АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7304/15 Справа № 202/1841/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ 02 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив зменшити розмір аліментів присуджених до стягнення рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2013 року на утримання дружини ОСОБА_3 до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, з 500,00 грн. щомісячно до 100 грн. щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 26 липня 2013 року з нього стягуються на користь відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 500,00 грн. щомісячно починаючи з 01 липня 2013 року і до досягнення їх дитиною трьох років. Вважає, що на даний час є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання дружини, оскільки на момент звернення до суду він припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується відповідними доказами, однак працевлаштований, а його валовий місячний дохід складає лише 1500,00 гривень (з наступними відрахуваннями єдиного соціального внеску та податку з доходів фізичних осіб), що підтверджується випискою з трудової книги та довідкою про заробітну плату. Окрім того, він має батьків пенсіонерів. Та враховуючи майновий стан позивача та вищевикладені обставини, останній просить змінити розмір аліментів з суми 500грн. на суму у розмірі 100грн. (щомісячно) /а.с.4/.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, зменшено розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь та на утримання відповідача за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2013 року з 500,00 грн. щомісячно до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), до досягнення їх спільною дитиною, трирічного віку, тобто до 20 травня 2016 року /а.с.34-36/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задовольнити позовні вимоги останнього в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права /а.с.39/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ч.1 ст.309 ЦПК України, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 13 жовтня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони фактично припинили подружні стосунки та проживають окремо. Спільна дитина проживає разом із відповідачем в м. Дніпропетровську по пр. Газети «Правда», 68/25. Позивач мешкає в м. Дніпропетровську по вул. Бульвар Слави, 34/7.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року з позивача на користь відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання дитини у сумі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 26 липня 2013 року з позивача на користь відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання дружини у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до 20 травня 2016 року включно, починаючи стягнення з 01 липня 2013 року.

Згідно з повідомленням Державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01 жовтня 2014 року до ЄДРПОУ було внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Згідно із копією трудової книжки та довідкою про доходи з 15 жовтня 2013 року позивач працює водієм автотранспортних засобів у підприємця ОСОБА_5, загальний розмір його заробітної плати за 12 місяців склав 18000,00 грн., а фактично було виплачено - 15710,40 грн. з урахуванням утримання ЄСВ та ПДФО.

Разом з тим, позивач має непрацездатних батьків, що підтверджується відповідними посвідченнями серії АА № 473991 та № 015477.

Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч.4 ст.84 Сімейного Кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Розглядаючи справу за наведених обставин та вимог законодавства, суд першої інстанції ухвалюючи рішення прийшов до висновку про зменшення розміру аліментів з 500,00 грн. щомісячно до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, до досягнення дитиною трирічного віку, однак з таким висновком колегія суддів погодитись не може, оскільки у встановленій частині всіх видів заробітку (доходу) стягнутих аліментів оскаржуваного рішення не можна встановити чи буде розмір аліментів меншим ніж вже встановлений у розмірі 500грн. Враховуючи зазначені обставини та те, що позивачем були заявлені позовні вимоги саме про зменшення розміру аліментів судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано яка насамперед сума аліментів становить виходячи з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, шляхом зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача на утримання відповідача за рішенням суду від 26 липня 2013 року з 500грн. до 300грн. щомісячно до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, а саме до 20 травня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2013 року з 500 грн. до 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, а саме до 20 травня 2016 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_6