Справа № 354/365/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1608/2015
Головуючий у 1 інстанції Гандзюк Д. М.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Капущак С.В.

з участю позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 та представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Яремчанського міського суду від 10 червня 2015 року про повернення позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними правовстановлюючих документів на нерухоме майно та визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними правовстановлюючих документів на нерухоме майно та визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 29.05.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 10 червня 2015 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що вона є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначив, що залишивши його позовну заяву без руху для усенення недоліків та в наступному повернувши позовну заяву, суд не виконав п. 7 постанови №2 пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільногопроцесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в якому вказано, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Апелянт вказав, що судом не прийнято до уваги його пояснення в якості виправлення недоліків. Також зазначив, що до позовної заяви подавалися копії документів, які йому вдалося зібрати. Проте, частину документів, у видачі яких йому було відмовлено, він не подав, а тому просив суд відповідно до ст. 137 ЦПК України витребувати дані докази.

Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд виходив з вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України, зазначивши, що недоліки позовної заяви позивача, яку залишено без руху ухвалою суду від 29.05.2015 року у встановлений строк не усунуто і не сплачено судовий збір.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Із матеріалів справи виходить, що в травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними правовстановлюючих документів на нерухоме майно та визнання права власності на спадкове майно.

До позовної заяви позивачем додані наступні документи: дві копії позовної заяви, квитанція про сплату судового збору у розмірі 300 гривень (а.с.7), у трьох примірниках копії свідоцтва про смерть, свідоцтва про народження, паспорта, довідки з місця проживання, особового рахунку, заяви про видачу свідоцтва про право на спідщину за законом, витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі, постанови державного нотаріуса про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

За приписами ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Підставами залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху було недотримання вимог, передбачених ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначена ціна позову, не викладені обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги щодо правовстановлюючих документів та не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, зміст позовних вимог, наведених позивачем у вступній частині заяви, суперечить змісту позовних вимог, наведених ним у резолютивній частині позовної заяви. Позивач не виклав обставин про те, що відповідачі незаконно оформили право власності на житловий будинок і не зазначив доказів, які підтверджують зазначені обставини. Позивачем заявлена не конкретна позовна вимога, так як не зазначено які саме правовстановлюючі документи слід визнати недійсними. Визначена позивачем ціна будинку нічим не обґрунтована. Ціна позову визначається дійсною вартістю майна і має підтверджуватися відповідними документами, а не припущеннями. Не обґрунтованою є вимога позивача про витребування доказів, оскільки це він може зробити особисто. Крім того, судом зазначено, що позивач не дотримався вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» в якій вказано, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. На виконання ухвали позивачем судом визначений п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

05.06.2015 року ОСОБА_2 поштовим відправленням направив суду заяву з поясненнями на вимоги суду щодо усунення недоліків та сплати судового збору. У цій заяві позивач зазначив, що ціна позову ним визначена у розмірі 30 000 гривень, і з розрахунку цієї суми ним сплачений судовий збір у розмірі 300 гривень. Також він вказав, що ним вживалися заходи щодо витребування доказів, проте посадовими особами Микуличинської сільської ради відомості йому надані не були, а тому він суду заявив клопотання про витребування доказів, обставини, які перелічені у ч. 6 ст. 130 ЦПК України, будуть з'ясовані на стадії попереднього судового засідання.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції в своїй ухвалі зазначив про подання позивачем вказаної заяви про усунення недоліків позову, однак не дав оцінки обставинам, викладеним у заяві, а мотиви, з яких повернута позовна заява є суперечливими.

Суд взагалі не зазначив, що позивачем сплачено 300 гривень судового збору, виходячи із ціни позову у розмірі 30 000 гривень, а від так не визначено, що ця сума розрахована неправильно і чому.

Суд допустився помилки, зазначивши, що позивач самостійно може визначити вартість спірного будинку. Так, позивач стверджує, що будинок на час подання позову належить на праві власності іншим особам, а оскільки будь-які дії щодо майна можуть здійснюватися, у тому числі і оцінка, лише за згоди власника майна, то позивач позбавлений такої можливості.

При цьому суд не врахував положення ч. 2 ст. 80 ЦПК України, відповідно до якої якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Що ж стосується недоліків щодо форми позовної заяви та документів, яких суд вимагав на підтвердження позовних вимог, вважаючи клопотання позивача про витребування доказів необґрунтованим, суд також дійшов помилкового висновку про те, що позивач самостійно може витребувати ці докази, оскільки вони стосуються спірного нерухомого майна, не належного позивачу.

За приписами ст.ст. 3 та 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Отже, при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суд повинен був врахувати, з погляду на зазначені судом недоліки позовної заяви, те, що позивач виклав обставини, якими обґрунтовує свої позовні вимоги і зазначив докази, які, на його думку, підтверджують кожну обставину. Інших доказів він не надав, а надання доказів - це право сторони по справі. Наявність чи відсутність інших обставин справи, а також доказів, які підтверджують ці обставини, які, на думку суду, мають значення для вирішення спору, може бути з'ясовано у попередньому судовому засіданні.

Таким чином, суд з порушенням норм процесуального права дійшов висновку про повернення позовної заяви, тому апеляційна скарга є обґрунтованою, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а питання про можливість відкриття провадження у справі слід передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Яремчанського міського суду від 10 червня 2015 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк

Р.Й. Матківський