АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2407/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Свитка С. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що позивач на підставі довіреності від 12 липня 2014 року має право розпоряджатися автомобілем Volkswagen LT 28, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2002 року випуску.

На початку березня 2015 року ОСОБА_6 запропонував позивачеві придбати вказаний автомобіль. З цією метою автомобіль був знятий ОСОБА_7 з реєстрації та переданий разом з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та довіреністю, яку видав йому ОСОБА_8 відповідачеві. ОСОБА_6 в свою чергу пообіцяв провести з ним розрахунок в розмірі 192 000 грн. за вказаний автомобіль до 01.04.2015 року.

Відповідачем зазначені кошти сплачені не були, а тому ОСОБА_7 був змушений звернутися з позовом до суду.

Такими діями ОСОБА_6 позивачеві також була завдана моральна шкода, яку він оцінив у 7 000 грн.

Позивач в ході розгляду справи змінив позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь 192 000 грн. в рахунок оплати вартості переданого автомобіля та стягнути моральну шкоду в розмірі 7 000 грн.

Заочним рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 кошти в сумі 192 000 грн. 00 коп.в рахунок оплати вартості за договором купівлі-продажу автомобіля та 1 920 грн. 00 коп. судового збору.

У задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Арешт, накладений ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.06.2015 року на легковий автомобіль Volkswagen LT 28, 2002 року випуску, номер шасі НОМЕР_2; транзитний номер НОМЕР_3, зняти після повного виконання рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважаючи що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним, а тому просить його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт стверджує, що ніяких договорів з позивачем він не укладав і спірний автомобіль від ОСОБА_7 не отримував.

Заслухавши представника апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу автомобіля, продавцем повністю виконані обовязки згідно договору, а покупцем не оплачена вартість товару, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Щодо стягнення моральної шкоди позов відхилено, оскільки під час укладення договору купівлі-продажу автомобіля сторонами не був визначений розмір моральної шкоди та порядок її відшкодування.

З таким висновком районного суду колегія суддів погодитись не може.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 липня 2014 року була видана довіреність на підставі якої ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_7 розпоряджатися (передавати в оренду (найм), позичку, заставу, страхувати, міняти або продати за ціну і на умовах на його розсуд) на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого 20.08.2013 року, Миронівським ВРЕВ при УДАІ ГУМВС у Київській області, автомобілем марки Volkswagen, модель LT 28, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Тобто власником спірного автомобіля на час виникнення спору був ОСОБА_8

Довіреність видана строком на три роки, до 12 липня 2017 року.

Відповідно до листа за № 39 від 14.04.2015 року Центра надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Богуславського, Миронівського та Рокитнянського районів при УДАІ ГУ МВС України в Київській області виданого на заяву ОСОБА_7 зазначено, що 04.03.2015 року був знятий з обліку для реалізації гр. ОСОБА_7 на підставі доручення НАВ 094870 від 12.07.2014 року та виданий транзитний номерний знак НОМЕР_3.

З реєстраційної картки ТЗ вбачається, що вказаний автомобіль було зареєстровано 29.05.2015 року на підставі довідки-рахунку № ВІА942452 від 29.05.2015 року, власником якого став ОСОБА_9

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Частиною першою ст. 206 ЦК України передбачено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу згідно чинного законодавства передбачає обовязкову письмову форму вказаного договору.

Крім того, наявність письмової форми договору купівлі-продажу автомобіля, як обов'язкового документу, підтверджуючого правомірність придбання транспортного засобу для його реєстрації, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, які є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 60 ч.ч. 2, 4 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Також, згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Між тим, усупереч вище зазначеним нормам процесуального права, задовольняючи вимоги позивача про стягнення вартості автомобіля, суд поклав в основу свого рішення лише усні пояснення ОСОБА_7 щодо укладення усного договору купівлі-продажу автомобіля .

Сукупність же наданих сторонами доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не укладався.

Оскільки належних доказів на підтвердження укладання договору купівлі-продажу автомобіля по справі позивачем не надано а також відсутні докази порушення права самого ОСОБА_7., як користувача автомобілем за довіреністю, то відсутні правові підстави для задоволення його позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Заочне рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 20 липня 2015 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :