Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2588/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

23.12.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого Карпенка О.Л.,

суддів: Гайсюка О.В., Голованя А.М.,

за участю секретаря Діманової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого обєкта нерухомості за рахунок відповідача за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 3 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішення Ленінського районного суду Кіровоградської області від 3 липня 2015 року позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України та ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 задоволено частково: зобовязано ОСОБА_2 знести самочинно побудований обєкт нерухомості на земельних ділянках за адресою: м. Кіровоград, вул. Преображенська, 48/65, вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України та закрити провадження у справі в цій частині, а в частині вирішення позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 рішення суду скасувати і відмовити в задоволенні позову. Скаргу обґрунтовано посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 3 липня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого обєкта нерухомості за рахунок відповідача скасовано, а провадження у справі в цій частині закрито.

Позивач надіслав письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких послався на те, що суд правильно встановив всі обставини справи, визначив характер спірних правовідносин та вирішив справу відповідно до закону.

Позивач особисто в судове засідання не зявився, але його представник підтримав апеляційну скаргу.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов предявлений Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області, правонаступником якого являється Державної архітектурно-будівельної інспекції України, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам закону.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Компетенцію судів загальної юрисдикції щодо розгляду цивільних справ встановлено ч.ч. 1, 2, 4 ст. 15 ЦПК України згідно яких суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Пунктом 5 частини 2 статті 17 КАС передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих обєктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути предявлено до суду в разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова обєкта є неможливою.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 41 цього Закону державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право (п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону):

видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

При цьому п. 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439/2011, визначено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України (далі Держархбудінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства.

У пункті 3 вказаного Положення зазначено, що основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, у тому числі здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань.

Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області було утворено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 549 в якості територіального органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Саме на вказані норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посилався позивач при зверненні до суду з позовом, а також на те, що відповідач здійснив самочинне будівництво обєкта нерухомості і не виконує припис посадової особи Інспекції щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Натомість цивільні відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Проте субєкти спірних правовідносин не є рівними, а позивач - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області - предявив позов не на захист належного йому цивільного права, а як субєкт владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного.

Розглянувши спір у порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції залишив поза увагою вказані норми права та не врахував підстави предявленого позову.

Оскільки відносини між сторонами є публічно-правовими, даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, передбаченому КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові судових палат у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року (№6-137цс14) та від 24 червня 2015 року (№ 6-381цс15).

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі приписів п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 310 ЦПК України.

Водночас це не перешкоджає позивачу реалізувати своє право на звернення до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 303, 307, 310, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 3 липня 2015 року у справі за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого обєкта нерухомості за рахунок відповідача скасувати, а провадження у справі в цій частині - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: