Справа № 307/2517/15-ц
Провадження № 2/307/1475/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання фактів окремого проживання подружжя та не ведення спільного господарства,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання фактів окремого проживання подружжя та не ведення спільного господарства. В позовній заяві зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 у період з 5 лютого 2011 року до грудня 2014 року.

У травні 2014 року вона звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу, однак ОСОБА_2 перешкоджав розірванню шлюбу, в тому числі заявивши зустрічний позов про поділ майна, який згодом після виділення в окреме провадження був вирішений окремо.

Згідно до рішення Тячівського районного суду від 26 грудня 2014 року шлюб між ними було розірвано. У судовому рішенні про розірвання шлюбу зазначено встановлені обставини, а саме, що вони з відповідачем не проживали разом 5 місяців, проте не зазначено період не проживання разом, тобто 5 місяців до розірвання шлюбу чи 5 місяців до часу звернення до суду.

Ці обставини мають суттєве значення, позаяк ОСОБА_2 претендує на частину майна, яке набуте(створене) нею після фактичного припинення шлюбних відносин з ним.

Встановлення факту окремого з ОСОБА_2 проживання з січня 2014 року і до даного часу необхідне для законного поділу спільного майна подружжя та визначення майна, яке є її особистою власністю, так як за час окремого проживання з ОСОБА_2 вона не вела спільного господарства і тому кошти витрачені нею і її матірю на будівництво магазину за період з березня по грудень 2014 року є власними коштами, тобто такими, що не підлягають поділу.

Просить визнати факт окремого проживання подружжя та не ведення спільного господарства між нею і ОСОБА_2 з 3 січня 2014 року по 26 грудня 2014 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився неодноразово, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 5 лютого 2011 року і рішенням Тячівського районного суду від 26 грудня 2014 року, яке набуло законної сили, шлюб між ними розірвано.

В описовій частині зазначеного рішення вказано на те, що позивачка разом з відповідачем не проживають 5 місяців( а.с.7).

В письмовому висновку органу дізнання, складеному 24 червня 2014 року, вказано, що опитаний по даному факту ОСОБА_2 пояснив, що він перебуває в неприязних стосунках з своєю дружиною ОСОБА_3 та близько шести місяців з нею не проживає ( а.с. 4).

Згідно до довідки виконкому Добрянської сільської ради від 02.06.2015 року за № 705 ОСОБА_2 був одружений з ОСОБА_1 , мешканкою с. Добрянське, вул.. Садова, 36, та проживав з дружиною за зазначеною адресою, але з січня місяця 2014 року на території села Добрянське не проживає і з того часу спільного господарства з колишньою дружиною не веде( а.с. 6).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердила, що її донька ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і проживали в одному з нею дворогосподарстві по вулиці Садова, 36, с. Добрянське. При цьому ОСОБА_2 постійно знущався з її доньки і після чергової сварки на третій день Різдва 9 січня 2014 року залишив її і з того часу вони разом не проживають та жодних стосунків не підтримують. Матеріальної допомоги в цей період ОСОБА_2 її доньці не надавав.

Інших доказів позивачкою не наведено.

Відповідач же, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, не скористався своїм правом на участь при судовому розгляді справи і не надав жодних доказів, які б спростовували доводи позивачки.

А тому, оцінивши зібрані по справі наведені докази, суд вважає доведеним факт окремого проживання подружжя та не ведення спільного господарства ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 9 січня 2014 року по 26 грудня 2014 року, і оскільки зазначений факт відповідно до ст. 57 ч.6 СК України має для позивачки юридичне значення, то позов в цій частині слід задоволити, а в решті позову відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивачку

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169, 209 , 213-215 ЦПК України , ст. 57 СК України , суд ,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити факти окремого проживання подружжя та не ведення спільного господарства ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 9 січня 2014 року по 26 грудня 2014 року.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засідання під час проголошення рішення суду , протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий : М.М.Розман