Справа № 331/2441/15-ц
Провадження № 2/331/857/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Чистяковій К.С. , Пакуло В.С.

за участю позивача ОСОБА_1

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5В

розглянувши в відкритому судовому засіданні засіданні у залі суду у м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просив визнати недійсною заяву ОСОБА_1 про відмову від спадщини, зареєстровану приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 08.05.2014 року за № 50 в рамках спадкової справи № 14/2014 відкритої після смерті 16.11.2013 року ОСОБА_7 , та визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що він є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_7, померлої 16.11.2013 року. 08.05.2014 року не усвідомлюючи значення своїх дій він під впливом обману, насильства , тяжких обставин і на край невигідних для себе умовах відмовився від спадщини, підписавши відповідну заяву, внаслідок чого йому було відмовлено нотаріусом в оформленні спадкових прав, і відповідач на сьогоднішній день заявив про свої спадкові права.

В судовому засіданні позивач та його представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Крім того, позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що в лютому 2014 року невстановлені особи примусово вивезли його на якусь квартиру , де відібравши паспорт та ключі від спірної квартири , протримали його два тижні . Після цього, він врятувавшись, був наляканий . Коли відповідач ОСОБА_4 приїхав до нього , він йому пояснив, що з метою збереження спадщини у вигляді квартири, йому необхідно звернутися до нотаріуса та відмовитися від спадщини. Довірившись відповідачу, та для того, щоб в подальшому не було посягань на квартиру, і щоб її не відібрали за наявні у нього борги перед банком, він перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння , в нотаріальній конторі написав заяву про відмову від спадщини. Потім він передумав та зрозумів, що бажає прийняти спадщину. З цією метою він зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 влітку звертався до нотаріуса та запитував , чи можливо анулювати заяву, однак отримав негативну відповідь.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав , в задоволенні позову просив відмовити. Суду пояснив, що позивач є рідним сином його померлої сестри ОСОБА_7. За життя його сестра просила турбуватися про племінника, оскільки він вів асоціальний спосіб життя, був втягнутий в аферу з кредитами, наслідок чого заборгував банкам більше 200 000 гривень. Через вимоги колекторських компаній, його сестра вмовила ОСОБА_1 відмовитися від спадщини після смерті батька, а сама оформила спадщину на себе. Після смерті матері в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 став проживати зі своєю співмешканкою ОСОБА_8.

12 лютого 2014 року ОСОБА_1 зник та був відсутній протягом двох тижнів . Відповідно до пояснень ОСОБА_8 , його вивезли з квартири працівники міліції, які також намагалися виселити її з квартири. Завдяки особисто здійснених ним пошуків та виступу у засобах масової інформації , ОСОБА_1 знайшли. До теперішнього часу, особи, що були причетні до викрадення племінника не покарані.

Після вказаних подій він неодноразово зустрічався з позивачем , і останній просив йому допомогти вирішити питання щодо спадщини у вигляді квартири, оскільки боявся, що через наявні кредити він втратить квартиру.

Він звернувся до нотаріуса за консультацією, а 22 квітня 2014 року , вони разом з ОСОБА_1 прийшли до нотаріальної контори. Нотаріусом їм була надана консультація, і враховуючи, що у ОСОБА_1 на той час був відсутній паспорт, він, за порадою нотаріуса, написав від руки заяву про відмову від спадщини та направив її до нотаріальної контори поштою.

Потім , коли ОСОБА_1 отримав паспорт, 08 травня 2014 року, позивач в його присутності та в присутності нотаріуса ОСОБА_6 написав заяву про відмову від спадщини. При цьому позивач розумів значення своїх дій, його поведінка була адекватною, а нотаріусом було роз»яснено позивачу право в шестимісячний термін відкликати заяву .

Оскільки він не примушував ОСОБА_1 відмовлятися від спадщини, останній вчинив вказані дії добровільно, вважає позов надуманим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача позов не визнала, зазначивши, що позивачем не надано належних та допустимих доказів для визнання заяви від 08.05.2014 року про відмову від спадщини недійсною . Крім того, зазначила, що вказана спірна заява не є первісною відмовою позивача від спадщини, а лише засвідченням підпису позивача в заяві про відмову від спадщини, яку він направив до нотаріальної контори поштою 22.04.2015 року.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 позов не визнала. Свої заперечення обґрунтувала тим, що 22 квітня 2014 року до неї звернувся ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з приводу оформлення спадщини після смерті 16.11.2013 року ОСОБА_7. Зі слів ОСОБА_1 їй стало відомо, що він має велику кількість боргів перед кредитними установами та побоюється, що на все його майно, в тому числі на успадковану квартиру буде накладено стягнення, а тому він бажає відмовитися від прийняття спадщини , щоб зберегти квартиру та оформити її на брата померлої ОСОБА_4. Через те, що у ОСОБА_1 не було оригіналу паспорту, нею як нотаріусом було відмовлено в засвідчені справжності підпису позивача на заяві про відмову у прийнятті спадщини, однак на питання позивача йому було роз»яснено можливість направити заяву до нотаріальної контори поштою , щоб не пропустити строк для подання вказаної заяви, який закінчувався 16.05.2014 року.

