25.06.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.
за участю секретаря Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про виселення,
У листопаді 2014 позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство КБ «ПриватБанк » звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, з позовом до відповідача ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про виселення.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_4 акціонерне товариствокомерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 19.04.2006 р.уклали кредитний договір №К2HОGK00260411.
Відповідно до 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати третій особі кредит у вигляді кредиті лінії у розмірі 263925.00 долар США строком до 19.04.2021 p., а відповідно ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки ті порядку, встановлених кредитним договором.
Згідно з п. 7 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 320.30, житловою площею 67,00 кв.м, який розташований за адресою: Києво-Святошииський р-н. с. Крюківщина, Ужгородська, буд. 45.
Майно належить відповідачу на праві власності на підставі догоговору купівлі-продажу.
Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав у повному обсязі, надавши третій особі ОСОБА_2 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредит договору.
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягненя предмет іпотеки та 04.09.2013 року суд виніс рішення, згідно якого було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки: а саме житловий будинок, загальною площею 320.30, житловою площею 67,00 кв.м, розташований за адресою: Києво-Святошинський р-н. с. Крюківщина, вул. Ужгородськ 45., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ОСОБА_4 акціонерним товарним комерційним банком «ПриватБанк» Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Крім того, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки.
Також, договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду.
Тому просили виселити відповідач ОСОБА_5 з будинку розташованому за адресою: Києво-Святошинський р-н. с. Крюківщина, вул. Ужгородська, 45.
У судове засідання представник позивача не зявився, надіслали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримали, просили розглянути справу за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Третя особа: ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У звязку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:
У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 акціонерне товариствокомерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 19.04.2006 р.уклали кредитний договір №К2HОGK00260411, що підтверджується вищевказаним договором.
Відповідно до 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати третій особі кредит у вигляді кредиті лінії у розмірі 263925.00 долар США строком до 19.04.2021 p., а відповідно ОСОБА_2 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором.
Як вбачається з вказаного договору іпотеки, згідно з п. 7 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 320.30, житловою площею 67,00 кв.м, який розташований за адресою: Києво-Святошииський район, с. Крюківщина, Ужгородська, буд. 45.
Майно належить відповідачу на праві власності на підставі догоговору купівлі-продажу.
Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав у повному обсязі, надавши третій особі ОСОБА_2 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредит договору.
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення предмет іпотеки та 04.09.2013 року суд виніс рішення, згідно якого було вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки: а саме житловий будинок, загальною площею 320.30, житловою площею 67,00 кв.м, розташований за адресою: Києво-Святошинський р-н. с. Крюківщина, вул. Ужгородськ 45., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ОСОБА_4 акціонерним товарним комерційним банком «ПриватБанк».
Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
У ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Згідно зі змістом ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека- вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зазначено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39- 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на відповідача.
З огляду на вищевикладене, та керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ч.2 ст.109, 116, Житлового кодексу України, ст. 40, 41 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 4, 10,11, 57-60, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про виселення задовольнити.
Виселити ОСОБА_5, з житлового будинку, розташованого за адресою:Київська область, Києво-Святошинський, район, с. Крюківщина, вул. Ужгородська, 45.
Стягнути ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Я. Волчко