Справа № 453/1240/13 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/5925/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: представник апелянта ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013 року у справі за позовом СП «Львів-Торонто-Договір» ЛТД у формі ТзОВ до ОСОБА_5 Ігни Олегівни, з участю третьої особи КП ЛОР Стрийське МБТІ про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013 року позов СП «Львів-Торонто-Договір» ЛТД у формі ТзОВ до ОСОБА_5 Ігни Олегівни, з участю третьої особи КП ЛОР Стрийське МБТІ про визнання права власності задоволено; визнано недійсним та скасовано реєстрацію права власності на нерухоме майно приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава, 3Д у м.Сколе Львівської області на ім»я ОСОБА_5, реєстраційний номер 30955928, номер запису 120 в книзі 1; визнано за СП «Львів-Торонто-Договір» ЛТД у формі ТзОВ право власності на нерухоме майно приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава, 3Д у м.Сколе, Львівської області; вирішено питання судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4. В апеляційній скарзі вказує на його незаконність, неповне з»ясування усіх обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що 25 грудня 2006 року між ТзОВ «Сюрприз» та СП «Львів-Торонто-Договір ЛТД» було укладено Договір оренди приміщення деревообробного цеху та навісу, що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Сколе, вул. Князя Святослава, З Д. Оскільки орендовані приміщення перебували в аварійному стані непридатному для здійснення господарської діяльності і терміново потребували проведення ремонту, за згодою орендодавця, ТзОВ «Сюрприз» було проведено невідємні поліпшення вказаного майна, після чого його вартість збільшилася більш ніж на 70%. Вказані поліпшення були проведені за кошти, які ТзОВ «Сюрприз» отримало від ОСОБА_4 на підставі Договору воротної фінансової допомоги від 27.07.2007 р., так як у ТзОВ «Сюрприз» не уло коштів на приведення приміщення в стан, придатний для нормальної експлуатації. Після чого було укладено Договір про зарахування зустрічних вимог між ТзОВ «Сюрприз» та СП «Львів-Торонто-Договір», згідно якого Власник нерухомого майна СП «Львів-Торонто-Договір» дав, а набувач ТзОВ «Сюрприз» прийняв у власність приміщення деревообробного цеху та навіс. 03 березня 2008 року ОСОБА_4 звернулася до ТзОВ «Сюрприз» з вимогою повернути боргове зобовязання, у відповідь на яку товариство, так як воно не має змоги повернути отримані кошти, запропонувало передати в рахунок погашення боргу приміщення деревообробного цеху та навіс, що знаходяться за адресою: м. Сколе, вул. Князя Святослава, З «Д», власником якого ТзОВ «Сюрприз» стало після звірки взаємних розрахунків, на підставі договору про зарахування зустрічних вимог, укладеного між ТзОВ «Сюрприз» та СП «Львів-Торонто-Договір» 02.01.2009 року, згідно якого Власник СП «Львів-Торонто-Договір» передав, а набувач ТзОВ «Сюрприз» прийняв у власність приміщення деревообробного цеху та навіс, що знаходяться за адресою: Львівська І область, м. Сколе, вул. Князя Святослава, З «Д, загальною площею 942 м. кв. В Договорі зазначалося, що передача права власності на цей обєкт здійснювалася на підставі договору оренди від 25.12.2006 року, акту звірки взаємних розрахунків та листа-згоди на поліпшення орендованого майна. Власник засвідчив, що проведені набувачем поліпшення - невідокремлювані, і їх вартість перевищує залишкову вартість обєкта. Набувач засвідчив про відсутність до власника будь-яких претензій майнового характеру. Даний договір є підставою і для набуття права власності товариством на спірне майно. Відповідачка, маючи намір здійснювати підприємницьку діяльність, погодилась на передачу їй цього об'єкту, який потребував значних капіталовкладень для приведення його в стан, придатний для Нормальної експлуатації. Згідно акту приймання-передачі від 01.05.2008 р. ТзОВ «Сюрприз» передало, а ОСОБА_4 прийняла приміщення деревообробного цеху та навісу, що знаходиться за адресою: м. Сколе, вул. Князя Святослава, З «Д». У 2010 році ОСОБА_4, як добросовісний набувач, звернулася для реєстрації права власності на приміщення деревообробного цеху та навіс, що знаходяться за адресою: Львівська юласть, м. Сколе, вул. Князя Святослава, З «Д, загальною площею 942 м. кв., звернулася до суду. 13 травня 2013 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області розглянув справу за позовом ОСОБА_4 про визнання права власності на майно та вирішив позов задоволити, яким визнано за ОСОБА_4 право власності на спірні приміщення. Вказує, що дані приміщення до цього часу перебувають у її володінні та користуванні. Також на її ім»я виготовлено технічний паспорт. Просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та доводи осіб, які беруть участь у справі, у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність законних підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інтонації правильно встановлено обставини справи, відповідно до яких позивач набув право власності на нерухоме майно- нежитлове приміщення деревообробного цеху та навісу по вул.. Князя Святослава, 3д у м.Сколе Львівської області. Здійснюючи свої права власника, позивач передав в оренду відповідачу це нерухоме майно. Володіючи майном на правах оренди, відповідач звернулась до суду з позовом про визнання права власності.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.05.2010року з порушенням правил підсудності, норм матеріального та процесуального права задоволено її позов, визнано право власності на нежитлове приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава, 3д у м.Сколе Львівської області. На підставі цього рішення проведена державна реєстрація права приватної власності на нерухоме майно, за ОСОБА_6 (а.с.23).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 05.08.2013року (а.с.28) рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.05.2010року скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у позові ОСОБА_7 про визнання права власності на нежитлове приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава, 3д у м.Сколе Львівської області.