24.04.2014 року нею на підставі заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_7, крім того в той же день поштою була отримана заява ОСОБА_1 про відмову від спадщини після смерті матері. Конверт був підписаний ОСОБА_1 власноручно. 28.04.2014 року ОСОБА_1 було надіслане повідомлення про те, що його заява отримана в строк, але не оформлена належним чином , через що йому необхідно звернутися до нотаріуса для засвідчення справжності підпису на заяві про відмову від прийняття спадщини.

08 травня 2014 року , у встановлений законом строк ОСОБА_1 звернувся до неї особисто з заявою про відмову від прийняття спадщини. Нею, як нотаріусом , було встановлено його дієздатність. Особа не знаходилась в алкогольному, наркотичному , токсичному сп»янінні, а також під опікою, патронажем. ОСОБА_1 були роз»яснені норми діючого законодавства, та те, що відмова від спадщини є безумовною, але може бути відкликана протягом строку встановленого для її прийняття.

Влітку 2014 року ОСОБА_1 звертався до неї з жінкою, яку назвав дружиною, з метою переконатися , чи дійсно ОСОБА_1 встиг у встановлений строк відмовитися від спадщини .

Також, третя особа повідомила, що ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, та надав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка була видана нотаріусом ОСОБА_9 його представнику ОСОБА_3 поза межами її повноважень, оскільки останньою спадкова справа не заводилася.

В подальшому, третя особа, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явилася, через що справу, на підставі ст. 169 ЦПК України , було закінчено розглядом у її відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що він проживає в спірній квартирі з 1978 року, іншого житла не має. Після смерті матері він зірвався, зловживав спиртними напоями. Перед початком 2014 року до нього приходили працівники міліції, з»ясували, чи є в нього родичі, пропонували випити, однак він відмовився. В лютому 2014 року працівники міліції прийшли виселяти його співмешканку ОСОБА_8, потім забрали його з собою, і спочатку відвезли до райвідділу міліції, а в подальшому на Кічкас, в невідому квартиру, де сказали, що він повинен робити, те, що йому скажуть. Потім його відвезли на пл. Волі, де тримали його примусово в квартирі . З цієї квартири він втік.

Через зазначені події він зазнав стресу, боявся виходити з дому. В ході спілкування з дядьком останній йому порадив написати заяву про відмову від спадщини. Він погодився, оскільки помилявся, боявся , що позбудеться квартири. В цей час він дуже зловживав спиртними напоями. Коли він писав у нотаріуса заяву про відмову від спадщини, то перебував у нервовому збудженні, не був впевнений чи правильно він зробив. Заяву про відмову від спадщини він вперше відправив поштою, особисто підписавши конверт, оскільки в нього не було паспорта.

Коли приходив вдруге до нотаріуса, щоб написати заяву про відмову від спадщини, він хвилювався, не знав , чи правильно він вчиняє .

Вважає, що його обманули, оскільки відмовившись від спадщини, після розмови з ОСОБА_8 він зрозумів, що зробив неправильно, крім того, він не зрозумів, яким чином можна відкликати заяву. При написанні заяви про відмову від спадщини, насильства до нього не застосовувалося .

Допитана в якості свідка представник позивача ОСОБА_3 пояснила, що познайомилася з ОСОБА_1 на ринку «Анголенко» на початку 2015 року. Вона запропонувала йому працювати у неї. З початку він зловживав спиртним, однак на теперішній час завдяки їй став працювати та кинув пити. Зі слів ОСОБА_1 їй стало відомо, що його дядько погрожував виписати його з квартири, розповідав йому, що банк заволодіє його квартирою , через що він написав заяву про відмову від спадщини. Вона вирішила йому допомогти і з цією метою за дорученням позивача зверталася до нотаріуса та до суду для захисту спадкових прав ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є експертом криміналістом зі стажем роботи 29 років. На підставі наданого ОСОБА_3 запиту , він здійснював дослідження підпису ОСОБА_1 на копії заяви про відмову від спадщини від 08.05.2014 року. В ході дослідження ним було встановлено, що вірогідно на спірній заяві підпис виконано ОСОБА_1, і можливо цей підпис було виконано в якихось незвичайних умовах чи незвичайному стані. Комплекс ознак у підписі може свідчити про те, що він міг бути виконаний в якійсь незвичній позі, або в стані наркотичного чи алкогольного сп»яніння.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_10, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. Якщо заповідач підпризначив спадкоємця, особа, на ім'я якої складений заповіт, може відмовитися від спадщини лише на користь особи, яка є підпризначеним спадкоємцем. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Його мати ОСОБА_7, померла 16 листопада 2013 року (а.с.7, 8).

Після смерті ОСОБА_7 залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2, яка належить їй на підставі свідоцтва №148 про право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2007, договору дарування від 20.11.2007 (а.с.9-13).

22.04.2014 року ОСОБА_1 направив на адресу приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 заяву про відмову від спадщини після смерті матері ОСОБА_7 , яка надійшла до нотаріуса 24.04.2014 року (а.с.47).

28.04.2014 року нотаріусом було надіслано позивачу повідомлення про необхідність звернення до нотаріуса для засвідчення справжності підпису на заяві про відмову від спадщини (а.мс.57).

Заявою від 08 травня 2014 року встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від спадщини після смерті матері , і нотаріусом було перевірено дієздатність ОСОБА_1, та справжність його підпису (а.с.58).

Згідно пункту 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 , письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Не допускається прийняття заяв про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяв про їх відкликання, складених від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. Неповнолітня особа має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, за відсутності заяви від їх імені про відмову від спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини або про відмову від неї, може відкликати її протягом строку, установленого для прийняття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що фактично ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини 22 квітня 2014 року , а 08 травня 2014 року, нотаріусом лише було засвідчено справжність його підпису на заяві про відмову від спадщини.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати недійсною заяву ОСОБА_1 про відмову від спадщини від 08 травня 2014 року з підстав визначених ст. ст. 225,229,230,231, 233 ЦК України, однак суд не може погодитися з такими доводами позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року N 9 встановлено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Разом з тим, незважаючи на роз»яснення сторонам вказаних норм законодавства, позивачем та його представниками вказаного клопотання про призначення судової - психіатричної експертизи заявлено не було , посилання на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в наркологічному диспансері (а.с.108) , та висновок спеціаліста від 14.04.2015 року № 200, який зроблений на підставі копії заяви про відмову від спадщини, та яким встановлено що окремі діагностичні ознаки підпису та короткого рукописного тексту можуть свідчити про виконання дослідженого підпису в якихось незвичайних умовах ( поза, матеріали, обмежений зоровий контроль) чи незвичайному стані ( роздратованість, висока температура чи тиск, нервові захворювання, алкогольне чи наркотичне сп»яніння та ін.) (а.с.77-78), не є належними та допустимими доказами за змістом ст. ст. 57,59 ЦПК України для встановлення тієї обставини , що заява про відмову від спадщини від 08.05.2015 року написана ОСОБА_1 в стані , коли він не міг усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Крім того, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсною заяви про відмову від спадщини на підставі ст. 229 ЦПК України, оскільки відповідно до пояснень допитаного в якості свідка ОСОБА_1, він написав заяву про відмову від спадщини з метою, щоб у нього не відібрали квартиру банківські установи, однак за змістом ст. 229 ЦПК України помилка внаслідок незнання закону , чи неправильного його тлумачення не є підставною для визнання правочину недійсним.

Також, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсною заяви про відмову від спадщини від 08.05.2015 року з підстав вчинення вказаного правочину під впливом обману , відповідно до ст. 230 ЦК України, оскільки за змістом ст. 202, ст. 1274 ЦК України відмова від спадщини є одностороннім правочином, а норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів ( п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року N 9).

Оскільки допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 докладно пояснив в судовому засіданні обставини , за яких ним було надіслано 22.04.2015 року до нотаріальної контори поштою заяву про відмову від спадщини, а в подальшому написана вказана заява 08.05.2015 року , суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання оспорюваного правочину недійсним з підстав визначених ст. 231 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 стверджував , що самостійно прибув 08 травня 2015 року до нотаріальної контори , де зустрівся з відповідачем , насильство до нього в цей час не застосувалося. Будь-яких інших доказів того, що заява була ним написана під впливом насильства, суду не надано.

За змістом ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року N 9 правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що фактично відмова від спадщини після смерті матері ОСОБА_1 була здійснена 22 квітня 2014 року , доказів того, що вчиняючи оспорюваний односторонній правочин він мав загрозу втратити житло , або вчинив вказаний правочин під впливом інших тяжких обставин, суду не надано. При цьому, суд зазначає, що заява до правоохоронних органів про те, що дядько позивача намагався шахрайським шляхом заволодіти його квартирою, була надана ОСОБА_1 вже після подання позову до суду (а.с. 109).

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

04.12.2015