Справа № 750/2189/15-ц Провадження № 22-ц/795/1901/2015 Головуючий у I інстанції -Супрун О. П. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого -судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Губар В.С., Висоцької Н.В.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

з участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено; розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 25 вересня 1999 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 764.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його незаконність, невідповідність обставинам справи та порушення норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд грубо порушив вимоги ст.169 ЦПК України, оскільки 21 серпня 2015 року ОСОБА_1 заявила клопотання про відкладення розгляду справи, але суд в задоволенні вказаного клопотання відмовив, хоча мав справу відкласти.

Апелянт вказує, що районний суд грубо порушив п.7 ст.201 ЦПК України, оскільки в клопотанні про надання строку на примирення ОСОБА_1 зазначила, що протягом трьох місяців, наданих судом на примирення, їй не вдалося жодного разу зустрітися з позивачем, тому у неї не було можливості вирішити конфлікт поза судовим засіданням через брак часу. Апелянт вважає, що за загальним правилом у справах про розірвання шлюбу сторонам надається строк на примирення у шість місяців, тому суд мав право надати ще три місяці на примирення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, ОСОБА_2, який просив відхилити апеляційну скаргу та залишити в силі рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що сторонам надавався строк для примирення, проте згоди щодо збереження сім'ї сторонами не було досягнуто, поновлювати шлюбні стосунки позивач наміру не має, примирення та збереження сім'ї вважає неможливим, тому збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом по справі встановлено, що 25 вересня 1999 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (сторони по справі) зареєстрували шлюб (а.с.3), від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 квітня 2013 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2013 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 04.03.2013 року і до 21.12.2015 року (а.с.9-11).

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що налагодження стосунків та збереження сім'ї з відповідачкою неможливо, оскільки між ними постійно виникають непорозуміння та конфлікти через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, вважає, що шлюбні стосунки не можуть існувати в майбутньому (а.с.2).

Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, при цьому суд бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Як роз'яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до п.5 ст.191 ЦПК України у справі по розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Збереження шлюбу за відсутності згоди одного з подружжя вже є таким, що буде суперечити його інтересам виходячи з положень ст. 24 СК України.

Згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.05.2015 року сторонам по справі надавався тримісячний строк для примирення, провадження у справі було зупинено до 26.08.2015 року (а.с.57).

Оскільки надання сторонам строку на примирення результатів не принесло, подружжя заходів щодо примирення не вживало, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливе та розірвав шлюб.

Доводи апелянта про грубе порушення судом вимог п.7 ст.201 ЦПК України у зв'язку з відмовою зупинити провадження по справі та надати сторонам ще три місяці строку на примирення є безпідставним, оскільки з моменту подання позову до ухвалення районним судом рішення про розірвання шлюбу пройшло п'ять місяців, тобто сторони мали достатньо часу для відновлення сімейних стосунків, чого не відбулось.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позов було пред'явлено ОСОБА_2 у березні 2015 року, проте станом на день розгляду справи в апеляційному суді - жовтень 2015 року, позивач від своїх вимог не відмовився, наполягав на розірванні шлюбу, що також свідчить про відсутність його наміру примирення з відповідачкою.

Заперечення апелянта проти розірвання шлюбу, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки приписи сімейного законодавства не передбачають можливість примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою.

Твердження апелянта про порушення судом вимоги ст.169 ЦПК України через відмову у задоволенні клопотання про відкладення справи є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді районного суду від 30 березня 2015 року було відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду на 23 квітня 2015 року (а.с.17).

23 квітня 2015 року за ухвалою суду було відкладено розгляд справи на 29 квітня 2015 року у зв'язку з неявкою сторін (а.с.43).

29 квітня 2015 року за ухвалою суду було відкладено розгляд справи на 25 травня 2015 року у зв'язку із задоволенням клопотання відповідачки ОСОБА_1 (а.с.50).

Ухвалою суду від 25 травня 2015 року надано сторонам тримісячний строк для примирення, провадження по справі зупинено до 26 серпня 2015 року (а.с.57).

Згідно розписки, ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи, яка призначена на 26 серпня 2015 року (а.с.58).

21 серпня 2015 року ОСОБА_1 заявила клопотання про надання строку на примирення та відкладення розгляду справи (а.с.61,62)

26 серпня 2015 року позивач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити (а.с.64).

За викладених обставин, районний суд з дотриманням вимог цивільно-процесуального законодавства 26 серпня 2015 року розглянув справу по суті, відмовивши у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та надання строку на примирення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, а тому рішення суду підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: