НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 грудня 2015 рокуСправа № 322/1276/15

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Блажко О.П.,

за участю:

представників позивача адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_5

до: ОСОБА_4

про: визнання права власності на майно в порядку спадкування

та

за зустрічним позовом: ОСОБА_4

до: ОСОБА_5

про: зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно.

20 листопада 2015 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування майна за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку загальною площею 5,11 га, розташовану на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, кадастровий номер: :12:003:0006, що належала ОСОБА_7 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 067572 від 21.10.2005 і була успадкована ОСОБА_6

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

03 червня 2007 року померла мати ОСОБА_5 ОСОБА_7. За час життя матері їй належав житловий будинок розташований в смт. Новомиколаївка по вул. Пушкіна, 34 та земельна ділянка площею 5,11 га, розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області.

Разом з ОСОБА_7 до дня смерті проживала її племінниця двоюрідна сестра позивача ОСОБА_6, яка з дитинства знаходилася під її опікою і якій вона подарувала свій будинок, розташований в смт. Новомиколаївка по вул. Пушкіна, 34. Також, за словами самої ОСОБА_6, все майно, що належало ОСОБА_7, в тому числі і земельна ділянка площею 5,11 га, розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, було заповідано їй.

21.01.2015 ОСОБА_6 померла. За час свого життя вона проживала в цивільному шлюбі з відповідачем ОСОБА_8, який має намір на спадкування майна, що залишилось після її смерті.

З метою подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_5 звернувся до нотаріуса, який пояснив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_7 була відкрита у 2007 році ОСОБА_6, вона отримала спадщину, в тому числі і земельну ділянку, за законом як племінниця, але не оформила її і тепер спадкувати необхідно після ОСОБА_6, а не після ОСОБА_7

10.11.2015 державний нотаріус ОСОБА_9 видала ОСОБА_5 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на неї.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 392, 1218 ЦК України, позивач просив задовольнити його вимоги та підтримав їх у судовому засіданні.

16.12.2015 судом отримано зустрічну позовну заяву, в якій відповідач просив:

- визнати за ним, ОСОБА_4, спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6, померлої 21.01.2015, у третій черзі;

- визнати за ним, ОСОБА_4, в порядку спадкування майна за законом після смерті ОСОБА_6, право приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 5,11 га, розташованої на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, кадастровий номер :12:003:0006, що належала ОСОБА_7 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 067572 від 21.10.2005 і була успадкована ОСОБА_6

В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач зазначив наступне.

Протягом останніх десяти років ОСОБА_4 і ОСОБА_6 проживали однією сімєю в житловому будинку по вул. Пушкіна, 34 в смт. Новомиколаївка Запорізької області, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обвязки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу.

21 січня 2015 року ОСОБА_6 померла. Відповідач доглядав її до останніх днів життя. Близьких родичів у померлої не було, син помер раніше.

07 квітня 2015 року рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області встановлено факт проживання відповідача однією сімєю без шлюбу з ОСОБА_6 з 09.08.2005 по день її смерті 21.01.2015.

08 грудня 2015 року відповідач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємець четвертої черги, але нотаріус повідомив, що є спадкоємець третьої черги по праву представлення двоюрідний брат спадкодавця ОСОБА_5, син ОСОБА_7, в звязку з чим 15.12.2015 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що видав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії і пояснив, що для спадкування майна ОСОБА_10 відповідачу необхідно змінити черговість спадкування або за домовленістю з ОСОБА_5, або в судовому порядку. ОСОБА_5 не має наміру укладати з відповідачем відповідний договір, тому це питання необхідно вирішувати в судовому порядку.

В останні дні життя ОСОБА_6 дуже хворіла і знаходилася в безпорадному стані. В період з 18.12.2014 по 05.01.2015 ОСОБА_6 перебувала у лікарні на стаціонарному лікуванні. Відповідач здійснював догляд за нею, придбавав ліки за власні кошти, купував харчування та предмети гігієни. Після виписки з лікарні ОСОБА_6 вже не ходила і до моменту смерті відповідач повністю здійснював догляд за нею.

На підставі наведеного відповідач вважає, що має право на спадкування майна померлої ОСОБА_10 і підстави для одержання такого права разом зі спадкоємцем третьої черги в судовому порядку.

Відповідач також зазначає, що він не має оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що є предметом спору, в звязку з чим просить визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки на тих же підставах, що і позивач.

Виходячи з наведеного, відповідач частково визнав позов, предявлений ОСОБА_5, не заперечував проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки та підтримав зустрічний позов у судовому засіданні.

22.12.2015 позивачем подано заперечення на зустрічну позовну заяву, обґрунтовані наступним.

Будь-яких даних про те, що спадкодавець була обмежена тяжкою хворобою або безпорадністю тривалий час, немає. За таких обставин не можна вважати, що опікування за хворою було тривалим.

Важливим, на думку позивача є і те, що померла була працездатною особою і не потребувала сторонньої допомоги.

Крім цього, ОСОБА_5 є людиною пенсійного віку, в судових засіданнях участі не бере, оскільки з 2006 року має захворювання, проходив курс лікування у 2008 році, перебував на лікуванні в Запорізькій обласній клінічній лікарні з 31.10.2014 по 12.11.2014 із інсультом, а тому не мав можливості надавати догляд будь-кому, оскільки сам потребує стороннього догляду.

Виходячи з наведеного, позивач просив відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_11

У судовому засіданні 24.12.2015 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши наявні в справі доказив їх сукупності,

встановив:

ОСОБА_7 є матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (повторне) від 25.02.2015 серії І-ЖС № 275376.

ОСОБА_7 на праві приватної власності належала земельна ділянка, загальною площею 5,11 га, розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області (кадастровий №: :12:003:0006), що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 067572, від 21 жовтня 2005 року.

ОСОБА_7 померла 03 червня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (повторне) від 25.02.2015 серії І-ЖС № 316698.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є племінницею ОСОБА_7, що підтверджується рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09.02.2012 по справі № 2-о/0817/7/2012, яке набрало законної сили 21.02.2012.

28.11.2007 ОСОБА_6 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 255 за 2007 рік.

26.01.2012 ОСОБА_6 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, у якій зазначено, що спадщину вона прийняла, оскільки проживала спільно з ОСОБА_7 на момент її смерті. Постанова про відмову ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_6, в матеріалах спадкової справи відсутні. Інших спадкоємців, крім ОСОБА_6, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7, з матеріалів цієї спадкової справи не вбачається.

ОСОБА_6, єдиний спадкоємець ОСОБА_7, який прийняв спадщину, померла 21 січня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.01.2015 серії І-ЖС № 304050.

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07.04.2015, яке набрало законної сили 18.04.2015, було встановлено, що ОСОБА_4 проживав однією сімєю без шлюбу з ОСОБА_6 з 09 серпня 2005 року по день смерті останньої 21 січня 2015 року.

07.04.2015 ОСОБА_5 звернувся до Новомиколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, яка доводиться йому двоюрідною сестрою.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2015 № 254/02-31 ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з неподанням правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку.

08.12.2015 ОСОБА_4 звернувся до Новомиколаївської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.12.2015 № 264/02-31 ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що він є спадкоємцем четвертої черги, а на спадщину претендує ОСОБА_5, який є спадкоємцем третьої черги за правом представлення.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_5, суд виходить з наступного.

За визначенням статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1). Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2).

Згідно зі ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Таким чином, ОСОБА_6, яка прийняла спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, набула право і на земельну ділянку, що належала останній на підставі вищезазначеного державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 067572, від 21 жовтня 2005 року. Відтак, зазначена земельна ділянка входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_6

З огляду на викладене, суд визнає позов ОСОБА_5 обґрунтованим.

Разом з цим, стосовно зустрічного позову ОСОБА_4, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування за законом здійснюється спадкоємцями почергово. Частиною другою цієї статті визначено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

З вищенаведених обставин даної справи випливає, що позивач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_6 за законом третьої черги за правом представлення (ч. 1 ст. 1263, ч. 4 ст. 1266 ЦК України), а ОСОБА_4, є спадкоємцем ОСОБА_6 четвертої черги за законом (ч. 1 ст. 1264 ЦК України).

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК).

За змістом ч. 2 ст. 1259 ЦК підставами для задоволення позову про зміну черговості спадкування є сукупність наступних юридичних фактів: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 13; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. При чому, для задоволення позову необхідна наявність всіх пяти вищезазначених обставин.

Проте, як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви та доданих до неї медичних документів, а також досліджених у судовому засіданні показань свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, стан здоровя ОСОБА_6 поступово погіршувався з осені 2014 року до середини грудня 2014 року, коли 18.12.2014 її було госпіталізовано до терапевтичного відділення Новомиколаївської ЦРЛ, проте до моменту госпіталізації вона не перебувала у безпорадному стані. Із виписки з історії хвороби № 683, вбачається, що ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Новомиколаївської ЦРЛ з 18.12.2014 по 05.01.2015.

З огляду на викладене, час перебування ОСОБА_6 у безпорадному стані внаслідок хвороби, з моменту її госпіталізації 18.12.2014 і до моменту смерті 21.01.2015, становить 35 днів, що на переконання суду не є тривалим перебуванням спадкодавця у безпорадному стані, у звязку з чим ОСОБА_4 не має права на зміну черговості спадкування, відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, відтак він не має і права на спадкування, відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання за ОСОБА_4 права власності на частину спірної земельної ділянки в порядку спадкування.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_5 підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_4 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

До позовної заяви ОСОБА_5 додано квитанцію від 18.11.2015 № 140, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 1660,91 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з ОСОБА_4 на його користь.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 21 січня 2015 року, право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 5,11 га, розташовану на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, кадастровий номер: :12:003:0006.

3. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

4. Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1660,91 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят гривень 91 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков