АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретаря: Вівчарик Н.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Посилалася на те, що 13 серпня 2014 року помер ОСОБА_4 і після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по першому провулку Ходорівському, 30 м.Чернівці, що складається з 31/100 частин житлового будинку літ.А, площею 53,10 кв.м., житловою площею 29,10 кв.м., житлового будинку літ.Б, загальною площею 131,80 кв.м., житловою 79,70 кв.м., вбиральні літ.Г.

За життя спадкодавця було виконано переобладнання та добудову спадкового майна, на що було визнано право власності відповідно до рішення Шевченківського райсуду м.Чернівці від 27 грудня 2007 року та ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 07 травня 2011 року, однак не було проведено державну реєстрацію в органах ОБТІ, тому у нотаріуса відсутня можливість видати свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом.

№22ц-1701/2015 рік Головуючий у 1 інстанції: Гончарова І.М.

Категорія: 39 Доповідач: Височанська Н.К.

Вона є спадкоємцем за законом першої черги і вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Просила визнати за нею право власності на спадкове майно.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову. При цьому колегія суддів виходить з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що нотаріус не виносив постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення права на спадщину, тому позивач не має права вимагати визнання за нею права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Однак, такий висновок суду є помилковим.

Згідно ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у ч. 2 ст. 23 його постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину або в разі відсутності у нотаріуса умов для видачі свідоцтва про право на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2014 року помер ОСОБА_4 (а.с.11).

Із копії спадкової справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 в межах шестимісячного строку звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини. В даній заяві вона зазначала, що є дружиною померлого ОСОБА_4, тобто спадкоємцем за законом першої черги. Крім неї, спадкоємцем за законом першої черги є ще дочка померлого ОСОБА_6 (а.с.57).

В матеріалах спадкової справи є заява ОСОБА_6 про те, що вона відмовляється від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь дружини померлого ОСОБА_3 (а.с.58).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, що складається з будинку літ. «Б» загальною площею 131,8 кв.м., житловою площею 79,7 кв.м. та квартири №2 у будинку літ. «А» загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., що знаходяться по 1-му провулку Ходорівському, 30 в м.Чернівці, право власності на яке було визнано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 04 травня 2011 року (а.с.14-15).

Встановлено, що право власності на вказане нерухоме майно після винесення рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 грудня 2007 року не було зареєстровано в Чернівецькому комунальному бюро технічної інвентаризації, про що свідчить довідка (а.с.69).

Відповідно до пп.4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Одним із таких документів має бути правовстановлюючі документи на нерухоме майно (п.4.15 глави 10 Порядку). За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.4.18 глави 10 Порядку).

Отже, колегія суддів вважає, що у позивача була очевидна відсутність умов для видачі нотаріусом свідоцтва про права на спадщину.

З огляду на викладені обставини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Як вбачається з тексту уточненої позовної заяви, що позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 31/100 нерухомого майна, що складається з частини житлового будинку літ. «А» площею 53,10 кв.м., в т.ч. житловою площею 29,10 кв.м. та житловий будинок літ. «Б» площею 131,80 кв.м., в т.ч. житловою площею 79,7 кв.м., вбиральні літ. «Г», що розташовані по 1-му провулку Ходорівському, за №30 в м.Чернівці.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_4 дійсно належала 31/100 частина житлового будинку літ. «А» площею 53,10 кв.м., в т.ч. житловою площею 29,10 кв.м. на підставі договору дарування від 6 червня 1984 року (а.с.12).

Разом з тим, з тексту рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 грудня 2007 року вбачається, що зазначене нерухоме майно було реконструйовано і крім цього, самочинно побудовано житловий будинок літ. «Б».

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 грудня 2007 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 04 травня 2011 року, за ОСОБА_4 визнано право власності на самовільно побудований житловий будинок літ. «Б» загальною площею 131,8 кв.м., житловою площею 79,7 кв.м. та квартиру №2 у будинку літ. «А» загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., що знаходяться по 1-му провулку Ходорівському, 30 в м.Чернівці.

Встановлено, що на вказане нерухоме майно спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи в Чернівецькому ОБТІ.

Колегія суддів вважає, що саме на вказане у судовому рішенні нерухоме майно можна визнати за позивачем право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

Що стосується вбиральні літ. «Г», то позивач не довела належними та допустимими доказами належність цього приміщення спадкодавцю, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10 листопада 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, який помер 13 серпня 2014 року, а саме: на квартиру №2 у будинку літ. «А» загальною площею 53,10 кв.м., в т.ч. житловою площею 29,10 кв.м та житловий будинок літ.Б площею 131,80 кв.м., в т.ч. житловою площею 79,7 кв.м., що знаходяться по першому провулку Ходорівському, за №30.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: