Справа № 452/3586/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"20" лютого 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

прокурора Сітека В.І.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Марців С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Самбірського міжрайонного прокурора в інтересах держави до ОСОБА_1 та Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання державних актів недійсними,

встановив:

Самбірський міжрайонний прокурор 01.12.2014 року пред'явив позов в інтересах держави до ОСОБА_1 та Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання незаконним рішення Монастирецької сільської ради від 25 вересня 2009 року № 249 "Про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру" і визнання недійсними державних актів від 23 лютого 2010 року та від 30 грудня 2009 року на право власності на земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, виданих ОСОБА_1

У обґрунтування позовних вимог позивач - прокурор посилався на те, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_5, перебуваючи на посаді спеціаліста - землевпорядника вказаної сільської ради в грудні 2009 року у приміщенні Монастирецької сільської ради за вказівкою Монастирецького сільського голови Гомзяка Д.М. склала завідомо недостовірний офіційний документ, а саме два примірники додатку до рішення Монастирецької сільської ради від 25.09.2009 року № 259 - список громадян с. Монастирець, яким передаються земельні ділянки у власність Згідно цього списку було уточнено місце знаходження земельних ділянок та їх розміри і передбачено передачу ОСОБА_1 трьох земельних ділянок для особистого селянського господарства у с. Монастирець.

Проте, на сесії Монастирецької сільської ради 25.09.2009 року питання щодо передачі земельних ділянок у приватну власність ОСОБА_1 не вирішувалося, а під вказаним номером рішення є зовсім інше рішення.

На підставі рішень Монастирецької сільської ради від 14.06.1995 року № 4 та від 25.09.2009 року № 249 на замовлення ОСОБА_1 управлінням Держземагенства у Самбірському районі виготовлено правовстановлюючі документи на земельні ділянки, а саме державні акти, які слід визнати недійсними.

Під час судового розгляду позивач - прокурор змінив предмет позову та просив визнати недійсними державні акти від 23 лютого 2010 року та від 30 грудня 2009 року на право власності на земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, виданих ОСОБА_1, і у підтриманні позовних вимог посилався на обставини, викладені в позовній заяві та в уточненні до неї позовних вимог.

ОСОБА_1 позов не визнав та пояснив, що він на час приватизації земельних ділянок у 1995 році працював в колгоспі та подав заяву про передачу йому у власність земельних ділянок для ведення підсобного господарства, однак технічну документацію із землеустрою ніхто не виготовляв і тільки у 2009 році він в управлінні колишнього Держкомзему подав заяву про видачу йому державних актів на право власності на земельні ділянки і такі йому були видані. На сесії Монастирецької сільської ради у 2009 році він не був присутній і тому йому не було відомо чи приймалося рішення про передачу йому земельних ділянок у власність.

Представник відповідача Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 державні акти на право власності на земельні ділянки були видані на законній підставі та без порушення прав громади. У 2009 році поспішно та масово виготовлялися державні акти на право власності на земельні ділянки і прізвище ОСОБА_1 помилково не було внесено у рішення Монастирецької сільської ради від 25.09.2009 року, що виправила сільська рада, ухваливши 30 січня 2015 року рішення, яким доповнено рішення 25.09.2009 року, а саме про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру, які передані у приватну власність ОСОБА_1

Представник третьої особи управління Держземагенства у Самбірському районі пояснила, що Державні акти про право власності на земельні ділянки були видані ОСОБА_1 на підставі витягів із рішень, наданих Монастирецькою сільською радою.

Вислухавши пояснення позивача - прокурора, відповідача, представника відповідача та представника третьої особи, показання свідків, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав.

Згідно ст. 5 ЦПК України суд зобов'язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності усіх учасників цивільного процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 10 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із державних актів на право власності на земельні ділянки відомо, що ОСОБА_1 30 грудня 2009 року та 22 лютого 2010 року видано державні акти на право власності на земельні ділянки відповідно площею 0,3495 га та 0,2636 га, які розташовані в с. Монастирець Самбірського району Львівської області та призначені для ведення особистого селянського господарства. Підставами видачі вказаних актів зазначено рішення 3 сесії 2 скликання № 4 від 14.06.1995 р. та 17 сесії 5 скликання № 259 від 25.09.2009 р. (18, 19).

Із рішення ІІІ сесії ІІ скликання від 14 червня 1995 року № 4 Монастирецької сільської ради Самбірського району "Про передачу земельних ділянок у власність і користування" та додатку до цього рішення вбачається, що на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92, розглянувши заяви громадян та акти перемірювання присадибних ділянок, сільська рада ухвалила передати безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, будівель та господарських споруд (присадибна ділянка), особистого підсобного господарства згідно додатку, у якому зазначено, що ОСОБА_1 передається у власність земельна ділянка загальною площею 0,60 га для особистого підсобного господарства, що розташована в с. Монастирці (а.с. 16, 59).

Згідно п. 1. Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2009 р. № 844 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2009 р. № 1112), який був чинний на час видачі оспорюваних державних актів на право власності на земельні ділянки цей Порядок визначає спрощену процедуру безоплатних оформлення та видачі громадянам України у 2009 та наступних роках державних актів на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства в межах населених пунктів та ведення садівництва у розмірах, визначених статтею 121 Земельного кодексу України, після прийняття рішення про передачу громадянам безоплатно у приватну власність земельних ділянок:

1) органами місцевого самоврядування до 1 січня 2002 р. - відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 р. N 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" та Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 р. N 561-XII (в редакції Закону України від 13 березня 1992 р. N 2196-XII);

2) органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з 1 січня 2002 р. - відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 2. цього Порядку для одержання державного акта на право власності на земельну ділянку громадянин або уповноважена ним особа подає сільському, селищному, міському голові або уповноваженій ним особі адресовану територіальному органові Держкомзему заяву про видачу такого акта.

Із технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства видно, що ОСОБА_1 17.12.2009 року до управління Держкомзему у Самбірському районі були подані заяви про оформлення та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки відповідно до вказаного Порядку. До вказаної технічної документації долучено рішення Монастирецької сільської ради Самбірського району від 14 червня 1995 року № 4 "Про передачу земельних ділянок у власність і користування" та додаток до цього рішення на підставі якого ОСОБА_1 передається у власність земельна ділянка загальною площею 0,60 га для особистого підсобного господарства та рішення Монастирецької сільської ради від 25 вересня 2009 року № 259 "Про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру" та додаток до нього, згідно якого ОСОБА_1 передаються у власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки площею 0,2636 га та 0,3495 га (а.с. 69-84).

Отже, видача ОСОБА_1 державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалася відповідно до підпункту 2) пункту 1. Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки і тому підставою для їх видачі є саме рішення Монастирецької сільської ради Самбірського району від 14 червня 1995 року № 4 "Про передачу земельних ділянок у власність і користування", а рішеннями цієї сільської ради від 25.09.2009 року тільки уточнювалися цільове призначення та розміри земельних ділянок, оскільки на відміну від Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 р. (в редакції Закону України від 13 березня 1992 р.) Земельний кодекс України 2001року не визначає такого цільового призначення земельної ділянки як "для особистого підсобного господарства", а встановлює безоплатну передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, а також земельні ділянки загальною площею 0,60 га, які перебували у користуванні ОСОБА_1 на підставі рішення Монастирецької сільської ради Самбірського району від 14 червня 1995 року № 4, знаходилися в різних земельних масивах.

Однак, із змісту прийнятих рішень XVII сесією V скликання з № 250 по № 303, протоколу цієї сесії від 25 вересня 2009 року та рішення Монастирецької сільської ради Самбірського району від 25.09.2009 року № 259 вбачається, що вказаним рішенням було ухвалено про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розмір, наданих у приватну власність і користування ОСОБА_7 (а.с. 61-68).

Із постанови Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2009 р. № 844 та затвердженого нею Порядку безоплатних оформлення та видачі громадянам України державних актів на право власності на земельні ділянки, технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки ОСОБА_1 та показань свідка ОСОБА_5 видно, що оформлення та видача державних актів на право власності на земельні ділянки проводилися у стислі строки, вказаний Порядок набрав чинності тільки 01.09.2009 року, до зазначеної постанови вносилися зміни, а вже до кінця 2009 року по Монастирецькій сільській раді більше 100 громадянам були видані державні акти на право власності на земельні ділянки.

Ураховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що внаслідок видачі ОСОБА_1 державних актів на право власності на земельні ділянки не були порушені інтереси держави та територіальної громади.

Так, ОСОБА_1 мав право на одержання у приватну власність земельних ділянок земель комунальної власності для особистого підсобного господарства, а з часу набуття законної сили Земельним кодексом України 2001 року - для ведення особистого селянського господарства і безоплатне оформлення та отримання державних актів на право власності на земельні ділянки.

Також повноважний орган місцевого самоврядування ухвалив рішення про передачу ОСОБА_1 безоплатно у приватну власність цих земельних ділянок та відповідно до чинного на час видачі державних актів на право власності на земельні ділянки законодавства йому були оформлені і видані такі акти.

Та обставина, що при оформленні та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки посадові особи Монастирецької сільської ради допустили халатність та зловживання, а саме не внесли у порядок денний на розгляд XVII сесії V скликання Монастирецької сільської ради від 25.09.2009 року питання про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розмір, наданих у приватну власність ОСОБА_1, а подали до управління Держкомзему у Самбірському районі недостовірну копію цього рішення не дає підстав для визнання недійсними оспорюваних державних актів на право власності на земельні ділянки.

Із ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2014 року вбачається, що ці посадові особи за вчинення таких дій були притягнуті до кримінальної відповідальності (а.с. 20).

Крім того, із рішення Монастирецької сільської ради Самбірського району від 30 січня 2015 року № 332 вбачається, що цією сільською радою вирішено внести зміни в рішення XVII сесії V скликання від 25 вересня 2009 року № 259 про уточнення цільового призначення земельних ділянок та їх розміру, наданих у приватну власність ОСОБА_1 та доповнено додаток до цього рішення (а.с. 88).

Зазначене рішення Монастирецької сільської ради не є зміною чи відміною попереднього рішення, а вносить зміни у рішення від 14 червня 1995 року № 4, на підставі якого ОСОБА_1 має право на передачу у приватну власність земельних ділянок та отримання державних актів на право власності на ці ділянки.

Однак, внаслідок визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, виданих ОСОБА_1, буде суперечити визначених Конституції України принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст діяльності держави, та гарантії права власності на землю.

Отже, суд відхиляє посилання позивача на те, що внаслідок незаконних дій посадових осіб Монастирецької сільської ради, а саме порушення вимог ст.ст. 12 та 116 Земельного кодексу України, було незаконно вилучено та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельні ділянки, що встановлено судовим рішенням у кримінальному провадженні і є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій цих посадових осіб.

Зокрема, ч. 4 ст. 61 КК України передбачено, що тільки вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок і саме з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а не щодо наслідків таких дій.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити за недоведеністю позовних вимог у позові Самбірського міжрайонного прокурора в інтересах держави до ОСОБА_1 та Монастирецької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання недійсними державних актів від 22 лютого 2010 року та від 30 грудня 2009 року, виданих ОСОБА_1 на право власності на земельні ділянки, площею 0,2636 га та 0,3495 га відповідно, призначені для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с. Монастирець Самбірського району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя