САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6017/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування - Виконком Самарської районної у м. Дніпропетровську ради та Головне управляння Державної міграційної служби в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу ДМС України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Самарської районної в м. Дніпропетровську ради та Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач є її рідним братом. Їхнім батькам належало 29/100 часток домоволодіння №50 в м. Дніпропетровську. Вони разом із братом успадкували цю частину після смерті батьків. Позивачу на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.2014 року, виданого державним нотаріусом 8-ї Дніпропетровської державної нотаріальної контори, належить 58/600 часток в домоволодінні №50 по вул.. Кокчетавській в м. Дніпропетровську. Інші 116/600 частин домоволодіння належать її братові ОСОБА_2, тобто їм належить по 1/3 та 2/3 частки спадкового майна відповідно. Належна їм частина домоволодіння складається з: 1-1 коридор площею 3,7 кв.м., 1-2 кухня площею 4,7 кв.м, 1-3 ванна площею 5,6 кв.м., 1-4 коридор площею 4 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 12,1 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 8,2 кв.м., 1-7 житлова кімната, площею 14,7 кв.м.. Загальна площа складає 53 кв.м, а житлова площа 35 кв.м. Домоволодіння №50 по вул. Кокчетавській розташоване на земельній ділянці площею 1089 кв.м.. На момент смерті позивач проживала із матірю у спірному домоволодінні. 22.11.2012 року ОСОБА_6 померла. Через 6 днів після смерті матері племінник ОСОБА_3 зі своєю на той час співмешканкою ОСОБА_4 зібрали в пакети всі її особисті речі та виставили їх на вулицю. Також вони самовільно зайняли 2 суміжні житлові кімнати, а в 3-ю житлову кімнату знесли її меблі та інші речі. Позивач своєї згоди на їх вселення та проживання не давала. Відповідач ОСОБА_2 сказав, що він є хазяїном і він розпоряджається будинком а її згода йому не потрібна. Відповідач ОСОБА_5 надала домову книгу на спірний будинок, з якої позивач дізналася, що в будинку зареєстровані ОСОБА_5 та її малолітня дитина. Позивач вважає, що відповідач розпорядився спільним майном на свій розсуд в порушення закону. Відповідачі підлягають виселенню з приміщень квартири № 1 в домоволодінні без надання іншого приміщення. Позивач просила суд ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди в здійсненні права власності шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, з приміщень, що складають квартиру №1 в домоволодінні №50 по вул. Кокчетавській в м. Дніпропетровську без надання іншого житлового приміщення.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та пояснила що відповідачі у спірному будинку проживають з дозволу співвласника будинку ОСОБА_2, у звязку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

Представники третіх особи Органу опіки та піклування Самарської районної в м. Дніпропетровську ради в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Самарського відділу Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, допитавши свідків та дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу та відповідачу належать відповідно 1/3 та 2/3 частки спірного майна, а саме: 29/200 частин буд. №50 по вул. Кокчетавській в м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 8-9 ).

Належна сторонам частина житлового будинку складається з приміщень: 1-1 коридор площею 3,7 кв.м., 1-2 кухня площею 4,7 кв.м., 1-3 ванна площею 5,6 кв.м., 1-4 коридор площею 4 кв.м., 1-5 житлова кімната площею 12,1 кв.м., 1-6- житлова кімната площею 8,2 кв.м., 1-7 житлова кімната площею 14,7 кв.м., загальна площа 53 кв.м., житлова 35 кв.м.. що підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок № 50 по вул.. Кокчетавська в м. Дніпропетровську (а.с. 10-15).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у 2012 році вселилися у спірне домоволодіння зі згоди відповідача ОСОБА_2, який є його співвласником.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, суд вважає такими, що не суперечать закону дії відповідача ОСОБА_2 про надання дозволу на вселення у належний йому будинок свого сина з сімєю.

В обґрунтування своїх вимог про виселення відповідачів позивач посилається на те, що вона своєї згоди на їх вселення до будинку не давала, тобто відповідачі порушили вимоги ч.1 ст.358 ЦК України, відповідно до яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. На підставі чого, керуючись ст.391 ЦК України просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення відповідачів.

Однак, суд не може застосувати вибраний позивачем спосіб захисту свого права, скільки задоволення позовних вимог порушить права відповідача ОСОБА_2 на розпорядження своїм майном.

Оскільки позивачем не заявлялися вимоги про виділ її частки у домоволодінні в натурі або визначення порядку користування спірним домоволодінням, суд приходить до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права у звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев