Провадження № 22-ц/779/2616/2015
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю апелянта ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, мотивуючи позов тим, що позивач надає послуги теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1, де проживає відповідач, яка є споживачем даної послуги. Судовий наказ №344/12979/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 2 699, 95 грн. та судового збору, виданий Івано-Франківським міським судом 22.09.2014 року, був скасований ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03.11.2014 року. Заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення станом на 30.06.2015 року становить 6 825, 20 гривень.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2015 року позов задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 6 825, 20 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 121, 80 грн.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення було ухвалене судом без належного зясування обставин справи, у звязку з чим суд прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи.

Апелянт вказала, що відповідно до ст.ст. 19, 22, 24 Закону України «Про теплопостачання», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» основним обовязком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Проте жодних договірних відносин про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води з Товариством з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» вона не укладала, і тим більше централізоване опалення в її квартирі відсутнє.

Міжвідомчою комісією з розгляду питань, повязаних з відключенням споживачів від мереж централізованого теплопостачання при департаменті комунального господарства, транспорту і звязку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 02.04.2013 року їй видано дозвіл на відключення від мереж централізованого теплопостачання. Так рішення комісією прийнято згідно Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання.

Апелянт зазначила, що вона неодноразово зверталась (заяви від 09.10.2013 року, 21.06.2013 року, 18.11.2014 року, 30.03.2015 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» про надання їй технічних умов на відключення від централізованого опалення та системи гарячого водопостачання, та кожного разу отримувала шаблонну відмову.

Також, апелянт зазначила, що для повного і неухильного дотримання законодависва по регулюванню процедури відключення від централізованого теплопостачання, нею 17.04.2014 року було отримано від Івано-Франківського упралінння по експлуатації газового господарства проект реконструкції внутрішнього газопостачання в кв. №30 житлового будинку №4а по вул. Кривій в м. Івано-Франківську, де згідно технічних умов на реконструкцію передбачено встановленння опалення локально-водяного від котла типу «турбо».

Просила рішення суду скасувати.

Вислухавши апелянта та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача, який її не визнав, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги з таких підстав.

В силу ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За приписами ст.ст. 10, 11 та 60 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України , доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська теплоенергетична компанія» проводить господарську діяльність у сфері теплопостачання, гарячої води (а.с.9-11) та експлуатує котельню з прилеглими до неї тепловими мережами по вул. Індустріальній, 34 в м. Івано-Франківську.

Позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву води для населення, яке обслуговується від котельні по вул. Індустріальній, 34 в м. Івано-Франківську.

Відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що сторонами не оспорюється.

Договір між позивачем і відповідачем не укладався.

З витягу №16 з протоколу №2 засідання Міжвідомчої комісії з розгляду питань, повязаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання від 02.04.2013 року виходить, що ОСОБА_2 був наданий дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення квартири АДРЕСА_2. (а.с.26).

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово зверталася з заявами до позивача про надання технічних умов на відключення від системи централізованого опалення, на що отримувала листи про неможливість задоволення її заяви через порушення порядку отримання дозволу на відключення.

Тарифи, які застосовуються до розрахунків, встановлені п.2 Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.08.2012 року №512 "Про тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води для населення". Товариству з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія" дозволено керуватися тарифами, що встановлені рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 08.02.2011 року №81 "Про тарифи на послуги теплопостачання для населення", де тарифи на послуги з централізованого опалення становлять: абонентська плата - 1,70 грн. за квадратний метр; теплова енергія -161,95 грн. за 1 Гкал.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що за спірний період, тобто з 01.08.2012 року по 31.06.2015 року, позивач надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а відповідач користувалась вказаними послугами і зобов'язана була своєчасно та в повній мірі сплачувати кошти за надані послуги внаслідок того, що відповідно дост.11 ЦК України між ними виникли взаємні права та обов'язки, які повинні з обох сторін виконуватись належним чином, не прийнявши доводи відповідача ОСОБА_2 про встановлення альтернативного опалення в своїй квартирі, оскільки відповідач не здійснила від'єднання від мереж централізованого опалення у встановленому законом порядку.

Суд вірно виходив з того, що правові відносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Надання послуг з централізованого опалення та підігріву води є специфічним видом господарювання, яке регулюється окремими нормативно-правовими актами.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно пункту 10 "Правил надання населенню послуг з водо-, теплозабезпечення та водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 30 грудня 1997 року за № 1497 та пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, оплата за надані послуги вноситься щомісячно.

Відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих послуг.

Пунктами 24-26 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" (із змінами) передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, яким встановлено, що відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання можливе лише будинку в цілому за згоди всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку.

Єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який має бути затверджений відповідною Комісією, а при відсутності зазначеного акта, відключення від системи централізованого опалення без дотримання відповідної процедури є самовільним.

Апелянт не заперечує, що вона встановила альтернативне обладнання і при цьому процедури відключення не дотрималась, однак заперечує у цьому свою вину, вважаючи, що неналежним чином підготувала усю документацію спеціалізована організація, яка встановлювала альтернативне опалення у квартирі, а саме ПП «Екватор-ІФ».

Однак ця обставина не може бути підставою для відмови у позові про стягнення заборгованості за теплопостачання і це не перешкоджає апелянту звернутися з позовом про відшкодування збитків до спеціалізованої організації ПП «Екватор-ІФ», яка встановлювала у її житлі альтернативне опалення і, на її думку, не виконала умови договору.

У суді апеляційної інстанції апелянтом надана належним чином незавірена копія акту про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП від 12.09.2013р. (а.с.110), який, виходячи із пояснень апелянта, міститься у матеріалах технічної документації, що знаходяться у підприємстві газового господарства. Однак, копія цього акту не є допустимим доказом, оскільки ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» заперечує його складання, а оригінал суду не представлений. (а.с.121).

Не заслуговує на увагу також факт оплати апелянтом послуг альтернативного опалення, відомості про що вона надала апеляційному суду (а.с.111-113), оскільки це також не може бути підставою для звільнення від оплати послуг централізованого опалення через самовільне відключення від мережі.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач відключився від централізованої мережі теплопостачання самовільно, з порушенням встановленого Порядку, а тому не звільняється від сплати заборгованості за послуги з централізованого опалення є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду. Жодних допустимих та належних нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду суду першої інстанції та могли б вплинути на рішення, не надано і апеляційному суду.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_5

ОСОБА_6