АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5494/15
Категорія : договірні Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Пономаренко Ю.А.,

Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 4 березня 2015року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про стягнення банківського кладу та процентів за договором,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення суми його банківського вкладу та відсотків за договором від 24 липня 2014 року з урахуванням уточнення вимог у розмірі 511258 грн. основного боргу, 71684 грн. інфляційних втрат, 7438 грн. відсотків та 68299 грн. пені за невиконання прийнятих банком зобов'язань, загалом 658644 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що на підставі вказаного договору, за умовами якого здійснив вклад на депозит на 13 місяців у розмірі 18697 доларів США під 10% річних.

Зазначивши, що 26 серпня 2014 року він звернувся до банку із заявою про повернення вкладу, яка відповідачем не було задоволено в порушення вимог чинного законодавства, та те, що не допускається обмеження його права розпорядження належними коштами, ОСОБА_4 просив задовольнити його позовні вимоги.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 4 березня 2015 року позов задоволено. Ухвалою цього суду від 5 червня 2015 року заяву банку про перегляд заочного рішення залишеного без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» з посиланням на безпідставність позову, неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права при його задоволенні, рішення суду просить скасувати, у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ч.1 ст.309 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» задовольнити частково з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу які не підлягають доказуванню.

Суд, за ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

По справі встановлено та не оспорюєтья те, що між сторонами 24 липня 2014 року укладено договорів банківського вкладу «Марафон Лояльності подвійний дохід ЕПС» за яким ОСОБА_4 розмістив у банку на 13 місяців 18697 доларів США з щомісячною виплатою 10% річних та те, що 26 серпня 2014 року звернувся із заявою про повернення суми вкладу та відсотків та погодився на отримання доларів США в еквіваленті 14999 грн. на добу за курсом НБУ, але відповідачем прийняті зобов'язання не було виконане.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 у відповідності до положень ч.2 ст.1060 ЦК України про зобов'язання банку повернути банківський вклад вкладнику на першу вимогу, з урахуванням положень ст..625 ч.2 Кодексу про його зобов'язання сплатити суму боргу з нарахуванням суми з індексом інфляції та 3% річних за весь час неповернення вкладу від простроченої суми, суд дійшов правильного висновку про порушення відповідачем прийнятих зобов'язань щодо реального повернення вкладу в будь-який спосіб вкладникові на його першу вимогу у відповідності до положень ст..ст.526, 1058, ч.2 та стст.1060, 1074 ЦК України.

Доводи апеляційного скарги в цій частині рішення не спростовують правильності висновку суду, оскільки перерахування коштів на поточний рахунок, що був відкритий на ОСОБА_4 та посилання на постанови НБУ, якими обмежувалися права вкладників на отримання вкладів суперечать нормам Закону України «Про захист прав споживачів» та правилам норм ЦК України (§3 глава 71 ) якими врегульовані права та обов'язки за договором банківського вкладу, за якими не надання вкладнику можливості вільно використовувати належні йому кошти на свій розсуд, не свідчить про їх повернення та в такому випадку, у зв'язку з розірванням договору та невиконання банком грошового зобов'язання судом підставно застосовані норми ч.2 ст.625 ЦК України про відповідальність боржника за грошовим зобов'язанням сплатити кредитору суму з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, за відсутністю у договорі інших розмірів відповідальності.

Проте з висновком суду про стягнення з банку на користь ОСОБА_4 68299 грн. пені за невиконання прийнятих зобов'язань погодитись не можна.

За правилом ст..213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним обґрунтованим, таким, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Під час ухвалення рішення суд, за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання по наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норм підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Із змісту договору банківського вкладу «Марафон Лояльності Подвійний дохід ЕПС» вбачається, що цей договір укладено на 13 місяців згідно п.1.6 передбачено право на дострокове розірвання договору та незалежного від його виду за ч.2 ст.1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника.

Пеня, як вид неустойки , встановлений ч.3 ст.549 ЦК України застосовується на загальних умовах забезпечення виконання зобов'язання у відповідності до ч.1 ст.548 цього Кодексу, якщо це встановлено договором або законом.

Договір банківського вкладу, укладений сторонами по справі 24 липня 2014 року, такого виду забезпечення його виконання не містить, не передбачено це §3 глави 71, 72 ЦК України, якими врегульовані правовідносини за договорами банківського вкладу та банківського рахунку оскільки інше не випливає із суті спірного договору.

Стягуючи пеню з банку судом застосовано ч.6 ст.231 ГК України, якою передбачено штрафні санкції за порушення грошового зобов'язання у господарських відносинах, до яких не належать відносини з договору банківського вкладу, або банківського рахунку.

З огляду на вкладене. колегія вважає , що в цій частині рішення судом ухвально без дотримання норм матеріального і процесуального права, рішення підлягає зміні, з відмовою у позові ОСОБА_4 про стягнення суми пені за безпідставністю цих позовних вимог.

В решті рішення судом ухваленні у відповідності до норм матеріального права , що регулюють спірні правовідносини та дотриманням вимог процесуального права при вирішенні заявлених вимог про стягнення неповернутої суми вкладу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 4 березня 2015 року змінити.

Це рішення в частині стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_4 68299 грн. пені скасувати та в цій частині його позовні вимоги залишити без задоволення.

В решті це рішення залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді