Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Дубарець Ю.М.,

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1,

відповідача-позивача ОСОБА_2, представника відповідача-позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на ? частину квартири, суд-

В С Т А Н О В И В:

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги відповідача-позивача ОСОБА_2 підтримали з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Позовні вимоги позивача-відповідача не визнали з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві.

Позивач-відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні, підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у своїй позовній заяві. Позовні вимоги відповідача-позивача не визнав з підстав, викладених у своїй позовній заяві.

Суд, заслухавши позивача-відповідача ОСОБА_1, відповідача-позивача ОСОБА_2, представника відповідача-позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного:

Згідно ордера № 1610 від 20 січня 1978 року позивач-відповідач ОСОБА_1 отримав від держави двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сімю, яка складається з трьох чоловік, на себе, на свою жінку ОСОБА_5 і на свого сина ОСОБА_6.

21 липня 1983 року позивач-відповідач ОСОБА_1 в порядку обміну вище зазначеної державної квартири на невиплачену однокімнатну кооперативну квартиру з гр.-кою ОСОБА_7, отримав ордер № 162 на себе, свою жінку ОСОБА_2, яка є відповідачем-позивачем по даній справі, і з якою перебував в зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 1981 року, і яка ще до обміну квартирами проживала з ним в вище зазначеній державній двокімнатній квартирі, проти чого не заперечують сторони по справі,та дочку ОСОБА_8, розташовану по АДРЕСА_2.

Згідно ксерокопії «Прописка ЖБК «Орбіта» з 04.08 1983 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 прописані в квартирі АДРЕСА_2.

Як було встановлено в судовому засіданні, проти чого не заперечують і сторони по справі, обмін вище зазначеної державної двокімнатної квартири позивач-відповідач здійснив на дві однокімнатні, на одну однокімнатну вище зазначену і на іншу однокімнатну, в якій стали проживати його бувша дружина ОСОБА_5 з сином.

12 серпня 2013 року ОСОБА_1 оформив на себе право власності на спірну однокімнатну квартиру і отримав Свідоцтво про право власності на спірну квартиру.

В червні-липні 2014 року рішенням Рівненського міського суду шлюб між позивачем-відповідачем ОСОБА_1 та відповідачем-позивачем ОСОБА_2 було розірвано, проти чого не заперечують сторони, після чого ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні вище зазначеною квартирою, шляхом позбавлення права користування квартирою відповідача-позивача ОСОБА_2

При розгляді даної справи відповідачу-позивачу ОСОБА_2 стало відомо, що позивач-відповідач ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право власності на спірну квартиру лише на себе.

Як було встановлено в судовому засіданні позивач-відповідач по справі ОСОБА_1 та відповідач-позивач по справі ОСОБА_2 вселилися в взагалі невиплачену однокімнатну кооперативну квартиру, вартість якої в розмірі 4350,00 карбованців виплатили повністю, знаходячись в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується протоколом № 13 зборів кооперативу від 21 червня 1983 року, довідкою кооперативу № 53 від 18.08.2014 року і показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_4, яка працює в кооперативі бухгалтером.

Відповідно до ст.ст. 60,63,65,68,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 392 ЦПК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідач позивач ОСОБА_2 просить суд визнати частково недійсним вище зазначене свідоцтво про право власності на спірну квартиру та визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири, в той-же час не заявляє позовну вимогу про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя, проти чого заперечує позивач-відповідач по справі, і без прийняття рішення по якій не можливо вирішити спір по зустрічній позовній заяві.

За вищезазначених обставин позовні вимоги відповідача-позивача ОСОБА_2 до задоволення не підлягають.

Також не підлягають і до задоволення позовні вимоги позивача-відповідача ОСОБА_1, тому-що спірна квартира, як було встановлено в судовому засіданні, була придбана сторонами по справі в період зареєстрованого шлюбу між ними і за їхні спільні кошти, а тому відповідно до вимог СК України відповідач-позивач ОСОБА_2 не може бути позбавлена права користування вище зазначеною спірною квартирою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 208-209,213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на ? частину квартири, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з

дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.