Номер провадження 6/754/404/15
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Буша Н.Д.,

за участю секретаря Марченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління у місті Києві Авакумової Ю.О. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві звернулась до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, 1964 року народження. В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-13/10 від 09.09.2013 року Деснянського районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації ОСОБА_3 за належну йому 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в сумі 94 800 грн. Станом на 26.06.2015 року заборгованість не погашена. Згідно відповідей УДАІ ГУ МВС України, ДПС України транспортні засоби та рахунки у боржника відсутні. Згідно відповіді КМ БТІ за боржником зареєстрована 1/3 частина квартири АДРЕСА_1. 18.11.2014 року та 23.12.2014 року виходом державного виконавця за адресою вказаної квартири з метою складання акту опису та арешту нерухомого майна боржника та перевірки майнового стану, двері квартири не відчинили. Державним виконавцем встановлено, що квартира здається в оренду, а квартиранти відмовились відчиняти двері державному виконавцю. На виклики до відділу боржник не з'являється. За результатами винесеної постанови про примусовий привід боржника до відділу від ДІМ Деснянського

РУГУ МВС України надійшов рапорт про відібрання письмових пояснень ОСОБА_4, що проживає за адресою боржника.

Відповідно до положень ч.2 ст. 376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику і повідомлення сторін, за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з'явилась, причини її неявки суду не відомі. Про день, час розгляду державний виконавець повідомлена за допомогою телефонограми через керівника відділу.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2-13/2010, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню судом з наступних підстав.

07.07.2010 року Деснянським районним судом міста Києва прийнято рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про виділ частки майна із спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації вартості частки, відповідно до якого вирішено визнати за ОСОБА_3 право на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, яка є об'єктом права спільної долевої власності; зобов'язано ОСОБА_2, 1964 року народження виплатити грошову компенсацію ОСОБА_3 за належну йому 1/3 долю зазначеної квартири - 94 800 грн.; зобов'язано ОСОБА_5, 1985 року народження виплатити грошову компенсацію ОСОБА_3 за належну йому 1/3 долю зазначеної квартири в сумі - 94 800 грн.; вважати 1/3 частку зазначеної квартири після сплати її вартості ОСОБА_3, власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 19.07.2010 року.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва 31.05.2013 року виправлено описку в рішенні суду від 07.07.2010 року та замість слів «зобов'язати виплатити грошову компенсацію» вказано «стягнути грошову компенсацію».

13.09.2013 року державним виконавцем Філатовою О.С. органу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції на підставі виконавчого листа №2-13/10, виданого Деснянським районнимсудом містаКиєва 09.09.2013 року на виконання рішення суду, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №39766975 відносно боржника ОСОБА_2

Постановою встановлено боржнику строк добровільного виконання - до 20.09.2013 року.

24.09.2013 року державним виконавцем Філатовою О.С. органу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якоюнакладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення - 94 800 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь -якого майна, яке належить боржнику.

На запити державного виконавця щодо наявності майна боржника було отримано інформацію, що за ОСОБА_2 зареєстровано 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Письмові виклики державного виконавця від 21.03.2014 року та 11.04.2014 року щодо явки боржника до відділу для сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату залишені без виконання.

За результатами винесеної державним виконавцем постанови про примусовий привід боржника ОСОБА_2 від 13.10.2014 року до відділу від ДІМ Деснянського

РУГУ МВС України надійшов рапорт про неможливість виконання приводу ОСОБА_2, оскільки вона не проживає за адресою АДРЕСА_1 та рапорт про відібрання письмових пояснень у ОСОБА_4, яка проживає за адресою боржника.

Вимогою державного виконавця від 11.11.2014 року та 16.12.2014 року встановлено обов'язок ОСОБА_2 допустити державного виконавця у приміщення за адресою АДРЕСА_1 для проведення опису й арешту майна боржника та перевірки майнового стану. Відповідно до копій актів державного виконавця від 18.11.2014 року та 23.11.2014 року при вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженні №39766975 встановлено, що квартира за адресою знаходження боржника здається в оренду та дівчина, що тимчасово проживає в квартирі двері для огляду державним виконавцем не відчинила.

Відповідно до конституційних положень права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.2 ст.3 Конституції України). Так, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64 Конституції України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.1,2 ст. 30 Конституції України). Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 129 Конституції України , ст. 14 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб ст. 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Законом України «Про виконавче провадження» встановленоумови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.ст. 1, 11 Закону України Законом «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Судове рішення станом на час розгляду подання боржником не виконано.

З огляду на зазначене та те, що визначальною підставою для звернення до суду державним виконавцем з поданням про примусове проникнення до житла боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, що встановлено в засіданні судом, подання державного виконавця підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 202, 376 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління у місті Києві Авакумової Ю.О. про примусове проникнення до житла - задовольнити.

Надати старшому державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління у місті Києві Авакумовій Ю.О. дозвіл на примусове проникнення в житло боржника ОСОБА_2, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Деснянського районного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя