Провадження № 2/127/5182/15
05 жовтня 2015 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,
при секретарі: Малику О.В.
Представник позивача в судове засідання не зявився, однак на адресу суду надав заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розгляд справи провести за його відсутності та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання, призначене на 21.09.2015р. не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується підписом відповідача у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення. (а.с. 66). В судове засідання, призначене на 05.10.2015р. відповідач не зявилася повторно, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується підписом відповідача рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення. (а.с. 73)
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до п. 3.2.2.1. Умов ОСОБА_2 при наявності вільних грошових засобів зобовязується надати Клієнту кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії, з лімітом і на цілі, які вказані у заяві (платіжному дорученні), якою Клієнт приєднується до цих Умов, в обмін на зобовязання клієнта по поверненню кредиту, оплаті процентів, винагороди в обумовлені договором строки. Поновлювана кредитна лінія надається ОСОБА_2 для виконання Клієнтом платежів за платіжними дорученнями з датою виконання в майбутньому по господарським договорам, шляхом перерахування ОСОБА_2 кредитних коштів на рахунки покриття отримувачів грошей по господарським договорам, з наступним перерахуванням в дату виконання на поточний рахунок отримувачів, рахунки яких відкриті в ОСОБА_2.
Відповідач, починаючи з 21.11.2013 року, неодноразово користувалася послугою «Гарантований платіж», що підтверджується заявками на гарантований платіж (доручення на договірне списання) та відповідними підтвердженнями ОСОБА_2 про зарахування коштів на рахунки отримувачів. (а.с. 41-43)
Відповідно до п. 3.2.2.1. Умов - кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.
Крім того, пунктом 3.2.1.4.1 Умов передбачено, що за користування кредитом, у період з дати ініціювання відповідачем заявки до дати виконання заявки, відповідач зобовязалася сплачувати відсотки у розмірі: 4% річних (але не менше ніж 5 гривень) від розміру кредиту, зазначеного у черговій заявці відповідача, яка сплачується відповідачем в дату надання чергової заявки. У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 року, відповідач за користування кредитом сплачує позивачу відсотки у розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 року у розмірі 36% річних від суми заборгованості, а у випадку непогашення заборгованості відповідачем за кредитом у строк до 30 днів, включно на 31-й день заборгованість стає простроченою, при цьому відповідач сплачує відсотки у розмірі 56% річних від суми заборгованості.
Згідно п. 3.2.2.10.1. Умов, у разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.2.6.2, 3.2.2.9.1 3.2.2.9.3 вказаного Договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.2.2, 3.2.2.6.3, 3.2.2.6.16, 3.2.2.7.2 Договору, винагороди, предбаченої п.п. 3.2.2.6.5, 3.2.2.9.4-3.2.2.9.6 Договору, Клієнт сплачує ОСОБА_2, за кожний випадок порушення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу. А у випадку реалізації ОСОБА_2 права, передбаченого п. 3.2.2.2 Договору, Клієнт сплачує ОСОБА_2 пеню у розмірі, вказаному у заявці, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Пеня сплачується у гривні.
Однак, відповідач свої зобовязання в частині погашення заборгованості за кредитним договором не виконує.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен прострочення виконання.
Крім того, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, ФОП ОСОБА_1 12.09.2014 року припинила підприємницьку діяльність.
Відповідно до ст.ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 04 грудня 2013 року у справі №6-125 цс 13.
Таким чином, оскільки відповідач на даний час не являється фізичною особою-підприємцем позивачем цілком правомірно спрямовано позовні вимоги до відповідача як фізичної особи.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. витрат появзаних зі сплатою судового збору.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 526, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення виготовлено 09.10.2015р.
Суддя: