У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - відділ державної виконавчої служби Миргородського міськрайонного управління юстиції, про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 лютого 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13 березня 2013 року, її було зобов'язано звільнити проїзд загального користування між будинковолодіннями АДРЕСА_1 від металевих воріт та хвіртки, розташованих в проїзді до домогосподарства ОСОБА_6, та не перешкоджати останньому у користуванні вказаним проїздом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 липня 2013 року вищезазначені судові рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 18 березня 2014 року рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6

Під час розгляду справи у судах різних інстанцій ОСОБА_5, син ОСОБА_6, самочинно демонтовано металеві ворота і хвіртку.

Посилаючись на наведене, позивач просила суд зобов'язати ОСОБА_5 встановити металеві ворота та хвіртку на проїзді між будинковолодіннями АДРЕСА_1 та стягнути з останнього на свою користь 24 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 14 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 відновити в проїзді між будинковолодіннями АДРЕСА_1 металеві ворота та хвіртку, які демонтовані 18 червня 2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_5, на користь ОСОБА_4 2 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши обставини справи та давши належну оцінку наявним у справі доказам, обґрунтовано виходив із того, що позивачем доведено позовні вимоги належними та допустимими доказами.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
В.П. Гончар Д.О. Остапчук