Справа № 461/5526/14 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/1147/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення 93179,48 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 350 грн. судових витрат, -

встановила:

Оскарженим рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, винесеним з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що суд прийшов до помилкового висновку, що позивачем заявлені вимоги, які не підлягають до задоволення через відсутність між відповідачем та позивачем договірних зобов'язань, в результаті чого суд позбавив позивача права вимагати від відповідача справедливої відповідальності за невиконання саме договірних зобов'язань,тим більше, що таке право позивача в даних правовідносинах було встановлене рішенням суду, що набрало законної сили.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на підтримання апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Встановлено, що позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 93179,48 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 350 грн. судових витрат за надання правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15 лютого 2011 року ОСОБА_4 Залізничним районним судом м. Львова визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст.364 КК України та стягнуто 52000 грн. заподіяних збитків на користь ОСОБА_2 Однак, відповідач частково сплатив вказану суму, у зв'язку із чим позивач звернувся з позовною заявою до суду, яку в подальшому уточнив, про стягнення з 93179,48 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 350 грн. судових витрат.

Судом встановлено, що 15 лютого 2011 року по справі №1-6 Залізничним районним судом м. Львова ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України та стягнуто 52000 грн. заподіяних збитків на користь ОСОБА_2

23.03.2011 року на виконання вищевказаного вироку судом було видано виконавчий лист, відповідач частково сплачував суму боргу, внаслідок чого станом на 15.05.2014 року залишився борг в сумі 12000 грн., що підтверджується листом Галицького ВДВС ЛМУЮ №В-10/6941 від 15.05.2014 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Оскільки в процесі розгляду справи відповідачем 05.07.2014 р. оплачено борг за заподіяну шкоду в розмірі 12000 грн., позивач 03.11.2014 року подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2899,48 грн. 3% річних, 90280 грн. інфляційних втрат, моральну шкоду в розмірі 5000 грн., та 350 грн. витрат на правову допомогу.

При цьому позивач посилався на застосування положень статті 625 ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 93 179 грн. 48 коп. матеріальної шкоди та 350 грн. судових витрат, суд вказав, що норма ст. 625 ЦК Українирегулює правовідносини між боржником та кредитором щодо невиконання договірних зобов'язань, а не до відносин стосовно відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Суд вказав, що даний спір виник із виконання вироку суду, а не з договірних зобов'язань. Із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають.

Однак такі висновки суду є помилкові.

Судовою колегією встановлено, що вказаним вироком Залізничним районним судом м. Львова від 15 лютого 2011 року задоволено цивільний позов та з ОСОБА_4 на користь позивача стягнуто 52000 грн. Вказана сума була стягнута внаслідок невиконання договірних зобов'язань - несплати за поставку шторних тканин.

Таким чином при наявності між сторонами договірних зобов'язань є підстави для застосування положень статті 625 ЦК України до даних правовідносин.

При цьому судова колегія враховує судову практику в аналогічних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-90цс13 зроблено правовий висновок, що умова попереднього договору про необхідність повернення авансу в разі неукладення основного договору є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого застосовується положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

У постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року по справі № 3-73гс11 зазначено, що оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому висновок суду про те, що сплата інфляційних нарахувань та трьох процентів річних може бути лише як невід'ємна частина вимоги про сплату основного боргу є необґрунтованим, оскільки статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже ОСОБА_2 підставно посилався на застосування положень статті 625 ЦК України.

Встановлено, що позивач відповідно до вимог статті 625 ЦК Українипредставив належно обґрунтований розрахунок вказаних ним сум (а.с.61-64).

Судова колегія прийшла до висновку, що копія квитанції №110 від 14.05.2014 року є належним доказом в підтвердження позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 350 грн., що апелянт обгрунтував в судовому засіданні апеляційного суду.

Тому рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 93 179 грн. 48 коп. та стягнення 350 грн. судових витрат слід скасувати та ухвалити нове рішення.

Слід стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 93 179 грн. 48 коп. матеріальної шкоди та 350 (триста п'ятдесят ) грн. судових витрат.

В той же час підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. не встановлено, оскільки така вже була відшкодована вироком суду від 15 лютого 2011 року при вирішенні цивільного позову. Підстав для повторного відшкодування моральної шкоди не встановлено.

При таких обставинах рішення суду слід скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 922 грн. 05 коп. судових витрат (а.с. 31,36,79).

В решті частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.2 ч.1 ст.309, ч.2 ст. 314, ст.316, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 листопада 2014 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення 93 179 грн. 48 коп. та стягнення 350 грн. судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 93 179 (дев'яносто три тисячі сто сімдесят дев'ять) грн. 48 (сорок вісім) коп. матеріальної шкоди та 350 (триста п'ятдесят ) грн. судових витрат.

В решті частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 922 (дев'ятсот двадцять дві) грн. 05 (п'ять) коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.