Справа № 368/1108/15-ц
Провадження № 2/368/407/15
Рішення

іменем України

"21" грудня 2015 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

з участю прокурора Карнова А.О., Павлика В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кагарлику справу за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до ОСОБА_1 управління Држгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2, фермерського господарства «Мекешко», третя особа Управління Держгеокадастру у Кагарлицькому районі, державна реєстраційна служба Кагарлицького РУЮ про визнання недійсними наказів та договорів оренди землі,

встановив :

Позивач - Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що наказом ГУ Держземагенства у Київській області від 07.10.2014 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Горохівської сільської ради орієнтовним розміром 20 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

У подальшому наказом ОСОБА_1 управління Держземагентства у Київській області від 28.10.2014 № 10-8725/15-14-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 та надано в оренду земельної ділянки загальною площею 20,0000 га (кадастровий номер :04:312:0003) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 49 років.

На підставі вказаних наказів між ОСОБА_1 управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника управління Держземагентства у Кагарлицькому районі ОСОБА_3JI. 22.01.2015 укладено з фізичною особою ОСОБА_2 договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:312:0003.

Вищезазначений договір оренди землі 26.01.2015 зареєстрований Реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області.

Середньо визначена нормативна грошова оцінка 1 га вказаної категорії землі по Київській області з урахуванням коефіцієнта індексації становить 532836,00 грн. У свою чергу, вартість земельних ділянок площею 20 га становить 10656720 грн.

Позивач вважає, що наказ ОСОБА_1 управління Держземагенства у Київській області прийнятий з порушенням вимог земельного законодавства, а саме в клопотанні про надання дозволу на розробку документації із землеустрою не обґрунтовано розміру вищевказаної земельної ділянки з урахуванням можливості її обробітку, не зазначено при цьому самі перспективи діяльності фермерського господарства.

Крім того, Наказом ГУ Держземагенства від 28.10.2014 року №10-8725/15-14-сг надано в оренду земельну ділянку без підтвердження ОСОБА_2 значного досвіду роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі.

15.02.2014 року ОСОБА_2 було створено ФГ «Мекешко», яке 27.03.2015 року уклало договір суборенди землі з ТОВ «Фрукти та овочі Київщини».

Порушення порядку відведення земельних ділянок, передбачених Земельним Кодексом України та Законом України «Про фермерське господарство», позивач вважає є підставою для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок.

Позивач вважає, що в даному випадку порушуються інтереси держави, оскільки незаконне прийняття оскаржуваних наказів суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні.

А тому Перший заступник прокурора Київської області просить визнати недійсними та скасувати накази ГУ Держземагенства від 7.10.2014 року та 28.10.2014 року; та визнати недійсними договір оренди між ОСОБА_1 Управлінням Держземагенства у Київській області та ОСОБА_2 від 26.10.2015 року та договір суборенди землі, укладений між ФГ «Мекешко» та ТОВ «Фрукти та овочі Київщини». Зобов»язати ОСОБА_2 повернути ГУ Держземагенства у Київській області земельну ділянку площею 20 га, ( кадастровий номер :04:312:0003), яка розташована на території Горохівської сільської ради.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_1 управління Держземагенства ОСОБА_4 проти позову заперечила і суду пояснила, що ОСОБА_2 до клопотання про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства площею 20,00 га, яка розташована на території Горохівської сільської ради, додано усі визначені законодавством документи, передбачені для отримання земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, а саме: клопотання, відповідні обґрунтування, графічні матеріали, копія трудової книжки із записом про прийняття на роботу на посаду головного агронома ТОВ «Сади Київщини».

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 проти позову заперечила і суду пояснила, що в проекті землеустрою, що зберігається в Управлінні Держземагентства у Кагарлицькому районі, міститься обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням можливості їх обробітку. Окрім того, в поданих на розгляд до ОСОБА_1 управління документах міститься копія трудової книжки із записом про прийняття на роботу на посаду головного агронома ТОВ «Сади Київщини». Твердження заступника прокурора про відсутність значного досвіду роботи є безпідставним, оскільки приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «про фермерське господарство», передбачено альтернативу надання або документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Жодна норма чинного законодавства не містить та не передбачає необхідності підтвердження значного досвіду роботи у сільському господарстві. А тому просить в позові відмовити.

Представник ТОВ «Фрукти та овочі Київщини» проти позову заперечив і суду пояснив, що договір суборенди землі укладений відповідно до вимог земельного законодавства.

Представники третіх осіб Управління Держгеокадастру в Кагарлицькому районі та реєстраційна служба Кагарлицького РУЮ в судове засідання не з»явились, про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з слідуючих підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів, уповноважений розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення державної власності (відповідно до чинної редакції ст. 122 ЗКУ) на сьогодні в України є - Державне агентство земельних ресурсів України та його територіальні органи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 управління Держземагентства в Київській області, що є територіальним органом Держземагентства України, відповідно належним розпорядником земель сільськогосподарського призначення, з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Горохівської сільської ради Кагарлицького району Київської області орієнтовним розміром 20,0000 га з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Наказом ГУ Держземагенства у Київській області від 07.10.2014 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Горохівської сільської ради орієнтовним розміром 20 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності. На замовлення відповідача ТОВ «Компанія Моноліт плюс» було розроблено проекти землеустрою щодо відведення йому земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства. При поданні заяви до ОСОБА_1 управління Держземагентства у Київській області, ОСОБА_2 зазначено всі необхідні відомості та надані всі передбачені законодавством документи з обґрунтуванням необхідності відведення земельної ділянки, а тому підстав для відмови у задоволені такої заяви у ОСОБА_1 управління не було.

