У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 23 грудня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, відділ Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та скасування виконавчого напису за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 3 липня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за № 4084, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, та про задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») на суму 1 041 698 грн 03 коп. Вимоги мотивувала тим, що 16 серпня 2007 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір іпотеки № RCL-003/188/2007, яким було забезпечено виконання основного зобов'язання за кредитним договором № ML-003/188/2007 від 16 серпня 2007 року. 3 липня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4084, про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, за яким запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг») у розмірі 130 326 доларів США. Вважала, що виконавчий напис від 3 липня 2013 року не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням чинного законодавства України, так як способу звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса договором іпотеки не передбачено; виконавчий напис був вчинений за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості при наявному спорі між сторонами, який виник на підставі кредитного договору - основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою; виконавчий напис був вчинений з порушенням строку та на користь стягувача, перед яким у боржника не виникло ніякої відповідальності та зобов'язань. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 3 липня 2013 року, зареєстрований в реєстрі № 4084, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. Додатковим рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року вирішено питання про розподіл судових витрат. У поданій касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про визнання виконавчого напису, вчиненого 3 липня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус вчинив його за відсутності достатніх документів, які підтверджують безспірність заборгованості, при наявному спорі між сторонами, який виник на підставі кредитного договору від 16 серпня 2007 року, забезпеченого іпотекою. На час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, що спростовує безспірність заборгованості боржника. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 березня 2015 року № 6-141цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» відхилити. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 грудня 2014 року, додаткове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик