Справа № 489/6692/15-ц
Провадження № 2/487/3505/15
УХВАЛА

Іменем України

07.12.2015 року. Суддя Заводського районного суду м.Миколаєва Біцюк А.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ленінського районного суду міста Миколаєва та Апеляційного суду Миколаївської області про встановлення факту корупції та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до Ленінського районного суду міста Миколаєва та Апеляційного суду Миколаївської області.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.10.2015 року матеріали позовної заяви направлено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для визначення підсудності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2015 року матеріали позовної заяви направлено до Апеляційного суду Миколаївської області для визначення підсудності.

Згідно ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 26.11.2015 року зазначений позов направлено до Заводського районного суду Миколаївської області для вирішень питань, передбачених ст.ст.118-122 ЦПК України.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив:

1.Встановити факт судової корупції в Ленінському районному суді м. Миколаєва та Апеляційному суді Миколаївської області.

2.Стягнути з Ленінського районного суду м. Миколаєва та Апеляційного суду Миколаївської області в солідарному порядку 1/100000 частину завданої йому моральної шкоди в розмірі 01 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач добровільно передав частину квартири №14 по вул. Чигрина в місті Миколаєві для проживання біженців переселенців із південно східної частини України. Однак працівниками Апеляційного суду Миколаївської області квартира була переобладнана під «юридичну консультацію», де, на думку позивача, вони вчиняли шахрайські дії. Позивач вважає, що зазначеними діями а також іншими діями працівники Ленінського районного суду м. Миколаєва та працівники Апеляційного суду Миколаївської області вчинили судову корупцію, чим завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює в 100 000 грн. Моральну шкоду позивач обґрунтував втратою довіри до судової системи, як інституту суспільства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 126, 129 Конституції України законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом.

Відповідно до статті 125 Конституції України в Україні діють місцеві, апеляційні, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України.

Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві.

Питання притягнення судді до відповідальності врегульовано законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду юстиції».

Таким чином, на сьогодні чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.

Крім того, слід зазначити, що позивач просить встановити факт вчинення корупційного діяння та стягнути шкоду заподіяну таким діянням.

Визначення Змісту корупційного діяння дано в статті 1 Закону «Про запобігання та протидії корупції». Так корупцією є корупція - використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей.

Факт вчинення особою корупційного діяння встановлюються в порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) за діяння зазначені в главі 13-а вказаного кодексу, а також в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК), при вчиненні діянь передбачених статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 Кримінального кодексу України.

Особа, якій заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду корупційним діянням є потерпілим (ст. 269 КУпАП та ст.55 КПК).

Питання про відшкодуванні шкоди завданої корупційним діянням вирішується в порядку встановленому КУпАП або КПК (ч.3 ст.283 КУпАП та ст.ст.128-129 КПК), або після встановлення факту вчинення корупційного діяння в порядку передбаченому цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною 4 ст.61 ЦПК встановлено, що Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 62 Конституції України Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що переданий на вирішення в порядку цивільного судочинства спір носить не приватноправовий, а публічний характер, який повинен вирішуватись в порядку передбаченому КУпАП або КПК для встановлення фактів корупційних діянь, а тому у відкритті провадження слід відмовити, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження за його позовом до Ленінського районного суду міста Миколаєва та Апеляційного суду Миколаївської області про встановлення факту вчинення корупційного діяння та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Біцюк А.В.