У подальшому наказом ОСОБА_1 управління Держземагентства у Київській області від 28.10.2014 № 10-8725/15-14-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_2 та надано в оренду земельну ділянку загальною площею 20,0000 га (кадастровий номер :04:312:0003) із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 49 років.

На підставі вказаних наказів між ОСОБА_1 управлінням Держземагентства у Київській області в особі начальника управління Держземагентства у Кагарлицькому районі ОСОБА_3JI. 22.01.2015 укладено з фізичною особою ОСОБА_2 договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :04:312:0003.

Вищезазначений договір оренди землі 26.01.2015 зареєстрований Реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області.

15.02.2014 року ОСОБА_2 було створено ФГ «Мекешко», яке 27.03.2015 року уклало договір суборенди землі з ТОВ «Фрукти та овочі Київщини». Ухвалою Кагарлицького райсуду від 21.12.2015 року провадження в даній справі в частині визнання недійсним договору суборенди землі, укладений між ФГ «Мекешко» та ТОВ «Фрукти та овочі Київщини» від 27.03.2015 року, який зареєстрований державним реєстратором Реєстраційної служби Кагарлицького РУЮ 9.04.2015 року закрито, так як спір підлягає розгляду господарським судом.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства у клопотанні повинно бути зазначено: бажаний розмір і місце розташування земельної ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. Аналіз зазначеної правової норми дає підстави вважати, що Законом України «Про фермерське господарство» не передбачено права відмови громадянам у прийнятті їх заяви про надання земельної ділянки для створення фермерського господарства у зв'язку з недотриманням правил, передбачених ч.1 ст.7 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення щодо відведення відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства було прийняте центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин - ГУ Держземагентства України у Київській області, відповідно до повноважень, передбачених ст.ст.122,123 ЗК України та у порядку встановленому ст.ст.26-28,50 ЗУ «Про землеустрій», ст.186-1 ЗК України та ст.ст.1,2,7 Закону України «Про фермерське господарство».

З трудової книжки ОСОБА_2, додатної до матеріалів справи, вбачається, що останній з 05.05.2014 року працює в ТОВ «Сади Київщини» на посаді головного агронома аграрного сектора, тобто до отримання земельної ділянки та створення фермерського господарства.

Безпідставним суд вважає посилання позивача на ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 не надав документів про досвід роботи в сільському господарстві, що передбачено ст..7 Закону України «Про фермерське господарство», поскільки перелік документів, що підтверджують досвід роботи в сільському господарстві, затверджується Кабінетом Мністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Враховуючи відсутність заствердженого переліку документів про досвід роботи в ссільському господарстві, з поміж інших вимог Закону, є достатньою підставою для отримання земельної ділянки в оренду.

Суд також вважає помилковим посилання позивача на ту обставину, що передача зазначеної земельної ділянки ОСОБА_2 відбулася із порушенням вимог Закону, оскільки, звертаючись до ГУ Держземагенства у Київській області про надання у користування спірної ділянки, він у своїй заяві обґрунтовував й необхідність одержання землі у зазначених заявником розмірах для створення фермерського господарства, розмір земельної ділянки визначив з урахуванням перспектив діяльності її майбутнього фермерського господарства та додав до заяви необхідні документи. Окремого ж письмового викладення конкретних перспектив діяльності фермерського господарства закон від заявника не вимагає.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Отже, ця норма закону передбачає, що фермерське господарство, як форма підприємницької діяльності громадян, використовує для отримання прибутку земельні ділянки (без обмежень знаходження в єдиному масиві), які надані для ведення фермерського господарства.

Окрім зазначеного, позивачем також не доведено факту порушення інтересів держави у зв'язку з прийняттям ГУ Держземагентства у Київської області спірних наказів, оскільки спірна земельна ділянка і надалі залишається в державній власності, а відповідачу ОСОБА_2 на підставі укладених договорів оренди вони передані лише у строкове платне користування для їх обробітку.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України « Про оренду землі» іншими правовими актами , прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі ( ст.2 Закону України « Про оренду землі»)

Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, що передбачено ст. 13 Закону України «Про оренду землі» та ст..792 ЦК України, ч. 8 ст. 93 Земельного кодексу України.

Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Отже, правовою підставою для укладення спірних договорів оренди є накази ОСОБА_1 управління Держземагентства у Київській області.

Поскільки судом не було встановлено порушення порядку відведення земельної ділянки згідно вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство», а позивачем не надано доказів недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, а також того, що в договорі оренди землі відсутні будь-які істотні умови, то підстав для визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, суд не вбачає.

Таким чином, суд вважає, що порушень вимог чинного земельного законодавства з боку ГУ Держземагентства у Київської області чинного законодавства України при видачі спірних наказів і наданні у строкове користування відповідачу зазначених ділянок, та визнання недійсними договору оренди, які б давали суду підстави для задоволення позовних вимог, позивачем не надано, то суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст.10,11, 209,212, 214-215, 218 ЦПК України, ст..1,2,7, Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст.122,123,186-1 ЗК України ст. 1 Закону України «Про оренду землі», суд,-

вирішив:

В позові Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до ОСОБА_1 управління держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2, фермерського господарства «Мекешко», третя особа Управління Держгеокадастру у Кагарлицькому районі про визнання недійсними наказів та договорів оренди землі, відмовити.

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 223 ч.1 ЦПК України

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 10 днів.

Суддя : Т.Є.Іванюта