Зазначеним рішенням апеляційного суду встановлено відсутність підстав набуття права власності на спірне майно за ТЗОВ «Сюрприз» та ОСОБА_4, що свідчить про повернення майна у власність позивача СП «Львів-Торонто-Договір», як попереднього власника.

Відповідно до ч.3ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Також суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо права власності позивача, враховуючи рішення виконавчого комітету Сколівськоїміської ради від 24.04.2007року №134 «Про оформлення та реєстрацію права власності на нежитлове приміщення деревообробного цеху та навісу в Сколе по вул. Князя Святослава,3д за СП «Львів -Торонто -Договір», прийнятого на підставі зведеного оціночного акта, протоколу погодження передачі, відповідно до якого вирішено оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на це нерухоме майно та зобов»язано Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації провести реєстрацію права власності за СП «Львів-Торонто-Договір».

Зміст рішення свідчить про визнання цим органом права власності на об»єкт нерухомого майна та необхідність оформлення цього права шляхом видачі свідоцтва про право власності та проведення державної реєстрації майнових прав компетентним на той час органом.

Висновки суду про набуття права власності позивача на спірне нерухоме майно також відповідають нормам ЦК УРСР, які регулювали спірні правовідносини у час набуття цього права.

Із системного аналізу ст..4,41, 42,44,86,128 ЦК УРСР колегія суддів приходить до висновку, що перехід прав власності на спірне майно відбулося на підставі договору від 06.11.1997року між ТЗОВ «Сколівський деревообробний комбінат» як власника майна та Канадською компанією Landford Internationnal LTD, акту приймання-передачі від 06.05.1998року та протоколу погодження передачі від 31.12.1999року, відповідно до якого деревообробний цех передано у власність СП «Львів-Торонто-Договір» ЛТД. Цей протокол значиться невід»ємною частиною договору про спільну діяльність від 06.11.1997року.

Дійсність цих договорів засвідчується також рішеннями органу місцевого самоврядування Сколівської міської ради «Про виділення в постійне користування земельної ділянки по вул. Князя Святослава,3д СП «Львів-Торонто-Договір» для виробничих потреб площею 1,01га, з видачею державного акта на право постійного користування землею (а.с.123).

Крім того, рішенням виконачого комітету Сколівської міської ради від 27.12.2006року №397 присвоєно поштову адресу приміщенню деревообробного цеху, що належить СП «Львів-Торонто-Договір» - м.Сколе, вул..Князя Святослава,3д (а.c.124).

Перехід права власності за договором до СП «Львів-Торонто-Договір» відбувся з дотриманням вимог ЦК УРСР щодо форми та змісту угод.

Цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених аконодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки (ст..4 ЦК УРСР). Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; з адміністративних актів, у тому числі для державних, кооперативних та інших громадських організацій з актів планування; в результаті відкриттів, винаходів, раціоналізаторських пропозицій, створення творів науки, літератури і мистецтва; внаслідок заподіяння шкоди іншій особі, а так само внаслідок придбання або збереження майна за рахунок коштів іншої особи без достатніх підстав; внаслідок інших дій громадян і організацій.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності.

У ст..128 ЦК УРСР визначено момент виникнення права власності у набувача майна. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Крім того, на час передачі речі - деревообробного цеху і навісу по вул..Князя Святослава, 3д в м.Сколе до СП «Львів-Торонто-Договір» діяв Закон України «Про власність», який у аналогічний спосіб регулює спірні правовідносини.

Суб'єктами права власності в Україні, відповідно до ст..3 Закону України «Про власність» визнаються: народ України, громадяни, юридичні особи та держава. Суб'єктами права власності в Україні відповідно до цього Закону можуть бути також інші радянські республіки, Союз РСР, інші держави, їх юридичні особи, спільні підприємства, міжнародні організації, громадяни інших держав та особи без громадянства.

Власник на свій розсуд, відповідно до ст..4 Закону, володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, а також у довірчу власність іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав .

Об'єктами права власності господарського товариства, що є юридичною особою, відповідно до ст..26 Закону, є грошові та майнові внески його членів, а також майно, набуте внаслідок господарської діяльності, та інше майно, придбане на підставах, не заборонених законом.

Володіння майном вважається правомірним, відповідно до ст.49 Закону, якщо інше не буде встановлено судом, третейським.

Із системного аналізу зазначених норм матеріального права, які діяли на час передачі спірного нерухомого майна позивачу, колегія суддів приходить до висновку про законність набуття у власність позивачем як юридичною особою нерухомого майна з часу передачі речі, тобто будівлі деревообробного цеху з навісом, як складової частини речі.

Нерухоме майно- це земельні ділянки, а також будівлі, споруди чи інше майно, безпосередньо пов'язане з землею, тобто об'єкти, переміщення яких неможливе без нанесення значної шкоди його вартості і призначенню.

Ознаки нерухомого майна також визначені у ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», нерухоме майно це земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідач фактично підтверджує наявність юридичних фактів, з якими позивач пов»язує своє право власності на спірну будівлю, оскільки вказує, що набула права на спірне нерухоме майно внаслідок угоди з власником - СП «Львів-Торонто-Договір», оформила технічний паспорт будівлі та зареєструвала як власне нерухоме майно. Відтак, колегія суддів не ставить під сумнів правовий статус спірного майна як нерухомого.

Відповідно до ст.60 ЦПК, кожна сторона повинна довести не лише обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, передбачених ст. 61 ЦПК, а й відповідач повинен довести обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Судом першої інстанції встановлено необґрунтованість заперечень відповідача, відсутність доказів, які б ставили під сумнів чи заперечували власність позивача на спірне майно, що свідчить про законність прийнятого рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Хоча інститут державної реєстрації права власності існував на час виникнення спірних правовідносин, однак законом не пов»язувалось набуття права власності на нерухоме майно лише з часу такої державної реєстрації. Тому відсутність державної реєстрації права власності позивача юридичної особи на нерухомий об»єкт - деревообробний цех з навісом не може засвідчувати відсутність його права власності. І крім акту приймання-передачі речі доказом набуття спірного майна у власність свідчить рішення виконавчого комітету Сколівсьукої міської ради від 24.04.2007року №134, яким для впорядкування відносин власності вирішено оформити право власності позивача та доручено органу реєстрації провести державну реєстрацію права власності за СП «Львів-Торонто-Договір».

Відповідно до ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом; 2)свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Тому обґрунтованими також є висновки суду про визнання недійсною та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, здійсненого на підставі незаконного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.05.2010року, яке було скасовано в апеляційному порядку з ухвалення нового рішення про відмову у позові ОСОБА_5 про визнання права власності на приміщення деревообробного цеху та навісу по вул. Князя Святослава,3д в м.Сколе Львівської області.

Апеляційний суд відхиляє доводи скарги як необґрунтовані, такі, що не ставлять під сумнів висновки суду першої інстанції, зроблені на підставі належних доказів, з дотриманням вимог ст..212-214 ЦПК.

Відповідно до ст..308 ЦПК апеляційний суд ухвалює про залишення рішення суду першої інстанції без змін, встановивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_8