АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8321/15 Головуючий 1-ї ін-ї. ОСОБА_1
Справа № 643/714/14 Доповідач Сащенко І.С.
Категорія договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретарів - Бойко А.О., Калюжної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із вказаним позовом, який неодноразово уточнювало у ході розгляду справи.

В обґрунтування вимог посилалось на те, що 07.12.2006 між АТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого останньому надано кредит у сумі 45675 доларів США строком до 07.12.2021 року зі сплатою 11,3% річних.

Крім того, між тими ж сторонами 24.12.2007 року укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за яким ОСОБА_4 надано кредит в сумі 24000 доларів США строком до 22.12.2017 року під 13,9% річних. За додатковою угодою №1 від 30.01.2009 року до договору про надання споживчого кредиту №0, перенесено кінцевий термін повернення кредиту до 22.12.2027 року, а додатковою угодою №2 змінено схему погашення кредиту, а саме встановлено обовязок здійснення аннуїтетних платежів в розмірі 275 доларів США 24 числа кожного місяця.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4, банком укладено два договори поруки №72515 від 07.12.2006 року та №168848 від 24.12.2007 року з ОСОБА_5, за якими остання зобов'язалась відповідати перед банком в тому ж обсязі, що і ОСОБА_4 за обома кредитними договорами, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за використання кредиту, а також сплати пені і штрафних санкцій, встановлених договором.

ОСОБА_4 взятий на себе обовязок по поверненню кредитних коштів за вказаними договорами належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

З урахуванням уточнень банк просив стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно заборгованість за кредитними договорами, а саме: заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 в сумі 67148,19 доларів США, яка існувала станом на 24.03.2015 року та складається з строкової заборгованості за кредитом в сумі 20553,75 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом в сумі 18827,40 доларів США, заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 27767,04 доларів США; за договором про надання споживчого кредиту №0 в сумі 40849,47 доларів США, яка існувала станом на 24.03.2015 року та складається з строкової заборгованості за кредитом в сумі 19196,28 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом в сумі 2603,04 доларів США та заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 19050,15 доларів США; з ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0, яка станом на 09.04.2015 року становить 7079,50 доларів США та пеню в сумі 332367,29 грн., за договором про надання споживчого кредиту №0, яка становить 1256,10 доларів США та пеню в сумі 143380 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечував.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 07.12.2006 року в розмірі 66784 долари 27 центів США та пеню в сумі 118856 грн. 75 коп.; заборгованість за кредитним договором №0 від 24.12.2007 року в розмірі 42105 доларів 57 центів США та пеню в сумі 143380 грн. 16 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсиббанк» просить рішення суду першої інстанції змінити та стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 в сумі 66784,27 США, за договором про надання споживчого кредиту №0 в сумі 40849,47 доларів США; з ОСОБА_4 пеню за договором про надання споживчого кредиту №0 в сумі 118856,75 грн., заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 в сумі 1256,10 доларів США та пеню в сумі 143380 грн. При цьому посилається на: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для поручителя порука припинилася з дати набрання законної сили рішенням суду, тобто з 25.03.2015 року.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з ОСОБА_4 суму заборгованості за зазначеними вище договорами на користь ПАТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції виходив із того, що позичальник порушив умови договорів щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. Разом з тим судом зроблено висновок про те, що відповідачка ОСОБА_5 не може нести солідарну відповідальність за порушення ОСОБА_4 умов договорів, оскільки її порука є припиненою.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що 07.12.2006 між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за яким останньому під зобов'язання щомісячно, у встановлені договором строки здійснювати повернення коштів, а також сплачувати нараховані відсотки, наданий кредит в сумі 45675 доларів США строком до 07.12.2021 під 11.3% річних (т. 1. а.с. 45-49).

24.12.2007 між тими ж сторонами укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за яким ОСОБА_4 отримав кредит у 24000 доларів США строком до 22.12.2017 під 13,9% річних. За додатковою угодою №1 до даного договору перенесено кінцевий термін повернення кредиту до 22.12.2027 року а додатковою угодою № 2 змінено схему погашення кредиту, а саме встановлено обов'язок здійснення платежів в розмірі 275 доларів США 24 числа кожного місяця (т. 1. а.с. 17-34).

Виконання зобовязань ОСОБА_4 перед позивачем забезпечено договорами поруки №72515 від 07.12.2006 року та №168848 від 24.12.2007 року, укладеними з ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 35, 50).

За змістом ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № 0, з 31.03.2008 року відсоткова ставка збільшена з 11,3% до 22,6% річних, а за кредитним договором № 0 з 31.03.2008 року відсоткова ставка збільшена з 13,9 % до 27,8 % річних (а.с. 23-26).

У договорах міститься застереження про право банку на зміну процентної ставки та порядок її збільшення.

Проте, відповідно п.2.1 договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою поручителя сторони розуміють візування поручителем змін до кредитного договору, отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Оскільки матеріали справи не містять доказів згоди поручителя на підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, то суд мав всі підстави вважати, що порука є припиненою на підставі ч.1 ст.559 ЦК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що порука припиняється з дня набрання чинності рішенням суду про визнання договору поруки припиненим, судовою колегією не приймаються.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.03.2014 року позов ОСОБА_6 задоволено договори поруки №72515 від 07.12.2006 року та №168848 від 24.12.2007 року, укладеними між банком та ОСОБА_5 визнано припиненими.

Проте, порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом повязане припинення поруки. При цьому порука не зберігається і в тій частині зобов`язання, яка була забезпечена порукою до зміни зобов`язання.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року і 25 вересня 2013 року, які прийняті за результатами розгляду заяв про перегляд рішень з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, по справах №6-88цс11 і 6-97цс13, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для судів при вирішенні спорів у подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, рішення суду є законними та обґрунтованим, підстав для його зміни судова колегія не вбачає.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами з ОСОБА_4 сторонами не оскаржувалося, судовою колегією не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді