АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2136/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості , -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 15 липня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір №IKAPNABG.143572.001, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 69 819 грн. 37 коп. зі сплатою за користування кредитом 18.60 % річних з кінцевим терміном повернення до 14 липня 2018 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15 липня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № РХ029031.143573.001, згідно умов якого ОСОБА_9 зобовязується відповідати перед банком за виконання ОСОБА_6 зобовязань щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, визначених кредитним договором. Позивач свої зобовязання по кредитному договору виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_6 грошові кошти. Взяті на себе зобовязання ОСОБА_6 не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором, станом на 05 лютого 2015 року становить 85 390 грн. , яку позивач просив стягнути солідарно із відповідачів.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість по кредитному договору №IKAPNABG.143572.001 від 15 липня 2015 року в сумі 85 390 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в сумі 853 грн. 90 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8, ОСОБА_9 просять рішення суду скасувати, як незаконне, необґрунтоване та постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального та порушення норм процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про відхилення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 15 липня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір №IKAPNABG.143572.001, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 69 819 грн. 37 коп. зі сплатою за користування кредитом 18.60 % річних з кінцевим терміном повернення до 14 липня 2018 року.

15 липня 2013 року між банком і ОСОБА_7 було укладено договір поруки.

ОСОБА_8 порушив свої договірні зобовязання, поскільки своєчасно не погашена заборгованість за кредитом.

Відповідно до вимог частина другої статті 1050 ЦК України, у разі якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог ( вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Із матеріалів справи випливає, що позов був предявлений до двох відповідачів про стягнення із них заборгованості за кредитним договором у розмірі 85 390 грн. Суд постановив рішення про стягнення цієї ж суми тільки з одного відповідача, відмовивши в задоволенні позову відносно іншого відповідача. При цьому суд не вийшов за межі позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 853 грн. 90 коп. стягнутий з відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України і ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Поскільки відносно апелянта ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні позову, то її права постановленим рішенням не порушено.

В запереченні на апеляційну скаргу позивач не погоджується із рішенням суду відносно відмови в задоволенні позову до ОСОБА_7, але в апеляційному порядку рішення не оскаржував. Тому апеляційний суд не може перевірити законність рішення в цій частині.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 07 липня 2015 року відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :