АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 606/619/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Малярчук В.В.
Провадження № 22-ц/789/1050/15 Доповідач - Ткач З.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про визнання договору недійсним та повернення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про визнання договору недійсним та повернення коштів.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 12 листопада 2014 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" було укладено договір фінансового лізингу№ 01/14-00450 з додатками, згідно якого предметом лізингу по даному договору є: автомобіль Hundai Tucson 2.0 MT GL, вартістю 220300,00 грн.

З метою отримання предмету лізингу, ним, відповідно до умов договору, були сплачені кошти:

22030 грн. 00 коп. - комісія за організацію та оформлення договору;

110000 грн. 00 коп. та 150 грн.- сума лізингу;

6609 грн.00 коп. - комісія за передачу предмету лізингу;

Окрім того, він поніс витрати пов'язані з перерахуванням вищевказаних сум: комісію за прийом платежів згідно тарифів банку в розмірі 176 грн. 24 коп., 880 грн.00 коп., 52 грн. 87 коп. та 10 грн. 00 коп., та судові витрати.

Проте, відповідач відмовився передати йому предмет лізингу у строк та на умовах, передбачених договором, та на його вимогу відмовився повергнути сплачені за договором кошти.

Вважає, що вказаний договір є незаконним з моменту його вчинення, з наступних підстав.

Він введений відповідачем в оману щодо умов виконання договірних зобов'язань, оскільки відповідач відмовився передати у користування предмет лізингу.

Договір не містить умов, які б передбачали захист його прав та інтересів як споживача, та не містить гарантій на придбання обладнання чи устаткування.

Договір не передбачає можливості його розірвання та повернення сплачених коштів з ініціативи лізингоодержувача у випадку порушення договірних зобов'язань Лізингодавцем.

Договір містить несправедливі умови право Лізингодавця в односторонньому порядку збільшити вартість предмету лізингу, без надання лізингоодержувачу права вибору, окрім як доплатити різницю вартості.

У договорі відсутні обов'язкові умови: не визначений розмір щомісячних лізингових платежів, не вказано в кого саме лізингодавець придбає товар, не визначено конкретний порядок та місце отримання товару, умови страхування траспортного засобу, строк виконання зобов'язань відповідача.

Крім того позивач зазначав, що правочин є нікчемним, оскільки:

вчинено з використанням відповідачем нечесної підприємницької практики (Закон України "Про захист прав споживачів"),

сторонами недодержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору ( ч.2 ст. 215, ч.1 ст. 220 ЦК України).

З вищенаведених підстав просив суд визнати договір недійсним та стягнути з відповідача в його користь всі фінансові витрати, які він поніс для виконання умов договору.

Рішенням Теребовлянського районного суду від 27 травня 2015 року вирішено: Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про визнання договору недійсним та повернення коштів задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу №01/14-00450 від 12 листопада 2014 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу №01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 22030 грн. 00 коп. - вартість предмета лізингу.

Стягнути з ТОВ Лізингова компанія Автофінанс в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу №01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 110000 грн. 00 коп. - сума лізингу.

Стягнути з ТОВ Лізингова компанія Автофінанс в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 6609 грн.00 коп. - комісія за передачу ПЛ.

Стягнути з TOB «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 150 грн.00 коп.

Стягнути з TOB «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 комісію за прийом платежів згідно тарифів банку сплачену по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 176 грн. 24 коп.

Стягнути з TOB «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 комісію за прийом платежів згідно тарифів банку сплачену по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 880 грн.00 коп.

Стягнути з TOB «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 комісію за прийом платежів згідно тарифів банку сплачену по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в сумі 52 грн. 87 коп. та 10 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" просить скасувати рішення Теребовлянського районного суду від 27 травня 2015 року, постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Посилався на те, що, суд помилково встановив, факт відмови відповідачем виконувати покладені Договором зобов'язання з оскільки від предмет лізингу не був переданий позивачі через невиконання ним договірних зобов'язань. Висновок суду про те, що договір фінансового лізингу, укладений з позивачем, підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню, не ґрунтується на законі. Крім того, суд помилково з відповідача стягнув кошти, оплачені позивачем як комісія за послуги банку, які не були доходами відповідача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 12 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та TOB Лізингова компанія «Автофінанс» укладений договір № 01/14-00450 з додатками фінансового лізингу, згідно якого предметом договору є автомобіль Hyundai Tucson 2.0 МТ GL вартість 220300 грн. 00 коп..

Згідно додатку №2 передбачений авансовий платіж 110150 грн. 00 коп. комісія за передачу ПЛ - 6609 грн. 00 коп., щомісячний платіж - 2620 грн. 46 коп.

На виконання умов договору ОСОБА_1 були сплачені наступні кошти:

22030 грн. 00 коп. - комісія за організацію та оформлення договору;

110000 грн.00 коп. - авансовий платіж вартості предмета лізингу;

6609 грн.00 коп. - комісія за передачу предмета лізингу;

150 грн.00 коп., - платіж вартості предмета лізингу;

Окрім того, позивачем сплачувалась комісія за прийом платежів згідно тарифів банку в розмірі 176 грн. 24 коп., 880 грн.00 коп., 52 грн. 87 коп. та 10 грн. 00 коп.( а.с.23-26).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив із того, що укладений сторонами 12 листопада 2014 року договір фінансового лізингу№ 01/14-00450 не був нотаріально посвідчений, а тому відповідно до закону є нікчемним.

Однак з цим висновком колегія суддів не погоджується.

Згідно ст. 6 Закону України Про фінансовий лізинг договір лізингу має бути укладений в письмові формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правовідносини, що виникають із договору лізингу, регулюються параграфом 6 глави 58 ЦК України, в якому відсутні положення щодо обов'язковості нотаріального посвідчення такого договору.

Суд першої інстанції, визнаючи договір фінансового лізингу недійсним (нікчемним), оскільки він нотаріально не посвідчений, керувався ст.799 ЦК України, відповідно до якої договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Однак суд не взяв до уваги те, що вказана стаття є складовою параграфа 5 глави 58 ЦК України, який регулює відносини, що виникають із найму (оренди) транспортного засобу. Спір у вказаній справі випливає з правовідносин, які мають окреме регулювання, крім того, у правовідносинах є спеціальний закон - Закон України Про фінансовий лізинг, згідно якого нотаріальне посвідчення такого договору не є обов'язковим.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про нікчемність договору через його невідповідність вимогам ч.2 ст. 215, ч.1 ст. 220 ЦК України є необґрунтованим.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду щодо розгляду позовних вимог, заявлених з інших підстав, зазначених в позовній заяві, не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено помилку у застосуванні норм матеріального права, тому постановлене ним судове рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору нікчемним з підстав передбачених ч.2 ст. 215, ч.1 ст. 220 ЦК України та повернення коштів.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И р і ш и Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2015 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про визнання договору недійсним та повернення коштів, - відмовити.

Рішення колегії може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: