Справа № 716/30/15-ц
13.02.2015 року м. Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Стрільця Я.С.
секретаря Задорожняк О.М.
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що вона є власником будинків №17 та №17-а по вул. Л.Українки в с. Добринівці Заставнівського району Чернівецької області. У будинку №17 зареєстрована та проживає її мати ОСОБА_6, а у будинку №17-а по вул. Л.Українки в с. Добринівці Заставнівського району Чернівецької області зареєстрована вона, а також відповідачі по справі. Останні протягом тривалого часу, а саме з 2004 року у згаданому будинку не проживають, однак зареєстровані. Вона як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідачів в будинку, саме тому, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком а №17-а по вул. Л.Українки в с. Добринівці Заставнівського району Чернівецької області.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, обґрунтувала вищенаведеним, просила задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що позивачу належить житловий будинок №17-а по вул. Л.Українки в с. Добринівці Заставнівського району Чернівецької області, у вказаному будинку крім неї зареєстровані також відповідачі, однак вони у цьому будинку з 2004 року не проживають, спільним побутом з позивачем не повязані, добровільно знятись з реєстрації з цього будинку не можуть оскільки перебувають за межами України, а відповідач ОСОБА_5 проживає в сусідньому будинку №16 по вул. Л. Українки в с. Добринівці, однак добровільно знятись з реєстрації в будинку позивача не хоче. З цих підстав просила позовні вимоги задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, про що свідчить повідомлення про не вручення поштового відправлення з якого видно, що вони за зазначеною адресою, тобто с. Добринівці вул. Л.Українки, 17-а не проживають, не надали суду відомостей про причини неявки.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином судовою повісткою, про причини неявки суд до відома не поставила, клопотань про розгляд справи у її відсутності чи перенесення судового засідання від неї не надходило, а отже справу розглянуто у її відсутності, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 169 ЦПК України.
Згідно відповідей на запит в адресно-довідковий відділ ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області №291/15-вх, №290 від 26.01.2015 року (а.с. 27-28) відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно відповіді на запит в адресно-довідковий відділ ГУДМС УДМС України в Чернівецькій області №292/15-вх від 26.01.2015 року (а.с. 26) відповідач ОСОБА_5 зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_1 не значиться, однак враховуючи те, що вона є донькою відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід припустити, що вона зареєстрована та проживала біля батьків.
Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди позивача та її представника суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, заслухавши доводи позивача, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1, на праві приватної власності належать житлові будинки №17 та 17-А з господарськими спорудами та будівлями, розташовані по вул. Л.Українки в с. Добринівці Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується інвентарними справами, технічним паспортом, договором дарування, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про державну реєстрацію права власності (а.с. 8-15), довідки виконкому Добриновецької сільської ради №1314 від 22.12.2014 року (а.с. 18). Ці будинки розташовані на одній земельній ділянці. В будинку №17 по вул. Л.Українки в с. Добринівці зареєстрована та проживає мати позивача ОСОБА_6, в будинку №17-а по вул. Л.Українки зареєстрована позивач та відповідачі по справі. Вказане підтверджується довідками виконкому Добриновецької сільської ради №1315 від 22.12.2014 року та №01 від 09.01.2015 року, актом обстеження матеріально побутових умов проживання ОСОБА_1 (а.с. 19-21).
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 2004 року у будинку позивача не проживають, однак зареєстровані, спільним побутом з нею не повязані, взаємних прав та обовязків не мають, домоволодіння в належному стані не підтримують. Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 перебувають за межами України, а відповідач ОСОБА_5, проживає по сусідству з позивачем в будинку №16 по вул. Л.Українки в с. Добринівці Заставнівського району Чернівецької області. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, довідкою сільської ради №01 від 09.01.2015 року (а.с. 20-21).
Оскільки обєктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Частина 4 ст.156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сімї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідачів у її домоволодінні.
Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по вул. Л.Українки, 17-А в с. Добринівці Заставнівського району Чернівецької області обґрунтована та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим по вул. Л.Українки, 17-А в с. Добринівці Заставнівського району Чернівецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя