Провадження № 2/202/282/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Зосименко С.Г.

при секретарі Журавльов А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у вересні 2013 року звернувся до суду із позовною заявою до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 29.11.2006 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № MKG0SE00000705, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 10000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 27.11.2009 року. Вимоги до відповідачки, що випливають із вказаного кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ «А-Банк» договору поруки від 20.10.2010 року Відповідачка ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 01.07.2013 року у розмірі 150772,07 грн., яка складається з наступного: 9745 грн. заборгованості за кредитом, 52556,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4050 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 84420,19 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № MKG0SE00000705 від 29.11.2006 року у розмірі 140772,07 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн., судові витрати по справі, та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму у розмірі 10000 грн.

Заочним рішенням суду від 03.10.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково.

Ухвалою суду від 16.04.2014 року заочне рішення суду від 03.10.2013 року було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник у судове засідання зявилися, проти задоволення позову заперечували. ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2015 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 була залишена без розгляду.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у судове засідання не зявився.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивачем заявлено, що 29.11.2006 року між ним та ОСОБА_1. було укладено кредитно-заставний договір № MKG0SE00000705, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 10000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24,00% на рік з кінцевим терміном повернення 27.11.2009 року.

В забезпечення виконання зобовязань за цим договором 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був укладений договір поруки № 167.

Згідно висновку № 1306-15 судової почеркознавчої експертизи від 09.06.2015 року підпис в графі «Позичальник» в кредитно-заставному договору № MKG0SE00000705 від 29.11.2006 року та в заяві в графі «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто» та під текстом заяви виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1 За таких обставин, кредитно-заставний договір № MKG0SE00000705 від 29.11.2006 року є нікчемним правочином відповідно до ст.. 215 ЦК України.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи те, що заявлені позивачем вимоги спростовуються матеріалами справи, жодних інших доказів на їх підтвердження надано не було, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати з відповідачів не стягуються.

Керуючись ст. ст. 215, 216 ЦК України, ст.ст.11, 15, 27, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя С.Г. Зосименко