Справа № 630/343/15-ц
28 липня 2015 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Горбатюк М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Люботин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,
Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить:
Відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, в звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 1862,76 Долар США. Виходячи з того, що на вимогу позивача про повернення суми кредиту, процентів та пені відповідач не реагує, позивач вимушений звернутись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглядати справу без його участі та в разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення.
Відповідач в судові засідання не зявляється, про причини неявки не повідомляє, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглядає справу в заочному порядку.
Під час розгляду справи судом встановлено наступне.
05 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір (далі по тексту - Договір), згідно якого відповідач отримав кредит н а придбання автомобіля у розмірі 8486,60 Долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 03.08.2012 р. Крім того, з метою виконання зобовязань позичальнику було відкрито кредитну лінію в розмірі 1595,95 дол. США для спати чергових страхових платежів.
Відповідно до ст. 4.1 Договору за користування наданим кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеною у ст. 17.1.6 Договору.
Згідно ст. 17.1.6 Договору процентна ставка за користування кредитом складає 12 % річних.
Відповідно до ст. 17.8 Договору позичальник зобовязаний сплатити щомісячний платіж в розмірі 241,83 дол. США для погашення заборгованості за кредитом, винагородою та процентами за користування ним.
Позивач зазначає, що відповідач зобовязання за Договором не виконує, в звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 1862,76 долар США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 411,08 долар США, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5,84 долар США, заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 2,14 долар США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 1344,39 долар США, штрафу (фіксована частина) у розмірі 11,14 долар США, штрафу (процентна складова) у розмірі 88,17 долар США. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
З матеріалів справи суд вбачає, що Банк 30.03.2015 р. звертався до позичальника із повідомленням про погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідач не вказане повідомлення не реагує.
Відповідно до ст. 7.1 Договору застава забезпечує всі вимоги банку щодо виконання позичальником всіх його грошових зобовязань за цим договором у такому розмірі, у такій валюті. У такий строк і у такому порядку, як встановлено у цьому договорі із змінами та доповненнями, внесеними протягом строку його дії.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у випадках встановлених договором.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі по тексту Закон № 1255) обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.
При цьому до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору (ст. 21 Закону № 1255).
Згідно ст. 22 Закону № 1255 за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором.
Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду (ст. 24 Закону № 1255).
Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону № 1255 договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Банку щодо звернення стягнення на передане Позичальником у заставу рухоме майно автомобіль.
Згідно ч. 2 ст. 25 Закону № 1255 у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Початкова ціна продажу предмета застави встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, за згодою між кредитором та боржником або на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 213-215, 223-226, 233 294, 296 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 418,19 грн.
На заочне рішення відповідачем протягом 10 днів, з моменту отримання копії рішення, до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_2