РІШЕННЯ

іменем України

"25" червня 2015 р. 145/2186/14-ц

2/145/101/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 25 682, 18 грн.,

встановив:

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.06.2008 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) 27.06.2008 року отримав кредит у розмірі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ ПРИВАТБАНК свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти на погашення заборгованості, в зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором він, станом на 30.09.2014 року має заборгованість - 25682,18 грн., які просить стягнути з відповідача та судові витрати.

Представник позивача, незважаючи на неодноразові виклики в судове засідання не з»явився надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав просить справу розглянути у його відсутності. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково та пояснив, що в 2008 році отримав кредитну картку Приватбанку і знімав по ній кошти два рази, перший раз 2000 грн. другий раз зняв 1500 грн. Після цього втратив кредитну картку разом із гаманцем, а тому більше грошей не знімав. На погашення боргу коштів не вносив і за новою кредитною карткою до банку не звертався. Із 22.09.2009р. по 22.12.2009р. він відбував покарання в арештному домі, а із 17.01.2013р по 14.02.2004р. в Крижопільській установі виконання покарань. Не мав можливості заробляти гроші та розраховуватись із банком. Просить в задоволенні позову відмовити в зв«язку із пропущенням строків позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав надав суду заяву в якій просить застосувати наслідки пропуску строків позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

З Умовами та правилами надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, відповідач ознайомлений, що підтверджується його підписом у заяві.

Із заяви позичальника випливає, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Однак, своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконав належним чином, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 25 682,18 грн. з яких: 4 956,00 грн. заборгованість за кредитом, 19 265,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 250 грн. ( фіксована частина), 1211,06 грн. (процентна складова)

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Відповідно до пп. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Водночас, із Правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Слід зазначити, що такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Відповідач одержав картку 27.06.2008 року., згідно листа за підписом представника позивача ОСОБА_4 термін дії картки за вказаним кредитним договором скінчився 31.05.2009 року

В подальшому відповідач втратив кредитну картку. 31.05.2009 року термін дії картки скінчився, нову картку відповідач не отримував.

За таких обставин, з 31.05.2009 року почався перебіг позовної давності по заявлених вимогах. 31.05.2012 року термін позовної давності минув.

З матеріалів справи вбачається, що до суду позивач звернувся 03.11.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності, при цьому питання про поновлення строку позовної давності позивачем не ставилося.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з роз»ясненнями Пленуму ВСУ, викладеними у п. 11 Постанови № 14 від 18.12 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212- 215; 223 ЦПК України, ст.ст.256,257,267 ЦК України,

вирішив :

В задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 25 682, 18 грн. відмовити у зв'язку із закінченням строку позовної давності.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський райсуд протягом десяти днів з дня проголошення рішення,Особи які брали участь у справі але не були присутніми під час його проголошення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Мазурчак А. Г.