Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Приходька Юрія Михайловича

за касаційною скаргою начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Приходька Юрія Михайловича на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із скаргою на дії начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Приходька Ю.М., у якій заявник просив визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Приходька Ю.М. від 29 липня 2014 року про скасування заяви на проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції поновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 750/9149/13-ц виданого Деснянським районним судом м. Чернігова.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 25 листопада 2014 року, скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірною і скасовано постанову начальника Деснянського ВДВС Чернігівського МУЮ Приходька ІО.М. від 29 липня 2014 року про скасування заяви на проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі начальник Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Приходько Ю.М., посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2013 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення із ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 652, 07 доларів США, що еквівалентно 300 953 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 34 кв. м шляхом продажу з прилюдних торгів. 19 листопада 2013 року на підставі рішення суду видано виконавчий лист, який пред'явлено до виконання 25 грудня 2013 року.

10 січня 2014 року відкрито виконавче провадження, 29 січня 2014 року державний виконавець провів опис предмета іпотеки, 28 квітня 2014 року до Головного управління юстиції у Чернігівській області подано заяву на проведення прилюдних торгів (аукціону) з реалізації арештованого майна.

29 липня 2014 року прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 припинено, майно знято з реалізації на підставі постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

Постановою начальника Деснянського Відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції Приходька Ю.М. від 29 липня 2014 року скасовано заяву на проведення прилюдних торгів (аукціону) з реалізації арештованого майна - квартири АДРЕСА_1. Постанову мотивовано тим, що предметом іпотеки є нерухоме майно, яке виступає як забезпечення зобов'язань ОСОБА_6 за споживчим кредитом в іноземній валюті, таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, у позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа квартири АДРЕСА_1 не перевищує 140 кв. м, а тому з огляду на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусового стягнутою.

Постановою державного виконавця від 29 липня 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше

майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Повернення виконавчого документа стягувачу з наведеної підстави не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»).

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого ст. 3 цього Закону.

Крім того, згідно з п. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

ВказанийЗакон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-58цс15 від 27 травня 2015 року, № 6-44цс15 від 25 березня 2015 року, № 6-46цс15 від 15 квітня 2015 року, № 6-492цс15 від 16 вересня 2015 року, № 6-1102цс15 від 23 вересня 2015 року, № 6-1105цс15 від 16 вересня 2015 року, № 6-1196цс15 від 23 вересня 2015 року).

Висновок про неправомірність припинення виконавчих дій щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 судами мотивовано тим, що виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не зупиняється на підставі положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки позичальник ОСОБА_6 не використовує предмет іпотеки як постійне місце проживання. Такі обставини суд вважав встановленими на підставі відомостей адресно-довідкової роботи УДМС України в Чернігівській області про реєстрацію ОСОБА_6 у АДРЕСА_2, тобто не в обтяженій іпотекою квартирі.

Разом з тим, суди не встановили, чи є у власності боржника інше житло у розумінні ст. 379 ЦК України, як вимагається змістом процесуального закону та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Із наведених підстав ухвала суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Приходька Юрія Михайловича задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 25 листопада 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П.Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О.Савченко