Справа № 487/3831/15-ц
Провадження № 2/487/1820/15
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2015 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді Карташевої Т.А.

при секретарі Уманському І.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вони з відповідачем є батьками дитини- доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина мешкає з нею. Утримувати дитину самостійно матеріальної можливості вона не має. Дитина потребує нормального харчування, одягу, ліків, коштів для навчання. Відповідач мешкає окремо, не працює офіційно, отримує нерегулярний дохід, який витрачає на власні потреби. Аліменти відповідач нікому не сплачує, має задовільний стан здоров*я. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 3000 гривень.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Крім того зазначила, що раніше відповідач сплачував на утримання доньки 500 грн. щомісяця, а з березня 2015 року - 300 грн., яких їй не вистачає, щоб утримувати доньку, що має захворювання та потребує лікування в м. Києві, виїздів до моря. Оскільки відповідач офіційно не працює, а відтак має нерегулярний дохід, він повинен сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він окрім спільної з позивачкою дитиною, має ще другу доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої сплачує таку ж суму 300 гривень. Йому відомо, що дитина дійсно потребує лікування. Він не працює з березня 2015 року, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, взагалі немає доходів, йому допомагають батьки, з якими він проживає в селі. На даний час він не має можливості працевлаштуватися, оскільки заготовлює дрова для опалення будинку, де проживає. Крім того, він має захворювання, що потребують лікування.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її рідним братом, він мешкає з батьками в селі, не працює. Відповідач добровільно сплачує 300 грн. на утримання дитини, крім того, вона та її батьки допомогають дитині. Їх з відповідачем батьки допомогали в оплаті подорожі дитини до моря.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.3).

Шлюб між сторонами було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №11 від 29.01.2010 року (а.с.5).

Дитина мешкає разом зі своєю матір*ю. Відповідач в судовому засіданні не заперечував факт проживання дитини разом з позивачем.

Дитина ОСОБА_4 має келоідні рубці, які потребують лікування, про що обізнаний та не заперечував в судовому засіданні відповідач (а.с. 24, 25). Проте позивачкою не визначено, сума якого розміру потрібна саме на лікування дитини.

Відповідач також має незадовільний стан здоров*я (а.с. 45-47).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання доньки на власний розсуд у самостійно визначеному ним розмірі, що підтверджується копіями поштових переказів, наданими суду відповідачем. Але між сторонами відсутня домовленість щодо утримання доньки.

Відповідач також має другу доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яку повинен утримувати відповідно до закону (а.с.36). З наданих відповідачем копій квитанцій за період 2009- 2014 рр. вбачається, що він сплачував на утримання доньки 500 гривень.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: с. Грейгове, вул. Леніна, 63 Жовтневого району Миколаївської області, від 27.07.2015 року вбачається, що в будинку проживають троє осіб: відповідач, його співмешканка ОСОБА_7, та син співмешканки. Доходи сім*ї складають державна допомога на дитину ОСОБА_7 ОСОБА_3 на даний час не працює (а.с. 37).

Відповідач не отримує офіційних доходів у вигляді заробітної плати або підприємницької діяльності, на що також посилалася позвач в судовому засіданні, обгрунтовуючи вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Згідно з інформацією з Жовтневого районного центру зайнятості від 28.07.2015 року №02-124/07 ОСОБА_3 в Жовтневому районному центрі зайнятості та інших центрах зайнятості на обліку не перебуває (а.с. 39).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров*я та матеріальне становище дитини; стан здоров*я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993 р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо.

Згідно з ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доходів, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Така ж позиція викладена й у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Виходячи зі змісту вказаної правової норми, для її застосування необхідно встановити, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, або одержує частину заробітку в натурі, або інші істотні обставини. Такою обставиною може бути отримання відповідачем неофіційного доходу, але при визначенні розміру аліментів, суд повинен встановити розмір щомісячного доходу відповідача.

Проте, належних і допустимих доказів про розмір доходів платника аліментів сторони суду не надали. В матеріалах справи відсутні докази, які б давали підстави для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі в заявленому позивачкою розмірі з урахуванням матеріального становища відповідача. А відповідач, заперечуючи проти заявленого в позові розміру аліментів, не надав доказів, які б суд міг використати, визначаючись з їх іншим розміром. Надання відповідачем добровільної допомоги на утримання дитини в розмірі 300 грн. та недостатність ціє суми на думку позивача, не є достатньою підставою для визначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі, заявленому позивачем.

Таким чином, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів про розмір щомісячного доходу відповідача, це не дозволяє визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд вважає, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), що відповідач зобов*язаний та має можливість сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 25.05.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Крім того, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, мешкаючого та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_7, не працює, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, мешкаючої та зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_9, на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позовної заяви, тобто з 25.05.2015 року, і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяц.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.А. Карташева