№621/2389/15-ц
26 жовтня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Вельможної І.В.,
за участю: секретаря судового засідання - Акулової А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Змієві Харківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Зміївський відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,
08 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою № 7 у будинку № 25 по вул. С. Закори в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області та зняти їх з реєстраційного обліку.
На обґрунтування позову зазначила, що вона проживає у гуртожитку для малосімейних в кімнаті № 7 у будинку № 25 по вул. С. Закори в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області. Крім неї, за вказаною адресою зареєстровані відповідачі, які не є членами її сім'ї, крім того, жодного дня за вказано адресою не проживали, комунальні послуги не сплачували. Реєстрація відповідачів за місцем її мешкання призводить до зайвих витрат по сплаті комунальних послуг, у звязку з чим просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про те, що позовні вимоги підтримує повному обсязі, з підстав, зазначених вище. Просить справу розглянути за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України.
Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі.
Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, які належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується оголошенням у пресі.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, входячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі ордеру № 72 на зайняття жилої площі у гуртожитку для малосімейних Комсомольської селищної ради, ОСОБА_4, як працівнику КП «Комунальник» надано жиле приміщення кімната № 7 у гуртожитку для малосімейних по вул. С. Закори, 38 (на теперішній час існуюча нумерація будівлі № 25) в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, на підставі рішення виконкому Комсомольської селищної ради № 323 від 31 серпня 2004 року. ( а.с. 7, 9)
27 лютого 2009 року Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (до шлюбу ОСОБА_4) Л.Ф., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 104272. (а.с. 6)
Згідно даних з копії довідки № 1675, виданої 13 серпня 2015 року КП «Комунальник», за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 10)
З акту обстеження, складеного 20 серпня 2015 року ОСОБА_6 у присутності свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, за місцем проживання ОСОБА_1 встановлено, що, зі слів сусідів, у кімнаті № 7 у будинку № 25 по вул. С. Закори в сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не проживають. (а.с. 11)
Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України.
Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК УРСР, зазначене питання врегульоване Примірним положенням про гуртожитки. У розділі VIII Примірного положення про гуртожитки передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства. У зв'язку з цим можна розмежовувати правовий режим гуртожитків, житлові приміщення у яких підлягають приватизації та правовий режим гуртожитків, які призначені для тимчасового проживання.
Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України № 2482-XII від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК УРСР.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь - які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Відповідно до частини п'ятої статті 124 і частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, а обов'язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підстав заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.
З аналізу вищезазначених норм випливає, що рішення суду в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщення підлягає виконанню відділом Зміївського районного сектору державної міграційної служби України у Харківській області без додаткового вирішення питання про зняття відповідачів з реєстраційного обліку в судовому порядку.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 не проживають за адресою реєстрації понад строки, визначені ст. 71 ЖК України, добровільно залишили квартиру, фактично мешкають за іншою адресою, тобто обрали інше постійне місця проживання, не приймають участі в утриманні спірного житла та оплаті комунальних послуг за користування ним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в задоволенні інших вимог належить відмовити.
Керуючись ст.ст. 107,150,156 ЖК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-216, 224-226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Зміївський відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб в Харківській області про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою № 7 у будинку № 25 по вул. С. Закори в с. Комсомольське Зміївського району Харківської області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: