Провадження №2/389/1091/15
18 грудня 2015 року Суддя Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області Берднікова Г.В., розглянувши ОСОБА_1 про забезпечення позову,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Страхова компанія "Княжа" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП в загальній сумі 41 820 грн.
З метою забезпечення позову просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. абезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно з ч.2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у з'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; інші відомості необхідні для забезпечення позову.
Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя), має з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані відповідача про особу, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з п.1 ч.1 ст.151 ЦПК України позов може бути забезпечено накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
З аналізу вказаних положень ст.ст. 151,152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладено лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача), тому відомості чи належать об'єкти нерухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна, на яке накладається арешт, є необхідними для вирішення питання про забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, в день її надходження. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.10 ЦПК України), обов'язки доказування і подання доказів покладаються на сторонни (ст.60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.
В матеріалах справи відсутні відомості про належне відповідачу майно та його вартість.
Відсутність відомостей про майно відповідача та його вартість, унеможливлює встановлення співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам.
За таких обставин вважаю, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Роз'яснити позивачу, що відмова в задоволенні заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з заявою про забезпечення позову.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя Г.В. Берднікова