Ухвала

іменем україни

23 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за скаргами ОСОБА_4 про визнання бездіяльності посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві незаконною та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даними скаргами на дії та бездіяльність посадових осіб відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві (далі - ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві), в яких, з урахуванням уточнених вимог, просила визнати дії державних виконавців незаконними, скасувати постанови про об'єднання та закінчення виконавчого провадження; зобов'язати ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві вчинити певні процесуальні дії в межах виконавчого провадження та передати окремою постановою інформацію та виконавчий лист до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для внесення її до реєстру кредиторів.

Свої скарги обґрунтовувала тим, що 11 грудня 2014 року вона звернулася до виконавців ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року за виконавчими листами від 11 грудня 2014 року, виданими Оболонським районним судом м. Києва про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На порушення норм чинного законодавства державними виконавцями вчасно не відкрито виконавче провадження. Крім цього, держаним виконавцем була фактично змінена резолютивна частина рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що має важливе значення під час черговості виконання рішень за зобов'язаннями боржника та порушує її права на першочергове отримання її частини компенсації.

ОСОБА_4 зазначає, що неодноразово державними виконавцями були порушені строки направлення процесуальних документів під час проведення виконавчих дій із застосуванням тих норм та положень Закону України «Про виконавче провадження», які не мають відношення до справи, а використовуються для затягування примусового виконання рішення суду.

Посилання державного виконавця при винесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень не стосуються її конкретної ситуації, а те, що Національним банком України оголошеного ліквідацію та відкликання банківської ліцензії боржника, може бути свідченням того, що проводяться заходи спрямовані на капіталізацію та реструктуризацію банку, але борги по виплаті заробітної плати мають бути виплачені.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року, скарги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано бездіяльність посадових осіб ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві щодо неналежного виконання службових обов'язків, а саме:м стосовно несвоєчасного направлення постанов про закінчення виконавчих проваджень від 12 лютого 2015 року за виконавчими провадженнями № № 45816143, 45816252 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В іншій частині відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року, постановити нову про задоволення скарг повністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року, оскільки вона законна та обґрунтована.

Залишаючи без змін ухвалу місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції надана належна правова оцінка доказам у справі. Так, частково задовольняючи скарги суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вимоги заявника щодо порушення його прав при здійсненні виконавчих дій, крім вимог щодо неналежного виконання службових обов'язків державним виконавцем стосовно закінчення виконавчих проваджень від 12 лютого 2015 року до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, не знайшли свого доведення, не надані належні та допустимі докази на підтвердження обставин порушення інших прав заявника.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня