233 № 233/5013/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

при секретарі Поварніциній А.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (Костянтинівського РЕМ) до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електроенергії,-

В С Т А Н О В И В :

04 вересня 2014 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі на підставі особового рахунку №260416033 є споживачами електричної енергії за адресою: м. Костянтинівка, вул. Молодіжна, б. 4, кв.8.

28 січня 2014 року представниками позивача був складений акт № 193600 про порушення п.п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення (далі за текстом Правила), а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі, позивача без порушення схеми обліку, після припинення електропостачання у звязку з порушенням Правил. Відповідно з п. 53 Правил, а також згідно із затвердженою Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 р. «Методикою», відповідачам зроблено перерахунок за спожиту електричну енергію у розмірі 12371,09 грн. Просив стягнути з відповідача вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією в розмірі 12371,09 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати, посилався на ті ж обставини, що і в позовній заяві. Крім того пояснив, що відключення електроенергії у квартирі АДРЕСА_1 було проведено працівниками РЕМ на підставі наряду 29 жовтня 2010 року попередньому власнику цієї квартири у звязку із наявною заборгованістю за особовим рахунком. При цьому представник позивача не заперечував ті обставини, що борг по сплаті за спожиту електроенергію по цій квартирі у сумі 508,41 грн. був повністю сплачений ще у червні 2011 року, а також те, що після відключення зазначену квартиру неодноразово відвідували контролери РЕМ з метою зняття показників з приладу обліку, який розташований безпосередньо у квартирі. Ними дійсно фіксувались нові зростаючі показники споживання електроенергії, що свідчило про поновлення енергопостачання, але протягом 2010 2014 років ніяких актів про порушення не складалося, оскільки це право постачальника електричної енергії, а не обовязок. 28 січня 2014 року представниками позивача був складений акт № 193600 про порушення п.п. 42, 48 ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі, позивача без порушення схеми обліку, після припинення електропостачання у звязку з порушенням ПКЕЕН. Відповідач ОСОБА_3 підписав цей акт без будь-яких зауважень. Тому вважала, що новий власник житла та члени його родини повинні особисто нести тягар по утриманню своєї власності у відповідності до норм Цивільного кодексу України і просила стягнути нараховану за вказаним актом суму 12371,09 грн. та судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась з поважних причин, оскільки постійно мешкає у м. Знамянка Кіровоградської області.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі та пояснив наступне. 20 грудня 2010 року його мати ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_2 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом. А ні під час попереднього огляду цієї квартири, а ні під час укладання договору купівлі-продажу, попередній власник цього житла не повідомляв їх про наявність будь-яких обмежень у користуванні електроенергією. Він тільки повідомив, що за спожиту електрику є заборгованість близько 500 гривень. Наскільки йому відомо у договорі купівлі-продажу був пункт, згідно якого усі борги за комунальні послуги, які існували на дату підписання цього договору, був повинен сплатити продавець. На час огляду квартири так і після підписання договору світло у квартирі горіло. Його мати ОСОБА_6 жодного дня у цій квартирі не проживала і не реєструвалась, а після підписання договору купівлі-продажу виїхала до свого міста у Кіровоградську область. У цій квартирі вони з дружиною робили ремонт і він зареєструвався у ній тільки у серпні 2014 року. Борг за спожиту електрику, який рахувався за попереднім власником, був сплачений у червні 2011 року. За період з цього часу він користувався електроенергією, та сплачував за фактично спожиту. Прилад обліку неодноразово перевіряли контролери РЕМ, при цьому жодного разу ніхто з них його не повідомляв, що квартира була відключена від енергопостачання. 28 січня 2014 року до них прийшли працівники позивача, які склали акт, який він підписав без зауважень не читаючи, оскільки ніяких сум штрафів або інших матеріальних санкцій у акті не було, а працівники РЕМ пояснили йому, що це їм необхідно для фіксування результатів обстеження. Про те, що начебто він самовільно підключився до мережі електропостачання та йому нарахована до сплати 12371,09 грн. він дізнався у лютому 2014 року, коли оформлював договір на користування електроенергією. Просив у позові відмовити повністю.

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

28 січня 2014 року представниками позивача був складений акт № 193600 про порушення п.п. 42, 48 Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі, позивача без порушення схеми обліку, після припинення електропостачання у звязку з порушенням Правил (а.с. 3-4). Відповідно з п. 53 Правил, а також згідно із затвердженою Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.2006 р. «Методикою», відповідачам зроблено перерахунок за спожиту електричну енергію та нараховано до сплати відповідачам суму 12371,09 грн. (а.с.6-7). Акт про порушення підписаний відповідачем ОСОБА_3, що ним було визнано.

Згідно договору купівлі-продажу від 20 грудня 2010 року відповідачка ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_2. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, та зареєстрований у реєстрі правочинів за № 9406772 від 20.12.2010 року, а також у Державному реєстрі прав, що підтверджується витягом № 30560813 від 08.07.2011 року, виданого Костянтинівським міським бюро технічної інвентаризації (а.с. 59-62). Згідно пункту 4 договору купівлі-продажу відчужувана квартира оглянута Покупцем. Недоліків, які перешкоджають використанню квартири за цільовим призначенням (для житла) на момент огляду не виявлено. Борги за комунальні послуги Продавець зобовязується сплатити самостійно (а.с. 19, 59). Крім того, на момент підписання договору попередній власник стверджував, що від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення щодо квартири п. 3 Договору купівлі продажу.

Відповідно до 35 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами та доповненнями) Енергопостачальник має право відключити споживача у тому числі у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; ( Абзац четвертий пункту 35 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 4 ( 4-2006-п ) від 11.01.2006 ).

У той же час, відповідно до п. 36 Правил, відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після

усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику.

Судом встановлено, що відключення від енергопостачання квартири за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Молодіжна, б. 4, кв.8 сталося ще 29 вересня 2010 року, згідно наданим представником відповідача нарядом на відключення (а.с. 65), тобто до набуття відповідачем ОСОБА_5 права власності на вказану квартиру 20 грудня 2010 року згідно договору купівлі-продажу. При цьому суду не надано самого акту про відключення із зазначенням підстав для цього та осіб (споживачів), яким про це повідомлено.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 57 ч. 1 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно наданої представником позивача довідки про споживання за період з вересня 2010 по серпень 2015 року за особовим рахунком відповідачів № 260416033, наявний борг по цьому рахунку станом на вересень 2010 року у розмірі 508,41 грн. був повністю сплачений у червні 2011 року, що підтверджує пояснення відповідача ОСОБА_3 в цій частині (а.с. 63-64). Тобто позивач у відповідності до вищенаведеного п. 36 Правил повинен був поновити енергопостачання у квартирі відповідачів протягом встановленого цим пунктом триденного строку в червні 2011 року.

Предявлений позивачем позов до відповідачів є одним зі способів цивільно-правового захисту порушених прав позивача. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного звязку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний звязок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає.

Позивачем не надано суду доказів наявності вини з боку відповідачів у порушенні Правил в частині самовільного підключення, яке повинно передбачати скоєння відповідачами, обізнаними у факті відключення від енергопостачання, завідомо неправомірних, свідомих дій.

Також суд не бере до уваги твердження представника позивача щодо права (а не обовязку) контролерів РЕМ на складання актів про порушення Правил, як такі, що суперечать вимогам абз. 1 п. 53 Правил, що передбачає безпосередній обовязок представника енергопостачальника скласти акт у випадку виявлення порушення Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії. Вищенаведена довідка про споживання підтверджує пояснення відповідача ОСОБА_3 щодо неодноразового відвідування квартири його матері представниками енергопостачальника, які постійно, починаючи з вересня 2012 року, фіксували зростання показників споживання електроенергії, але всупереч вимог п.53 ніяких заходів не вживали, відповідних актів не складали (а.с. 63). Тобто зазначена бездіяльність представників позивача протягом 2011-2014 років не може бути підставою в обґрунтування розміру нарахованої відповідачам суми

Крім того, суд не може вважати власницю ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за належних відповідачів у цій справі, оскільки представником позивача не надано даних щодо реєстрації ОСОБА_5 у придбаній нею квартирі, а ОСОБА_8 може вважатись користувачем квартири та споживачем електроенергії, в розумінні п. 2 Правил, тільки з дати його реєстрації у цій квартирі у якості члена сімї власника, тобто з 08.08.2014 року (а.с. 46). Суду не надано доказів наявності у відповідача ОСОБА_3 відповідних повноважень на підписання акту № 193600 саме 28 січня 2014 року. Також з огляду на вищенаведені пункти договору купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2010 року, під час його підписання певні обовязки щодо відчужуваного майна прийняв також і попередній власник. У то же час клопотання про притягнення до участі у справі у якості співвідповідача або заміну неналежних відповідачів належним від представника позивача не надходило.

Таким чином, суд вважає, що представником позивача в судовому засіданні не наведено обґрунтованих та належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, не доведена наявності вини відповідачів в порушенні Правил. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 1166 ЦК України, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами та доповненнями); ст.ст. 10, 14, 57-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У позові Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» (Костянтинівського РЕМ) до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електроенергії, - відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 19 жовтня 2015 року. У повному обсязі рішення буде виготовлене до 24 жовтня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя