Справа № 307/2461/15-ц
Провадження № 2/307/1440/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 жовтня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., представника позивача Жмурко Н.В., прокурора Дьолога Я.В., відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом органу опіки і піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки і піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що на розгляді у комісії з питань захисту прав дитини Тячівської райдержадміністрації знаходилися матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначає, що дитина Розпорядженням голови Тячівської районної державної адміністрації № 392 від 22 липня 2015 року вилучена з сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та влаштована до обласного притулку для дітей, оскільки батьки зовсім не цікавляться її вихованням. Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків, вихованням дитини не займаються, не цікавляться її здоров'ям та навчанням, матеріально не підтримують. Висновком органу опіки та піклування Тячівської державної адміністрації від 22 липня 2015 року № 191 дано згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відносно їх неповнолітнього сина. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини, просить позов задовольнити. Зазначила, що відповідачі навіть не зареєстрували народження свого сина ОСОБА_8, і цим була вимушена займатися служба у справах дітей. Крім цього зазначила, що сестра неповнолітнього ОСОБА_8 мала бажання відвести його на море на відпочинок, однак відповідач ОСОБА_2 безпідставно заборонив ОСОБА_8 їхати на відпочинок, хоча сам не має жодної можливості відвести сина на відпочинок.

Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що батьки не здатні займатися вихованням свого сина, внаслідок чого він двічі знаходився на лікуванні з алкогольним сп'янінням.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що все що зазначено в позові не відповідає дійсності. Він займається вихованням сина та забезпечує його матеріально. На відпочинок на море сина з сестрою ОСОБА_4 не відпусти, оскільки остання була в стані вагітності. Причини перебування неповнолітнього сина в лікарні через алкогольне отруєння, не пояснив. Також зазначив, що його хочуть позбавити батьківських прав лише для того, щоб сільська рада забрала у нього будинок.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечила та зазначила, що все що зазначено в позові не відповідає дійсності і вона займається вихованням сина та забезпечує його матеріально.

Вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до даних свідоцтва про народження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками зазначені відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Розпорядженням голови Тячівської районної державної адміністрації № 392 від 22 липня 2015 року ОСОБА_8 вилучений з сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і влаштований до обласного притулку для дітей, оскільки умови проживання загрожують життю та здоров'ю дитини.

Із актів обстеження житлово-побутових умов від 23 березня 2012 року, 10 травня 2012 року, 17 лютого 2014 року, 21 жовтня 2014 року, 26 червня 2015 року, 15 липня 2015 року, 28 вересня 2015 року вбачається, що в житловому приміщенні де проживає сім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які ведуть аморальний спосіб життя, антисанітарні умови, часто відсутній запас їди, відсутнє електропостачання будинку, відсутні будь-які умови для розвитку дитини.

Згідно довідок Тячівської районної лікарні № 1 від 16 жовтня 2013 року та 15 червня 2015 року, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15 жовтня 2013 року по 16 жовтня 2013 року та з 13 червня 2015 року по 15 червня 2015 року знаходився в дитячому відділення лікарні з приводу алкогольного отруєння.

Із листа притулку для дітей від 31 серпня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 відвідуючи свого сина ОСОБА_8 перебувала в стані алкогольного сп'яніння та конфліктувала з вихователями та медичними працівниками.

Із характеристики учня Бедевлянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_8 вбачається, що батьки ним не цікавляться. Він часто приходив до школи неохайним. При спробі проінформувати батька про стан дитини, останній реагував на це емоційно та вступав у конфлікт з вчителем. При відвіданні представників школи та Бедевлянської сільської ради місця проживання ОСОБА_8 було виявлено, що в хаті відсутня електроенергія та відсутня їжа. Також був випадок, коли малолітній ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Із характеристики ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, вбачається, що він характеризується негативно.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що працює в Бедевлянській сільській раді, і відвідувала сім'ю відповідачів через те, що їх неповнолітній син перебував у лікарні через алкогольне отруєння. Житло відповідачів було брудним. Неповнолітній ОСОБА_8 часто ходить в брудному одязі. Відповідач ОСОБА_3 часто перебуває в запоях.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що працює соціальним педагогом в Бедевлянській ЗОШ. Сім'я відповідачів є неблагополучною та не забезпечує жодних умов для розвитку дитини. Неповнолітній ОСОБА_8 часто приходить до школи неохайним, в брудному одязі, часто пропускає навчання. Крім цього, ОСОБА_8 їй говорив, що не хоче бути з своїми батьками. Вважає, що відповідачі не здатні займатися вихованням своїх дітей.

Згідно до висновку органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 22 липня 2015 року за №191 відповідачі ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно своїх дітей.

Цим же рішенням дано згоду на позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

У поданій позовній заяві і в судовому засіданні представник позивача зазначила, що відповідачі сином не піклуються, внаслідок чого він є недоглянутим.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, а саме, покази свідків, акти обстеження житлово-побутових умов відповідачів, висновок органу опіки і піклування Тячівської райдержадміністрації від 22 липня 2015 року за № 191, характеристики, безсумнівно свідчать про ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків щодо виховання сина і свідоме нехтування ними цими своїми обов'язками.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідачі не надали суду жодного доказу.

А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів неповнолітнього сина відповідачів, позов слід задовольнити і позбавити їх щодо нього батьківських прав.

Судові витрати слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 ч.1 п.2, 180 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя АДРЕСА_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительку АДРЕСА_1, батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Ніточко