Справа № 510/1691/14-ц Р І Ш Е Н Н Я
28.04.2015 року Ренійський районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,
при секретарі - Памбук Л.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності, -
Відповідачі у судове засідання не зявилися, направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їхню відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі.
Позивач у судове засідання не зявилася, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні позову .
Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.
Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази:
Копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4; копія свідоцтва про одруження І-УР №545626; копія паспорту ОСОБА_1; копія довідки про право особистої власності виконкому Лиманської сільської ради; копія технічного паспорту на буд. 42 по вул. Комсомольська в м. Рені; копія довідки Лиманської сільської ради №1725; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 17.02.2012 року помер ОСОБА_4, який був чоловіком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований у с. Лиманське, Ренійського району, Одеської області, вул. Комсомольська, 142.
Під час життя померлий заповідального розпорядження не залишив. Спадкоємцями першої черги є позивачка, ОСОБА_1, та їхні діти, ОСОБА_2, ОСОБА_5. У відповідний шестимісячний строк ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, однак позивака проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Нещодавно позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи. Ця обставина змусила позивачку звернутися до суду із позовом про визнання права власності.
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_4 Вона на час відкриття спадщини мешкала разом із чоловіком, та була там зареєстрована, що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради №1101 від 17.04.2013 року, отже вважається такою, що прийняла спадщину фактично. Діти спадкодавця, відповідачі по справі на спадщину не претендують, надали суду відповідні заяви.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли воно не змінено заповітом. Як виходить з матеріалів справи, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті не склав заповіт, тому визнання права власності здійснюється за законом. Позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, та звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом. Однак, державним нотаріусом ОСОБА_6, було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у наданих документах відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно.
Таким чином, позивачка прийняла спадщину за ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від неї.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними спорудами №142 по вул. Комсомольська, у с. Лиманське, Ренійського району, який залишився після смерті чоловіка позивачки.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами (окрім самочинно збудованих) №142 по вул. Комсомольська в с. Лиманське, Ренійського району, Одеської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя К.В. Сорокін