overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 682/2854/15-ц
Провадження № 2/682/989/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.

при секретарі Придачук Г.Л..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину,

встановив:

Сторони перебували в шлюбі з 18.07.2013 року.23.09.2015 року шлюб розірвано. ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів на своє утримання. Посилається на те , що вони з відповідачем мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і після розірвання шлюбу син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач спроможний надавати їй матеріальну допомогу, оскільки працює і має достатній заробіток. Просить стягнути з нього аліменти на неї в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, давши пояснення про те, що він працює на Славутському комбінаті «Будфарфор», має заробіток 4000-5000 грн. щомісячно, а тому спроможний сплачувати аліменти на дитину та дружину у визначеному нею розмірі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2.з 18.07.2013 року перебували в шлюбі, який розірвали 23.09.2015 року. Мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання між сторонами шлюбу дитина проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні.

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як вбачається з пояснень сторін, на дитину з відповідача стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідач має задовільний стан здоров»я, працює на Славутському комбінаті «Будфарфор» та має достатній заробіток для сплати аліментів також на дружину, яка не працює, займаючись доглядом за дитиною. З врахуванням наведених обставин аліменти на дружину можуть бути стягнуті в розмірі 1/6 частини заробітку(доходу) відповідача, проти чого він не заперечує.

Керуючись ст.ст. 77, 79,80,84 СК України, ст.ст. 8,10, 88, 212, 213 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовільнити. Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Славути Хмельницької області на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 26 вересня 2015 року до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя:
Справа № 682/2979/15-ц
Провадження № 2/682/1031/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Тончук Р.І.

при секретарі Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у шлюбі з 24.04.2004 року. Шлюб зареєстровано відділом РАЦС Славутського міськрайонного управліня юстиції. Мають двох дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалась, під час спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, внаслідок чого вчиняв сварки, допускав насильство. Крім того, він допускав подружню невірність, не цікавився проблемами сім»ї, не займався матеріальним забезпеченням сім»ї та вихованням дітей. Між ними склались неприязні стосунки і надалі перебувати в шлюбі вони не бажають. На дітей з відповідача стягнуті аліменти. З 4.09.2015 року вона та ОСОБА_2 проживають окремо. Просить шлюб розірвати.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, давши пояснення про те, що між ним та позивачкою дійсно мали місце сварки, вони припиняли подружні стосунки та проживали окремо, однак, мирились. 4.09.2015 року на вимогу позивачки він залишив сім»ю і став проживати у своїх батьків.Примирення між ними вже неможливе, оскільки він переконаний, що вони не зможуть налагодити нормальних подружніх стосунків. Подружньої невірності, як стверджує позивачка, він не допускав, але має всі підстави підозрювати в цьому її. Також просить шлюб розірвати.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сім»я фактично розпалась. Сторони проживають окремо з 4.09.2015 року і подружніх стосунків не підтримують. Обоє переконались в неможливості спільного проживання і продовжувати шлюб не бажають, стверджуючи, що подальше перебування в шлюбі буде суперечити їх інтересам. Відповідно до ст. 56 ч. 3 СК України кожен з подружжя має право припинити подружні відносини.

Питання щодо виховання дітей між ними вирішене. Діти проживають і після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. З відповідача судовим рішенням стягнуті аліменти.

Питання про повернення дошлюбного прізвища позивачка не ставить.

Керуючись ст.ст.104,105,110,112 СК України , 8,10,212, 213 ЦПК України,суд

вирішив:

позов задовільнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,зареєстрований 24 квітня 2004 року відділом РАЦС Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 44.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя:
Провадження № 2/761/7018/2015
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2015 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Рибак М.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк" Фінанси та Кредит" про повернення банківського вкладу та процентів, перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви, вважаю, що вони не відповідають вимогам ст. 119 ЦПК України, зокрема, до позовної заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених чинним законодавством розмірах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду, майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243 грн. 60 коп.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654 коп. 00 коп.).

При цьому, згідно змісту позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у доларах США, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

На підставі вищевказаного, позивачу слід надати до суду документ, який би підтверджував сплату судового збору за подання до суду позову майнового характеру, виходячи з ціни позову та з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4-6 Закону України "Про судовий збір" ст.ст. 119, 121, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк" Фінанси та Кредит" про повернення банківського вкладу та процентів - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 5 (п'ять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків, заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва лише в частині визначення розміру судових витрат через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її винесення, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

22 жовтня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Котула Л.Г., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року в справі за позовом АСОС Плс. (ВеликаБританія) до Державної служби інтелектуальної власності України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лейбл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські торговельні марки», ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Хостінг Україна» про визнання торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» добре відомою в Україні, визнання свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» недійсним, припинення незаконного використання добре відомої торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» в доменних іменах ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та передачу їх на користь АСОС Плс,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням, 20.10.2015 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Однак, апеляційна скарга, не може бути прийнята до провадження суду, оскільки не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України .

Так, частиною 5 статті 119 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

У своїй апеляційній скарзі, відповідач ОСОБА_1 вказує на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід першої групи звільнений з військової служби в запас за станом здоров'я.

В підтвердження зазначеного надав копію посвідчення серії НОМЕР_2, проте в цій копії відсутня частина тексту посвідчення, в тому числі і та частина, де містяться дані про інвалідність. (Т.15 а.с.226-228)

Згідно ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 295 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст.121 ЦПК України, яка зазначає, що у випадку несплати судового збору, апеляційна скарга залишається без руху і надається строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 121, 295, 297 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали шляхом надання суду копії ПосвідченняСерії НОМЕР_2 належної якості, або інший документ, який підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи.

У разі невиконання вимог ухвали протягом п'яти днів з дня її отримання скарга буде вважатись неподаною та повернута апелянту.

Суддя Л.Г.Котула
Ïðîâàäæåííÿ ¹ 2-î/761/313/2015
01 âåðåñíÿ 2015 ðîêó ñóääÿ Øåâ÷åíê³âñüêîãî ðàéîííîãî ñóäó ì³ñòà Êèºâà Ðèáàê Ì.À., ðîçãëÿíóâøè çàÿâó Äí³ïðîäçåðæèíñüêî¿ îá'ºäíàíî¿ Äåðæàâíî¿ ïîäàòêîâî¿ ³íñïåêö³¿ Ãîëîâíîãî óïðàâë³ííÿ Äåðæàâíî¿ ô³ñêàëüíî¿ ñëóæáè ó Äí³ïðîïåòðîâñüê³é îáëàñò³, çà³íòåðåñîâàí³ îñîáè: Òîâàðèñòâî ç îáìåæåíîþ â³äïîâ³äàëüí³ñòþ "Ìàãåëëàíãðóïï", Ïóáë³÷íå àêö³îíåðíå òîâàðèñòâî "ÁÃ Áàíê" ïðî ðîçêðèòòÿ ³íôîðìàö³¿, ùî ì³ñòèòü áàíê³âñüêó òàºìíèöþ, ïåðåâ³ðèâøè âèêîíàííÿ âèìîã ñò.ñò. 119, 120, 287 Öèâ³ëüíîãî ïðîöåñóàëüíîãî êîäåêñó Óêðà¿íè, -
Çàÿâíèê çâåðíóâñÿ äî Øåâ÷åíê³âñüêîãî ðàéîííîãî ñóäó ì. Êèºâà ç çàÿâîþ ïðî ðîçêðèòòÿ áàíê³âñüêî¿ òàºìíèö³ â³äíîñíî Òîâàðèñòâà ç îáìåæåíîþ â³äïîâ³äàëüí³ñòþ "Ìàãåëëàíãðóïï".
Äàíà çàÿâà â³äïîâ³äàº âèìîãàì ñò.ñò. 119, 120, 287 Öèâ³ëüíîãî ïðîöåñóàëüíîãî êîäåêñó Óêðà¿íè, ï³äñóäíà Øåâ÷åíê³âñüêîìó ðàéîííîìó ñóäó ì.  Êèºâà. Ï³äñòàâ äëÿ ïîâåðíåííÿ çàÿâè àáî â³äìîâè ó â³äêðèòò³ ïðîâàäæåííÿ ó ñïðàâ³ íå âáà÷àºòüñÿ.
Ôîðìà òà çì³ñò çàÿâè, äîäàòêè äî íå¿ äàþòü ï³äñòàâè äëÿ â³äêðèòòÿ ïðîâàäæåííÿ ó ñïðàâ³.
Âðàõîâóþ÷è âèêëàäåíå òà êåðóþ÷èñü ñò. 122 Öèâ³ëüíîãî ïðîöåñóàëüíîãî êîäåêñó Óêðà¿íè, 
Â³äêðèòè ïðîâàäæåííÿ ó öèâ³ëüí³é ñïðàâ³ çà çàÿâîþ Äí³ïðîäçåðæèíñüêî¿ îá'ºäíàíî¿ Äåðæàâíî¿ ïîäàòêîâî¿ ³íñïåêö³¿ Ãîëîâíîãî óïðàâë³ííÿ Äåðæàâíî¿ ô³ñêàëüíî¿ ñëóæáè ó Äí³ïðîïåòðîâñüê³é îáëàñò³, çà³íòåðåñîâàí³ îñîáè: Òîâàðèñòâî ç îáìåæåíîþ â³äïîâ³äàëüí³ñòþ "Ìàãåëëàíãðóïï", Ïóáë³÷íå àêö³îíåðíå òîâàðèñòâî "ÁÃ Áàíê" ïðî ðîçêðèòòÿ ³íôîðìàö³¿, ùî ì³ñòèòü áàíê³âñüêó òàºìíèöþ.
Öèâ³ëüíó ñïðàâó ïðèçíà÷èòè äî ðîçãëÿäó ó çàêðèòîìó ñóäîâîìó çàñ³äàíí³ íà 02 âåðåñíÿ 2015 ðîêó íà 16 ãîä. 30 õâ. â ïðèì³ùåíí³ Øåâ÷åíê³âñüêîãî ðàéîííîãî ñóäó ì.  Êèºâà çà àäðåñîþ: ì.  Êè¿â, âóë. Äåãòÿð³âñüêà, 31À, êàá. 504.
Â ñóäîâå çàñ³äàííÿ âèêëèêàòè ïðåäñòàâíèê³â çàÿâíèêà òà çà³íòåðåñîâàíèõ îñ³á.
ßâêà ïðåäñòàâíèêà çàÿâíèêà îáîâÿçêîâà.
Óõâàëà ìîæå áóòè îñêàðæåíà â ÷àñòèí³ äîòðèìàííÿ ïðàâèë ï³äñóäíîñò³ äî Àïåëÿö³éíîãî ñóäó ì. Êèºâà ÷åðåç Øåâ÷åíê³âñüêèé ðàéîííèé ñóä ì³ñòà Êèºâà øëÿõîì ïîäàííÿ àïåëÿö³éíî¿ ñêàðãè íà óõâàëó ñóäó ïåðøî¿ ³íñòàíö³¿ ïðîòÿãîì ï'ÿòè äí³â ç äíÿ îòðèìàííÿ êîï³¿ óõâàëè.
Ïðîâàäæåííÿ ¹ 2-î/761/319/2015
03 âåðåñíÿ 2015 ðîêó ñóääÿ Øåâ÷åíê³âñüêîãî ðàéîííîãî ñóäó ì³ñòà Êèºâà Ðèáàê Ì.À., ðîçãëÿíóâøè çàÿâó Äåðæàâíî¿ ïîäàòêîâî¿ ³íñïåêö³¿ ó Ëåí³íñüêîìó ðàéîí³ ì³ñòà Äí³ïðîïåòðîâñüêà Ãîëîâíîãî óïðàâë³ííÿ Äåðæàâíî¿ ô³ñêàëüíî¿ ñëóæáè ó Äí³ïðîïåòðîâñüê³é îáëàñò³, çà³íòåðåñîâàí³ îñîáè: Òîâàðèñòâî ç îáìåæåíîþ â³äïîâ³äàëüí³ñòþ "ÅÊ "²ìïóëüñ", Ïóáë³÷íå àêö³îíåðíå òîâàðèñòâî "Òåððà áàíê" ïðî ðîçêðèòòÿ ³íôîðìàö³¿, ùî ì³ñòèòü áàíê³âñüêó òàºìíèöþ, ïåðåâ³ðèâøè âèêîíàííÿ âèìîã ñò.ñò. 119, 120, 287 Öèâ³ëüíîãî ïðîöåñóàëüíîãî êîäåêñó Óêðà¿íè, -
Çàÿâíèê çâåðíóâñÿ äî Øåâ÷åíê³âñüêîãî ðàéîííîãî ñóäó ì. Êèºâà ç çàÿâîþ ïðî ðîçêðèòòÿ áàíê³âñüêî¿ òàºìíèö³ â³äíîñíî Òîâàðèñòâà ç îáìåæåíîþ â³äïîâ³äàëüí³ñòþ "ÅÊ "²ìïóëüñ".
Äàíà çàÿâà â³äïîâ³äàº âèìîãàì ñò.ñò. 119, 120, 287 Öèâ³ëüíîãî ïðîöåñóàëüíîãî êîäåêñó Óêðà¿íè, ï³äñóäíà Øåâ÷åíê³âñüêîìó ðàéîííîìó ñóäó ì.  Êèºâà. Ï³äñòàâ äëÿ ïîâåðíåííÿ çàÿâè àáî â³äìîâè ó â³äêðèòò³ ïðîâàäæåííÿ ó ñïðàâ³ íå âáà÷àºòüñÿ.
Ôîðìà òà çì³ñò çàÿâè, äîäàòêè äî íå¿ äàþòü ï³äñòàâè äëÿ â³äêðèòòÿ ïðîâàäæåííÿ ó ñïðàâ³.
Âðàõîâóþ÷è âèêëàäåíå òà êåðóþ÷èñü ñò. 122 Öèâ³ëüíîãî ïðîöåñóàëüíîãî êîäåêñó Óêðà¿íè, 
Â³äêðèòè ïðîâàäæåííÿ ó öèâ³ëüí³é ñïðàâ³ çà çàÿâîþ Äåðæàâíî¿ ïîäàòêîâî¿ ³íñïåêö³¿ ó Ëåí³íñüêîìó ðàéîí³ ì³ñòà Äí³ïðîïåòðîâñüêà Ãîëîâíîãî óïðàâë³ííÿ Äåðæàâíî¿ ô³ñêàëüíî¿ ñëóæáè ó Äí³ïðîïåòðîâñüê³é îáëàñò³, çà³íòåðåñîâàí³ îñîáè: Òîâàðèñòâî ç îáìåæåíîþ â³äïîâ³äàëüí³ñòþ "ÅÊ "²ìïóëüñ", Ïóáë³÷íå àêö³îíåðíå òîâàðèñòâî "Òåððà áàíê" ïðî ðîçêðèòòÿ ³íôîðìàö³¿, ùî ì³ñòèòü áàíê³âñüêó òàºìíèöþ.
Öèâ³ëüíó ñïðàâó ïðèçíà÷èòè äî ðîçãëÿäó ó çàêðèòîìó ñóäîâîìó çàñ³äàíí³ íà 07 âåðåñíÿ 2015 ðîêó íà 16 ãîä. 00 õâ. â ïðèì³ùåíí³ Øåâ÷åíê³âñüêîãî ðàéîííîãî ñóäó ì.  Êèºâà çà àäðåñîþ: ì.  Êè¿â, âóë. Äåãòÿð³âñüêà, 31À, êàá. 504.
Â ñóäîâå çàñ³äàííÿ âèêëèêàòè ïðåäñòàâíèê³â çàÿâíèêà òà çà³íòåðåñîâàíèõ îñ³á.
ßâêà ïðåäñòàâíèêà çàÿâíèêà îáîâÿçêîâà.
Óõâàëà ìîæå áóòè îñêàðæåíà â ÷àñòèí³ äîòðèìàííÿ ïðàâèë ï³äñóäíîñò³ äî Àïåëÿö³éíîãî ñóäó ì. Êèºâà ÷åðåç Øåâ÷åíê³âñüêèé ðàéîííèé ñóä ì³ñòà Êèºâà øëÿõîì ïîäàííÿ àïåëÿö³éíî¿ ñêàðãè íà óõâàëó ñóäó ïåðøî¿ ³íñòàíö³¿ ïðîòÿãîì ï'ÿòè äí³â ç äíÿ îòðèìàííÿ êîï³¿ óõâàëè.
Провадження № 2/761/8815/2015
У Х В А Л А

02 вересня 2015 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Рибак М.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ спільної власності в натурі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ спільної власності в натурі.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що остання не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяв додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до пп.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подачу позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Розмір мінімальної зарплати станом на 01.08.2015 року становить 1218 грн., а три розміри відповідно 3654 грн.

Таким чином, враховуючи ринкову вартість нерухомого майна в м.Києві, позивач при зверненні до суду з вказаною позовною заявою, повинен був сплатити судовий збір в максимальному розмірі, а саме 3654,00 (1218 Х 3) грн. на рахунок сплати судового збору - 0011 МФО 820019 код платежу 21081100 одержувач - УДК в Шевченківському районі м.Києва, банк одержувача - ГУ ДКСУ в м.Києві.

Таким чином, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог процесуального закону, а саме надати виправлену позовну заяву, вказавши ціну позову, у відповідності до кількості сторін у справі та сплатити судовий збір.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки зазначені недоліки перешкоджають суду відкрити провадження у справі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ спільної власності в натурі - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала, в частині визначення розміру судового збору, може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: М.А.Рибак
Провадження № 2-з/761/525/2015
У Х В А Л А

01 вересня 2015 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Рибак М.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про скасування наказу, визнання контракту діючим та поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з вказаною позовною заявою.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення доказів, відповідно до якої він просить витребувати у відповідача особову справу ректора Державного вищого навчального закладу "Ужгородський національний університет" ОСОБА_1.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що вказані документи є доказами у даній справі і мають важливе значення для її розгляду.

Частина 1 статті 133 ЦПК України визначає, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів (ч.2 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.134 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу (ч. 2 ст. 134 ЦПК України).

Дослідивши матеріали заяви, враховуючи, що позивачем не зазначено, які обставини можуть бути підтверджені зазначеними доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, приходжу до висновку про залишення вказаної заяви без руху.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених ст.ст. 119-120 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.119-121, 134 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про скасування наказу, визнання контракту діючим та поновлення на роботі, залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків терміном на 5 (п'ять) днів з дня отримання останніми копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду заява буде вважатись неподаною і підлягає поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК