15.10.2015 Єдиний унікальний № 371/1566/15-ц
Провадження № 2/371/528/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

з секретарем Січкаренко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на ті обставини, що перебуває з ним у шлюбі з 21 грудня 2013 року. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімя розпалась з вини відповідача, який ображає, принижує її та застосовує фізичне насилля. Свідком постійних суперечок є їх малолітня дитина. З серпня 2015 року шлюбних стосунків з відповідачем не підтримують, проживають окремо, просила шлюб розірвати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, категорично заперечивши можливість примирення. Суду пояснила, що відносини з відповідачем розладились, оскільки він пиячив, у стані спяніння вів себе агресивно, вигонив її з квартири, не опікується дитиною, збереження шлюбу не відповідає її інтересам.

Відповідач позов визнав, вказав, що сімейні відносини розладилися з вини обох з подружжя. Пояснив, що з серпня 2015 року вони з позивачем проживають окремо, його заходи до примирення виявилися невдалими.

Суд, заслухавши сторони, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 грудня 2013 року, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 239299, виданими Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві 21 грудня 2013 року, свідоцтвом про народження серії І-БК № 395308, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва 24 червня 2014 року.

Фактичні взаємовідносини подружжя є наступними.

З 25 серпня 2015 року сторони шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Шлюбні відносини між подружжям припинились через різні погляди на сімейне життя та поведінку відповідача, який не піклувався про створення в сімї атмосфери, основаної на почуттях взаємної любові та поваги, вживав алкогольні напої, у стані сп»яніння та в присутності малолітньої дитини зчиняв сварки та бійки.

Розлад в сім»ї не носить тимчасового характеру.

Рішення позивача про небажання збереження шлюбу є категоричним. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та малолітньої дитини подружжя, що має істотне значення, і не зможе створити нормальних умов для спільного сумісного життя подружжя. Заходи щодо примирення подружжя відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України є непотрібними.

Зважаючи на викладене, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем.

Відсутні підстави, які виключають можливість вирішення питання про розірвання шлюбу, встановлені статтею 110 Сімейного кодексу України.

Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач є особою, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу. В судовому засіданні позивач вказала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище.

Згідно з частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При подачі позову позивач сплатила 243 гривні 60 копійок судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 94 від 31 серпня 2015 року.

Вказані понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 179, 208, 209, 212 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 21 грудня 2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Салига) ОСОБА_4 за актовим записом № 2399.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище «Салига».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 гривні 60 копійок понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя Л .О. Капшук