АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2677/11 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1385/К/15 ОСОБА_1
Категорія - 27 (І) Доповідач Михайлів Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк- ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі- ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 29.12.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4. укладено кредитний договір за № KRКRRX10620773, згідно умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 1276 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 28.12.2008 року. Проте в порушення норм закону та умов договору ОСОБА_4 зобовязань за вищевказаним кредитним договором не виконав, звязку з чим за ним накопичилась заборгованість, яка станом на 19.09.2011 року в загальному розмірі складає 17467,82 грн., яка складається з: - 1276,00 грн. - заборгованість за кредитом; -6571,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 245,04 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -8066,92 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -807,99 грн. - штраф (процентна складова), яку і просили суд стягнути на свою користь та судові витрати по справі.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість з кредитним договором № KRКRRX10620773 від 29.12.2006 року, станом на 19.09.2011 рік у сумі 11 895,70 грн., та судові витрати у сумі 238,96 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Так, на думку апелянта суд дійшов помилкового висновку, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, не врахувавши при цьому, що початок перебігу позовної давності за кожен черговий платіж, при наявності графіку погашення кредиту, починається з моменту порушення строку його погашення, а отже пропуск позивачем строку позовної давності за договором від 29.12.2006 року є очевидним. Крім того, посилання суду на домовленість між сторонами про збільшення строку позовної давності, у відповідності до Умов надання споживчого кредиту до 5 років, є безпідставними оскільки, суд не пересвідчився, що саме ці Умови, які знаходяться в матеріалах справи діяли на момент укладення договору та не надали належної правової оцінки, що відповідач їх не підписував.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає в повній мірі.

Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" правонаступником якого є ПАТ КБ" ПриватБанк " та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № KRКRRX10620773 від 29.12.2006 року (а.с.5), за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1276,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.12.2007 року.

Крім того, п.4.2. зазначеного кредитного договору передбачена відповідальність за порушення зобовязань по погашенню кредиту, своєчасної сплати процентів за користування кредитом в розмірі 10,00% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Відповідач порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором, в результаті чого, заборгованість станом на 19.09.2011 року становить 17467,82 грн., яка складається з:

- 1276,00 грн. - заборгованість за кредитом;

-6571,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 245,04 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

-8066,92 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина), -807,99 грн. - штраф (процентна складова)

Вимоги Банку, щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 11895,70 грн., суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог, щодо нарахуванням банком заборгованості відповідно до умов договору, а також з непогашення боргу відповідачем в добровільному порядку, з урахуванням спеціального строку позовної давності в частині стягнення з відповідача пені.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Заповнюючи 29.12.2006 року заяву позичальника та підписуючи її, позичальник ОСОБА_4 погодився з тим, що ця заява разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі Умови), тарифами банку складатимуть кредитний договір між ним та банком.

Згідно заяви позичальника від 29.12.2006 року, ОСОБА_4 зобовязався повернути наданий йому кредит, сплатити відсотки, винагороди, штрафні санкції у строки, які зазначені в заяві позичальника та Умовах надання споживчого кредиту. Сторони погодили, що погашення заборгованості відбувається в наступному порядку: щомісячно, у період сплати, за який приймається період з «21» по «26» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 118,00 грн. для погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач не виконував умов договору. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на 19.09.2011 року має заборгованість в сумі 17 467,82 грн. ,що належним чином підтверджено умовами кредитного договору № KRКRRX10620773 від 29.12.2006 року та розрахунком заборгованості.

Отже, встановивши факт неналежного виконання ОСОБА_4 зобовязання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування відповідно до вищенаведених умов договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обовязок відповідача нести відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту. В суді апеляційної інстанції, відповідач не заперечував факту невиконання ним зобовязань за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги стосовно, пропуску позивачем строку позовної давності, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Строк дії кредитного договору становить 12 місяців тобто з 29 грудня 2006 року по 28 грудня 2007 року включно.

Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Згідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Так, із матеріалів справи вбачається, що у Заяві на отримання кредиту вказано, що боржник ознайомлений та згодний із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» Стандарт), які були надані йому у письмовій формі, своїм підписом відповідач підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування.

Згідно із пункт 6.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які є невідємною частиною договору, встановлює термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів встановлено тривалістю у 5 (пять) років. Вказане відповідає положенню ч.1 ст. 259 ЦК України, та спростовує доводи відповідача в цій частині.

Так, як встановлено в суді першої інстанції та не спростовано в суді апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором від 29.12.2006 року - 04.10.2011 року тобто в межах 5 річного строку позовної давності.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що строк звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором від 29.12.2006 року, ОСОБА_2 акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 не пропущено.

Наявність підпису відповідача на Умовах надання споживчого кредит, в даному випадку не є обовязковою оскільки, своїм підписом він завірив Заяву позичальника від 29.12.2006 року, зміст якої свідчить про те, що ОСОБА_4 був ознайомлений з усіма умовами кредитування, зокрема із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі Умови), тарифами банку, які складають кредитний договір між ним та банком.

Колегія суддів, в суді апеляційної інстанції перевірила відповідність Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які містяться в матеріалах справи, з часом укладення кредитного договору 29.12.2006 року, та дійшла висновку про їх відповідність, у зв"язку із чим доводи апеляційної скарги, в цій частині, колегією суддів відхиляються, як безпідставні.

Стаття 611 ЦК України містить перелік правових наслідків, які можуть застосовуватись до порушника в сукупності або окремо, залежно від умов, передбачених договором або законом.

Законом і договором передбачено стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань і сторони передбачили саме таку відповідальність у договорі.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення пені за рік, що передує подачі Банком позову, враховуючи заяву відповідача про застосування строку позовної давності, до вимог щодо стягнення пені, за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В порушення вимог ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, відповідачем не надано жодних доказів в спростування правильності наведених розрахунків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: