.; пені 59 543грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZRLWAK00140582 від 30.11.2005р. в сумі 10 000грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору по 1 756грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: