АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/3413/2015 Доповідач: Слободянюк С.В
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Корчевного Г.В.,

при секретарі - Шалапуді Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва на заочне рішення Оболонського району м. Києва від 17 грудня 2014 року за позовом Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позовом Управління пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва звернулись з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії у розмірі 2472, 78 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФ України в Оболонському районі м. Києва де отримує пенсію. Після проведення інвентаризації було виявлено переплату пенсії у розмірі 2472, 78 за період з 01 квітня 2010 року по 30 квітня 2012 року, та з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2012 року, що виникла через програмну (рахункову) помилку. В зв'язку з чим, УПФ в Оболонському районі м. Києва просить з урахуванням вимог ст. 1212 ЦК України стягнути з ОСОБА_1 у примусовому порядку переплату пенсії у розмірі 2472, 78 грн.

Заочним рішенням Оболонського району м. Києва від 17 грудня 2014 року відмовлено в задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Управління пенсійного фонду України в Оболонському районі м.Києва подали апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Справу розглянуто без участі апелянта, який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове зворотне відправлення від 09 лютого 2015 року. Причини неявки суду не повідомлено, заяв про розгляд справи у відсутність апелянта суду не надано.

Відповідно до положення ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Оболонському районні в м. Києві.

Відповідно до листа № 5332 № 5503 Управління з координації та контролю за виплатою пенсій ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві за період з період з 01 квітня 2010 року по 30 квітня 2012 року, та з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2012 року та протоколом зборів комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій в управлінні Пенсійного фонду України в Оболонському районі № 1/30 від 04 червня 2013 року, в зв'язку з автоматизованою помилкою виникла переплата пенсії відповідачу в сумі 2472, 78 грн., про що листом УПФУ в Оболонському районі м. Києва № 8412/06 року відповідача було повідомлено (а.с.4,5, 6, 7).

Звертаючись з позовом УПФ України в Оболонському районі м. Києва зазначали, що після проведення інвентаризації було виявлено переплату пенсії у розмірі 2472, 78 за період з 01 квітня 2010 року по 30 квітня 2012 року, та з 01 травня 2012 року по 31 грудня 2012 року, що виникла через програмну (рахункову) помилку.

Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом проаналізовано зміст ст. 1215 ЦК України та обґрунтовано зазначене, що безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13, де Верховний Суд України зробив висновок, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини 1 ст. 1215 ЦК (зокрема, пенсія), за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» установлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Крім того, чинним законодавством встановлено спеціальний порядок, а саме: згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4 (далі - Порядок).

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем при розгляді справи не надано суду належних та допустимих доказів того, що сума пенсії, виплачена надміру відповідачу внаслідок зловживань з боку пенсіонера. Та не було доведено, що переплата пенсії відповідачу виникла внаслідок програмної (рахункової ) помилки, а тому вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, не надано таких доказів зловживань з боку пенсіонера і до суду апеляційної інстанції, відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин доводи апеляційної скарги Управління пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва, що мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому це рішення підлягає скасуванню, не знайшли підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків в рішенні суду не спростовують та містяться лише на формальних міркуваннях, колегія суддів вважає, що заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 грудня 2014 року обґрунтоване та законне і скасуванню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду доказів, що з його сторони було допущено автоматизовану (програмну) помилку у нарахуванні пенсії та не довів факт недобросовісності з боку відповідача.

З огляду на те, що без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача чи фактів зловживань, які відповідно до ст. 60 ЦПК України повинна довести сторона позивача, твердження Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про наявність підстав, передбачених ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для стягнення з відповідача безпідставно отриманої пенсії не можна вважати обґрунтованим.

Враховуючи те, що сумлінність поведінки одержувача коштів презумуються, та у зв'язку з тим, що позивачем не доведено, що перерахування пенсії сталося з причин, пов'язаних з автоматизованою помилкою, апеляційна інстанція погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правові підстави для стягнення надмірно сплаченої суми пенсії з відповідача

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові, доводи апеляційної скарги правильність висновку суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303,307,308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва відхилити.

Заочне рішення Оболонського району м. Києва від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: