Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/64/15-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 57 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсними договорів та стягнення коштів за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2015р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом. Просила визнати недійсним з моменту укладення: кредитний договір №ZRWAE00000064 від 09.12.2005р. між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк", страховий договір №ZRWE0000001AE від 09.12.2005р. між нею та ЗАТ "СК"Інгосстрах", стягнути на її користь з Банку безпідставно перераховані кошти - 26652,32грн., 3474,90грн., 900,48грн. судових витрат за проведення експертизи, 20000грн. моральної шкоди. Зазначала, що 09.12.2005р. між нею і Банком було укладено кредитний договір №ZRWAE00000064, за яким вона отримала готівкою грошові кошти в сумі 58500грн. у тимчасове користування до 09.12.2010р. для купівлі автомобіля. 09.12.2005р. Банк уклав із ОСОБА_2 договір поруки №ZRWAE 1, за яким він поручився перед Банком за виконання нею всього обсягу зобовязань по кредитному договору. Вважала, що ці договори є нікчемними через відсутність її підпису на угодах, тому умови щодо нарахування 1,75% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії за розрахунковокасове обслуговування у розмірі 0,12% від суми виданого кредиту щомісячно, сплачені страхові внески є безпідставно перерахованими.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2015 року позов задоволено частково, визнано недійсним кредитний договір №ZRWAE00000064 від 09.12.2005р., укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1, стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1 безпідставно перераховані грошові кошти у розмірі 26652,32грн., в дохід держави 266,52грн.судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 вносила через касу Банку кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, що є прийняттям умов договору. Крім того, на даний час позивачкою повністю виконано зобовязання перед Банком за вказаним кредитним договором і будь які кредитні відносини між сторонами відсутні.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і позивач ОСОБА_1 підтвердила, що 09.12.2005р. між нею і Банком було укладено кредитний договір №ZRWAE00000064, за яким вона отримала готівкою грошові кошти в сумі 58500грн. у тимчасове користування до 09.12.2010р. для купівлі автомобіля. 09.12.2005р. Банк уклав із ОСОБА_2 договір поруки №ZRWAE 1, за яким він поручився перед Банком за виконання нею всього обсягу зобовязань по кредитному договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматися від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язок першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст.510 ЦК).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.

За правилами ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.3 ст.203,215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови зазначених договорів, їх форма та порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі. Викладені в тексті договору їх істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання позивачем.

Зазначене свідчить про відповідність договорів вимогам ст. 203 ЦК України.

Посилання ОСОБА_1 на те, що договір є нікчемним, оскільки вона не підписувала договір, не можуть бути підставою для визнання кредитного договору нікчемним.

Колегія суддів вважає, що не можна визнати належним і допустимим доказом по справі висновок судової почеркознавчої експертизи по іншій справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Приватбанк» про проведення перерахування по кредиту, за яким визнано, що підпис у кредитному договорі та договорі страхування вчинено не ОСОБА_1, а іншою особою. В матеріалах справі відсутні дані про те, що по зазначеній справі ухвалено остаточне рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що всі умови договорів сторони виконали, позивач повністю у визначений сторонами строк свої зобовязання по кредитному договору виконала, автомобіль придбала, заборгованості не має. Цю обставину вона підтвердила як у суді першої, так і апеляційної інстанції.

Судове рішення не може грунтуватись на припущеннях.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а відтак колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення. Відмовити ОСОБА_1 у позові за безпідставністю. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: