233 № 233/2211/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року місто Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Леміщенко О.О., при секретарі Войтюк О.О., з участю позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колективного підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 6» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Колективного підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 6» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що 28 грудня 2014 року приблизно о 12-30 годині він приїхав до будинку № 32 по вул. Громова в м. Костянтинівка Донецької області на автомобілі ВАЗ 2171, який залишив у дворі в спеціально призначеному місці. Цей автомобіль зареєстрований на його мати, ОСОБА_4, а він вписаний у свідоцтво про реєстрацію як такий, що має право керування. Через 2-3 хвилини він вийшов, сів в автомобіль і через 10 секунд на дах і лівий бік його автомобіля з даху будинку № 32 по вул. Громова посипалися шматки руберойду зі смолою, пом'явши дах з лівої сторони, подряпавши обидві двері з лівого боку, також дзеркало, запобіжні гумки і обидва крила з лівого боку. За фактом пошкодження автомобіля за його заявою Костянтинівським МВ ГУМВС України в Донецькій області була проведена перевірка, за результатами якої був ухвалений висновок про відсутність ознак кримінального правопорушення в зв'язку із малозначністю. Вважає, що автомобіль було пошкоджено з вини відповідача КП «ЖЕК №6», оскільки це працівники цього підприємства виконували роботи по ремонту покрівлі будинку №32 по вул. Громова, і зробили це неналежним чином, після ремонту не прибрали залишки руберойду та смоли з даху будинку, що і призвело до того, що ці залишки скинуло вітром на його автомобіль. Йому заподіяні матеріальні збитки в сумі 16000,00 грн., які складаються з наступного: витрати на фарбування автомобіля в сумі 10500,00 грн., витрати на придбання лобового та бокового скла в сумі 3100,00 грн., витрати на придбання бокових дзеркал в сумі 1400,00 грн., витрати на придбання запобіжних гумок в сумі 500,00 грн., а також витрати на бензин на проїзд до м. Краматорська в сумі 500,00 грн. Крім того, йому було заподіяно моральну шкоду, розмір якої оцінює у 5000,00 грн. В обґрунтування наявності моральної шкоди посилався на те, що через відсутність коштів на ремонт і фарбування автомобіля, він змушений був докладати додаткових зусиль для пошуку грошей і організації свого життя, а також змушений був більше двох тижнів залишатися без автомобіля, коли той перебував на фарбуванні. Просив стягнути з Колективного підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №6» зазначені суми матеріального збитку та моральної шкоди, а також судові витрати.

Представник відповідача КП «ЖЕК №6», ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що, її, як керівника підприємства не було повідомлено про подію, всі документи складалися без її участі. В матеріалах справи відсутні документи на підтвердження розміру завданої шкоди. Також повідомила, що 28.12.2014 року працівники КП «ЖЕК №6» не проводили ніяких робіт даху будинку № 32 по вул. Громова. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник відповідача КП «ЖЕК №6», ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачем не доведено факту падіння шматків руберойду на машину саме з даху будинку №32 по вул. Громова, не доведений причино-наслідковий зв'язок між наявними пошкодженнями та неправомірними діями відповідача та наявність вини відповідача за завдану шкоду. Пояснив, що 28.12.2014 року ніяких робіт на даху будинку №32 по вул. Громова не проводилося, оскільки такі роботи кваліфікуються як особливо небезпечні і взагалі не виконуються в зимовий період часу, щоб уникнути травматизму і загрози життю людей. Також відсутні докази на підтвердження вартості пошкоджених деталей автомобіля та необхідних ремонтно-відновлювальних робіт. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю.

Вислухавши позивача, представників відповідача, свідків, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, в тому числі матеріали перевірки за результатами повідомлення в чергову частину Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області від ОСОБА_1, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що власником автомобіля ВАЗ 217130-135-21, 2012 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 751232, виданим ВРЕР м. Краматорська при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 21.03.2013 року.

28 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області з заявою про проведення перевірки по факту пошкодження автомобіля ВАЗ 217130, державний номер НОМЕР_1, на який 28 грудня 2014 року впали шматки руберойду з даху будинку №32 по вул. Громова в м. Костянтинівка та завдали механічні пошкодження. За результатами перевірки 29 грудня 2014 року був складений висновок про відсутність в діянні ознак кримінального правопорушення в зв'язку із малозначністю суми збитків. З висновку вбачається, що УІМ Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_5 були вжиті заходи на предмет встановлення свідків та очевидців події, але позитивного результату досягнуто не було.

Дії або без дії працівників Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області за наслідками перевірки ніким оскаржені не були.

З довідки №24/18/240, виданої 29.05.2015 року Донецьким регіональним центром з гідрометеорології, вбачається, що за даними метеостанції Артемівськ, за період з 11-00 год. до 14-00 год. 28.12.2014 року з 12-35 год. до 14-00 год. в м. Костянтинівка Донецької області спостерігався вітер західний 6 м/с, пориви до 14 м/с.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та є сусідом позивача ОСОБА_1 Наприкінці грудня 2014 року, точної дати не памятає, в обідній час, він стояв на балконі і дивився, що відбувається у дворі. І в цей час побачив, що з даху його будинку на автомобіль ОСОБА_1 впали шматки руберойду.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, знайомий з позивачем ОСОБА_1 В грудні 2014 року, точну дату не памятає, він йшов додому та почув якийсь звук. Коли він обернувся, то побачив, що на автомобіль впав шматок руберойду. Як саме і звідки впав руберойд, він не бачив.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачем надано копію замовлення №КТ0323/036 від 23.03.2015 року на фарбування автомобіля ВАЗ 2171 колір сірий, державний номер НОМЕР_1, згідно з яким вартість необхідних робіт і матеріалів складає 10500,00 грн.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі,що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як передбачає абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (далі постанова Пленуму Верховного Суду України № 4), обов'язковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен засувати чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов'язані з ними витрати та з чого при цьому виходить.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналізуючи встановлене, суд дійшов таких висновків.

По-перше, власник автомобіля ОСОБА_4 за захистом своїх порушених прав до суду з позовом до відповідача КП «ЖЕК №6» не зверталася. Відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду просить позивач ОСОБА_1 на тій підставі, що він внесений до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу як особа, яка має право керувати вище вказаним автомобілем, але суд вважає, що у позивача ОСОБА_1 не виникло право вимагати відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля, який на праві власності належить іншій особі, оскільки вважає, що на нього не розповсюджуються вимоги п. 1 ч.1 ст. 395 ЦК України, відповідно до яких речовими правами на чуже майно є право володіння. При цьому суд виходить з того, що довіреність, на підставі якої ОСОБА_4 наділила би ОСОБА_1 серед інших прав правом володіння належним їй на праві власності автомобілем на його імя не видавалася і позивач лише має право керувати зазначеним автомобілем, як особа, що внесена у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. На підставі наведеного, суд вважає, що у позивача ОСОБА_1, як у особи, яка має лише право керувати автомобілем, який було пошкоджено, не виникло право вимагати відшкодування заподіяної внаслідок його пошкодження матеріальних збитків, який на праві власності належить іншій особі ОСОБА_4, і остання, як особа, якій завдана шкода її майну, має право на її відшкодування, але вона з таким позовом до суду не зверталася, а відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

По-друге, сторонами не оспорюється той факт, що автомобіль було пошкоджено руберойдом, але позивачем не доведено, що цей руберойд, було зірвано саме з даху будинку №32 по вул. Громова в м. Костянтинівці, і що це сталося з вини працівників відповідача КП «ЖЕК №6» через невиконання або неналежне виконання ними своїх посадових обовязків. Суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_6 в тій частині, що він бачив, як руберойд злетів з даху будинку № 32 по вул. Громова в м. Костянтинівка, оскільки з висновку за результатами перевірки звернення ОСОБА_1 за фактом пошкодження автомобіля від 29.12.2014 року вбачається, що свідків та очевидців події працівниками ОВС встановлено не було, в той час як ОСОБА_6 був понятим при складанні протоколу огляду місця події, тобто мав можливість повідомити слідчому про те, що він бачив, але не зробив цього, тому його пояснення в судовому засіданні при розгляді цивільної справи суд ставить під сумнів.

По-третє, на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачем надано суду копію замовлення №КТ0323/036 від 23.03.2015 року, відповідно до якого вартість робіт та матеріалів, необхідних для фарбування автомобіля НОМЕР_2 складає 10500,00 грн., але суд не приймає надане замовлення як документ, що підтверджує розмір заподіяних збитків, оскільки замовлення само по собі не свідчить про факт виконання робіт та внесення за ці роботи і матеріали коштів. Будь-яких інших документів на підтвердження розміру збитків суду не надано. Позивачу було розяснено судом його право заявити клопотання про призначення експертизи для встановлення розміру заподіяних збитків, але він таким правом не скористався.

По-четверте, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди.

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 не надав суду будь-яких належних і допустимих доказів розміру заподіяних матеріальних збитків, наявності та розміру моральної шкоди, не довів вини працівників КП «ЖЕК №6» у заподіянні механічних пошкоджень автомобілю, і взагалі не має права на отримання відшкодування матеріальних збитків, оскільки не є власником пошкодженого автомобіля, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити у повному обсязі через безпідставність та необґрунтованість таких вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Колективного підприємства «Житлово-експлуатаційна контора №6» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: