АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/439/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3234/15Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (у даний час ОСОБА_3 згідно свідоцтва про зміну імені від 15.09.2015 р.), ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля. У позовній заяві вказував, що він з 6 липня 1997 року до 4 січня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Влітку 2008 року під час перебування в шлюбі вони придбали автомобіль марки FORD FIESTA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. Згідно рішення апеляційного суду Полтавської області від 6 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, визнано за ним та ОСОБА_3 право спільної часткової власності на вказаний автомобіль, по 1/2 частині за кожним. Проте, згідно повідомлення Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Миргород, Миргородського, Великобагачанського та Шишацького районів, підпорядкованого управлінню Державної автомобільної інспекції України у Полтавській області, від 31.01.2015 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 30 жовтня 2014 року зняла автомобіль, що є їх спільною частковою власністю, з обліку для реалізації. Станом на 31 січня 2015 року даний автомобіль перереєстрований згідно довідки-рахунку в Новгородківському центрі УДАІ на ОСОБА_6 Таким чином ОСОБА_3 продала належний їм на праві спільної часткової власності автомобіль ОСОБА_6, чим порушила право власності позивача на 1/2 частину автомобіля та норми діючого законодавства в частині відчуження належної останній частки у спільній частковій власності. З цих підстав просив визнати вказаний договір купівлі-продажу недійсним.

У заяві про уточнення позовних вимог ОСОБА_5 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу у формі довідки-рахунку від 29 жовтня 2014 року, виданої ФОП ОСОБА_8, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_6 купила автомобіль марки FORD FIESTA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, з підстав, зазначених в основному позові (а.с.89-90).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено повністю.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу у формі довідки-рахунку серії НОМЕР_2 від 29 жовтня 2014 року, виданої ФОП ОСОБА_8, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_6 купила автомобіль марки FORD FIESTA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 243,60 грн. у відшкодування витрат на сплату судового збору.

З даним рішенням не погодилась відповідач ОСОБА_3 та подала на нього апеляційну скаргу. Вважає рішення місцевого суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, визнати договір купівлі-продажу автомобіля дійсним та стягнути з неї на користь ОСОБА_5 ? частини вартості автомобіля на час його відчуження, також стягнути з ОСОБА_5 судові витрати в сумі 535,92 грн.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач та відповідач ОСОБА_3 з 1997 року по 2013 рік перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.12.2012 року, яке набрало законної сили 04.01.2013 року, шлюб між ними розірваний.

За час шлюбу вони придбали автомобіль FORD FIESTA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_3.

Вказані обставини встановлені рішенням апеляційного суду Полтавської області від 6 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили (а.с.7-9).

Згаданим рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2014 року визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право спільної часткової власності на автомобіль FORD FIESTA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 по 1/2 частині за кожним.

За повідомленням Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування населення Долинського, Новгородківського та Устинівського районів при УМВС України в Кіровоградській області за № 777 від 06.08.2015 року вказаний транспортний засіб був перереєстрований 30.10.2014 року Новгородківським Центром ДАІ 3511, змінено державний номер з НОМЕР_1 на НОМЕР_4 та зареєстровано на нового власника ОСОБА_6, довідка-рахунок НОМЕР_2 від 29.10.2014 року (а.с.97).

Вказана довідка-рахунок видана ФОП ОСОБА_8 на автомобіль FORD FIESTA, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 вартістю 84000 грн. (а.с.83).

Дана довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на траспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспотного засобу.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу є угодою щодо розпорядження майном, яке є об»єктом спільної часткової власності і вчинений з недодержанням стороною правочину вимог, встановлених ч. 1 ст. 203 ЦК України, суперечить нормам ЦК України, відповідач ОСОБА_3 порушила право власності позивача, здійснивши відчуження належної йому ? частини автомобіля, тому даний правочин не може вважатися правомірним.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним , оскільки суд дійшов його після повного, всебічного та об"єктивного з"ясування фактичних обставин справи, прав та обов"язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28.05.2014 р. припинено право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на автомобіль FORD FIESTA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на вказаний автомобіль(а.с. 7).

ОСОБА_5, не погоджуючись з рішенням місцевого суду, подав на нього апеляційну скаргу від 07.06.2014 р.

Таким чином, рішення місцевого суду не набрало чинності у зв»язку з надходженням апеляційної скарги.

Згідно відповіді Миргородського центру УДАІ УМВС України в Полтавській області від 26.12.2014 р. № 36/2215 спірний автомобіль, який був зареєсрований за ОСОБА_3, 30.08.2014 р. був знятий з обліку для реалізації та перереєстрований на іншу особу (а.с. 10).

30.08.2014 р. ОСОБА_3 видала довіреність на ім»я ОСОБА_10, якою уповноважила останнього розпоряджатися спірним автомобілем, знятим з обліку Миргородським ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Полтавській області 30.08.2014 р., з правом керування, продажу, передачі в оренду, зняття з обліку в органах ДАІ, одержання грошей.

Вказана довіреність не є переходом права власності на автомобіль та не породжує право власності на нього, тому доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що вона продала спірний автомобіль ОСОБА_10 не грунтуються на вимогах чинного законодавства, оскільки порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілей, автобусів а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей. Причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМ України від 07.09.1998 р. № 1388 ( у ред. від 23.12.2009 р. № 1371), яким встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку вищевказаних транспортних засобів, оформлення та видача реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов»язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Державний облік зареєстрованих траспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції. Порядок ведення Єдиного державного реєстру Державтоінспекції та надання інформації з нього затверджується МВС.

Згідно п. 8 вказаного Порядку … документами, що підтверджують правомірність придбання ТЗ, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби.

Таким чином, станом на час видачі ОСОБА_3 довіреності 30.08.2014 р. рішення місцевого суду ще не було переглянуте в апеляційному порядку, не набрало чинності, тому ОСОБА_3 не мала права розпорядження вцілому спірним автомобілем, оскільки даний автомобіль був придбаний у шлюбі і вона мала право власності, як подружжя, лише на ? його частину.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2014 р. визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право спільної часткової власності на автомобіль FORD FIESTA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 по 1/2 частині за кожним.

Згідно довідки-рахунку серія НОМЕР_2 від 29.10.2014 р., виданої ФОП ОСОБА_8, на ім»я ОСОБА_6 про те, що їй продано і видано на автомобіль FORD FIESTA, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 вартістю 84000 грн. (а.с.83).

Згідно листа УДАІ УМВС України в Кіровоградській області від 06.08.2015 р. № 777 транспортний засіб автомобіль FORD FIESTA був перереєстрований 30.10.2014 р. в Новгородківському Центрі ДАІ 3511, змінено державний номерний знак з НОМЕР_1 на НОМЕР_4 та зареєстровано на нового власника ОСОБА_6, довідка-рахунок НОМЕР_2 від 29.10.2014 р. (а.с. 97).

Таким чином вбачається, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля відбувся 29.10.2014 р. між ОСОБА_3, від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_10, та ОСОБА_6 Станом на 29.10.2014 р. згідно рішення апеляційного суду Полтавської області від 06.10.2014 р. за ОСОБА_3 визнано право спільної часткової власності на спірний автомобіль лише на 1/2 його частину, інша ? частина автомобіля належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 ОСОБА_3 не мала права відчужувати ? частину автомобіля, яка належить ОСОБА_5

Доводи відповідача про те, що на час ухвалення рішення апеляційним судом 06.10.2014 р., вона вже продала спірний автомобіль і для цього у неї не було ніяких перешкод, ще за умови того, що позивач є її боржником і винен їй 76 938,04 грн., не заслуговують на увагу, оскільки рішення місцевого суду після його ухвалення не набрало чинності, тому відповідач не мала права розпорядження спірним автомобілем до перегляду рішення апеляційною інстанцією. Крім цього, видача 30.08.2014 р. довіреності на ім»я ОСОБА_10 на право розпорядження автомобілем не є договором купівлі-продажу автомобіля, не є переходом права власності на майно, не породжує право власності на нього.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що відповідач ОСОБА_6 є добросовісним набувачем, т.я є власником спірного автомобіля на законних підставах, оскільки відповідач на час укладення правочину мала право власності лише на ? частину спірного автомобіля, інша ? його частина, яка належить позивачу, була відчужена відповідачем без згоди позивача. Як пояснила відповідач колегії суддів, вона вважає, що продала автомобіль ОСОБА_10 за довіреністю, отримала від нього 30.08.2014 р. гроші за автомобіль, при отриманні довідки-рахунку серія НОМЕР_2 від 29.10.2014 р. на ім"я ОСОБА_6 гроші за автомобіль вже не передавалися, хоча в дійсності договір купівлі-продажу автомобіля відбувся саме 29.10.2014 р.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С У Д Д І :