Справа №442/5551/15-ц
Провадження №2/442/1915/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 14.01.2000 року померла ОСОБА_2, його тітка, яка за життя, а саме 18.08.1998 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Підбузької селищної ради, зареєстрований за №75, який не змінений та не скасований, в користь її дочки (його двоюрідної сестри) ОСОБА_3 на все її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, то буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право. При цьому, 12.05.2009 року померла його двоюрідна сестра ОСОБА_3, не оформивши своїх спадкових прав за вищевказаним заповітом. Разом з тим, за життя, а саме 15.03.2000 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Підбузької селищної ради ОСОБА_4, зареєстрований за №74, який не змінений та не скасований, в його користь на все її майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право. В склад спадкового майна за вказаними заповітами, зокрема увійшов житловий будинок №62 по вул.Дружби, смт.Підбуж, Дрогобицького району Львівської області, проте на такий будинок немає правовстановлюючих документів. Згідно довідки Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області від 10.04.2015 року №825, власником вищевказаного будинку з 30.05.1973 року рахувалася ОСОБА_2, яка померла 14.01.2000 року. Дані правовідносини регулюються нормами спадкового права, які викладені в розділі УII ЦК України (1963 року), зокрема що стосується спадкування ОСОБА_3 майна ОСОБА_2, так і нормами ЦК України (2003 року), що стосується мого спадкування після смерті ОСОБА_2 Федорівни.Відповідно до п. 4 і 5 Прикінцевих га перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Разом з цим ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. за №24-753/0/4-13. роз'яснено, що норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на (Спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.551 ЦК України (1963 року) - якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP від 31 жовтня 1975 року, чинної на час існування спірних правовідносин, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути, зокрема «запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те. що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця». Інструкція втратила чинність на підставі Наказу Мін'юсту № 18/5 від 14.06.1994 року. Разом з тим, до дня смерті ОСОБА_2. ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована разом з такою по вул.Дружби, 62, що вбачається з даних будинкової книги, таким чином доведений факт того, що спадкоємець ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована за однією із спадкодавцем адресою у спірному спадковому майні. Крім цього, відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України (2004 року) спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1276 ЦК України (2003 року) якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). А відповідно до вимог ст.ст.1268. 1269. 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строк) не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки доглядав за спірним спадковим майном та продовжую доглядати. Користується земельними ділянками на якому він розташований, про що свідчать відповідні довідки, які додаються. Разом з тим, він не має змоги оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів. При цьому слід, зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід врахувати законодавство, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК України. Законом України "Про власність" Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування". Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року №45/5. Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. та іншими нормативними актами. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. В тому у нього виникла потреба звернути до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, однак від нього поступила заява, в якій він просить слухати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити в повному обсязі, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Представник Підбузької селищної ради в особі сільського голови ОСОБА_6 в судове засідання не з»явився, однак від нього поступило клопотання, в якому просить справу розглядати без участі представника сільської ради, відносно заявлених позовних вимог не заперечує та покладається на думку суду, а тому суд розглянув справу у відсутності представника Підбузької селищної ради на підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до ст.197 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №177082 від 15.01.2000р., виданого Виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, ОСОБА_2 померла 14.01.2000р. у віці 85 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено запис за №9.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №175378 від 12.05.2009р., виданого Виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, ОСОБА_3 померла 12.05.2009р. у віці 68 років, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено запис за №27.

Як вбачається із довідки №823 від 10.04.2015р., виданої виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про те, що ОСОБА_3 на день смерті ОСОБА_2, яка померла 14.01.2000р. а/з9 дійсно проживала і була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, де і продовжувала проживати до дня смерті.

Як вбачається із довідки №824 від 10.04.2015р., виданої виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про те, що ОСОБА_3, яка померла 14.01.2000 року а/з 9 дійсно проживала і була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1 доглядав за нею і на даний час продовжує доглядати за будинком.

Як вбачається із довідки №825 від 10.04.2015р., виданої виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про те, що по господарські книги по смт.Підбуж згідно чинного законодавства не велися і не ведуться на даний час. Згідно будинкової книги власником будинку №62 по вул.Дружби в смт.Підбуж з 30.05.1973 року рахувалася ОСОБА_3, яка померла 14.01.2000 року.

Як вбачається із довідки №263 від 15.04.2015р., виданої виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області про те, що на день смерті ОСОБА_2, яка померла 14.07.2000р., вона проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, за якою згідно земельно-кадастрової документації рахувались земельні ділянки площею 0,35га.: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,10га., для ведення особистого підсобного господарства площею 0,25га., державний акт на приватну власність на земельну ділянку не видавався, на даний час земельними ділянками користується ОСОБА_1

Як вбачається із копії заповіту від 18.08.1998р., ОСОБА_2 на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла своїй дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається із копії заповіту від 15.03.2000р., ОСОБА_3 на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Інших спадкоємців, які мають право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, яка померла 12.05.2009 року немає, а відтак є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 209, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 346, 1223, 1233, 1268, 1296, 1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок ( загальною площею - 38,6 кв.м., житловою 13,0 кв.м., допоміжна 25,6 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою смт.Підбуж, будинок 62 по вул.Дружби Дрогобицького району, Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 12.05.2009 року

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Гарасимків Л.І.