Справа № 347/2435/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Мусорук Л.В.,

за участю адвокатів: Андрусяк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіального центру соціального обслуговування про поновлення на роботі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Територіального центру соціального обслуговування про поновлення на роботі.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник Андрусяк Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивачка від 02.07.2013р. перебувала з Територіальним центром соціального обслуговування в Косівському районі в трудових відносинах, так як була прийнята на посаду соціального робітника на 0,5 ставки. Свої посадові обов'язки виконувала добросовісно та відповідно до посадової інструкції. В її обов'язки входило соціальне обслуговування 5 одиноких пенсіонерів жителів с.Тюдів, Косівського району. Однак, незважаючи на виконання нею своїх обов'язків адміністрація територіального центру почала ставитися до неї з надмірними вимогами, вимагати від неї безпричинно пояснень, наслідком цього було те, що 11.09.2013р. Наказом №32 вона була притягнута до дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Про наказ №32 від 11.09.2013р. вона не знала і їй ніхто не його не вручав під розписку. Незважаючи на добросовісне виконання своєї роботи їй стало відомо, що її знову притягнуто до дисциплінарної відповідальності та в подальшому звільнено із займаної посади, вважає такі дії центру незаконними. Оскільки, вона виконувала свою роботу добросовісно та обслуговувала пенсіонерів належним чином то вважає що накази прийняті щодо неї Територіальним центром соціального обслуговування незаконними, суперечать вимогам трудового законодавства, просить їх скасувати, виплатити їй втрачений заробіток за час вимушеного прогулу та позов задоволити.

Представник Територіального центру соціального обслуговування Вережак М.І. позов не визнала та суду пояснила, що ОСОБА_2 працюючи в Територіальному центрі соціального обслуговування здійснювала догляд з 5 одинокими пенсіонерами с.Тюдів, Косівського району, Івано-Франківської області, а саме: ОСОБА_3, 1945р.н., ОСОБА_4, 1941р.н., ОСОБА_5, 1936р.н., ОСОБА_6, 1950р.н. та ОСОБА_7. Так, на протязі вересня 2014р. було здійснено виїзд до підопічних за якими здійснює нагляд ОСОБА_2 та було складено відповідні акти, згідно яких видно що відповідачка неналежно виконувала свої обов'язки, а саме не регулярно відвідувала вищезазначених пенсіонерів, та не надавала допомогу в хатній роботі. З приводу чого вони подавали скарги до територіального центру та просили надати іншого працівника для їх обслуговування. З цих підстав була створена комісія та відповідно до складених актів її було притягнуто до дисциплінарного стягнення та оголошено догану, після чого було звільнено з роботи. Вважає їхні дії законними та просить в позові відмовити.

Суд вислухавши строни, свідків вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Згідно ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом ,який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган ,який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,але не більше як за один рік.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Відповідно до оглянутих судом наказів виданих Територіальним центром соціального обслуговування Косівської районної державної адміністрації за №32 від 01.09.2013р. про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення та наказу за №32 від 11.09.2014р. про повторне накладення на ОСОБА_2, дисциплінарного стягнення вбачається що її ставиться в вину систематичне невиконання посадових обов"язків.

В подальшому це стало підставою для видачі наказу Територіальним центром соціального обслуговування Косівської районної державної адміністрації за №42 від 11.09.2014р. про звільнення ОСОБА_2 з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України.

Вказані накази суд вважає незаконним і таким що порушують вимоги трудовго законодаства.

Так відповідно до постанови №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з»ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота.

Відповідно до ст.ст. 147 та 149 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення - догана або звільнення, за кожне порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

В судовому засіданні встановлено що при оголошенні догани позивачці територіальним центром не зазначено в чому полягає систематичне невиконання посадових обов"язків .

Так допитана судом представник відповідача суду не представила доказів, які б стверджували що про вказані порушення повідомили позивачку розглядали її поведінку на зборах трудового колективу, вживали заходи для попередження чи переведення на іншу посаду .

Посилання представника на скарги підопічних, яких відповідно до своїх посадових обов"язків позвичка зобов"яна обслуговувати, не дало суду належних доказів для прийняття рішення в частині дисциплінарного стягнення , оскільки це питання належним чином не досліджувалось керівником в трудовому колективі за участі позивачки чи профспілковим комітетом.

Рішення які приймались профспілковим комітетом були винесені без присутності позивачки, та її належним чином не повідомлялось про слухання її питання на профспілковому комітеті, так як суду не представлено повідомлень направлених рекомендованим листом позивачці про обов"язкову її участь на профспілковому комітеті.

Більше того із представлено суду журналу відвідувань підопічних позивачкою ведення якого є обовя"язковим в межах посадової інструкції, вбачається, що в дні засідань профспілки остання працювала по обслуговуванню пенсіонерів про що є відмітка та підписи в журналі осіб за якими здійснювався догляд.

Копією долученої до матеріалів справи пояснювальної записки ОСОБА_4, 1941р.н. стверджується, що ОСОБА_2 регулярно, згідно з графіку двічі на тиждень надавала допомогу в домашньому господарстві, працювала в саду, на городі, постійно доставляла продукти, оплачувала за електроенергію. Протягом цього періоду не було ніяких суперечок та порозумінь. Вона проявила себе як людина ввічлива, послушна та добра. Вважає, що ОСОБА_2 і надалі гідна продовжувати працювати соціальним працівником.

Відповідно до копії заяви ОСОБА_5, 1936р.н. вбачається, ОСОБА_2 добросовісно відноситься до роботи з повагою ставиться до неї, вважає, що ОСОБА_2 як працівник не замінима, кращого соціального працівника не може бути.

Згідно копії пояснювальної записки ОСОБА_7, 1940р.н. видно, що ОСОБА_2 їй добросовісно надає допомогу та її внучці, здійснює з ними прогулянки та допомогає по господарству.

Тобто із оглянутого судом журналу який долучений до матеріалів справи вубачається, що за період 2013- 2014 року ОСОБА_2 належним чином виконувала свою роботу, що підтверджується підписами підопічних, жодних зауважень там не заначено, також і відсутні будь які зауваження із боку керівника терцентру.

Вирішуючи питання про звільнення відповідач не врахував вимоги трудового законодавства, зокрема ст.148,149 КзпП України яким передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця із дня виявлення правопорушення і не пізніше шести місяців із дня вчинення.

Проте направлені дві заяви підопічних датовані 08.07.2014 року, а наказ про оголошення догани позивачці від 01.09.2014 року. Більше того сама перевірка по вказаних заявах проводилась тільки після оголошення догани позивачці 04.09.2014 року про що свідчать представлені суду акти комісії .

З цих підстав суд вважає, що при прийнятті рішення щодо оглошення догади позивачці є незаконними, а керівництво терцентру належним чином не досліджувало вказане питання.

Так відповідно ст. 149 КзППУкраїни до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним огрган зобов"язаний зажадати від порушника друдової дисципліни письмового пояснення, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок.

Тобто жодних дій визначених законом відповідачем не проведено, і не надано суду будь яких доказів з цього приводу.

Допитаний судом як свідок ОСОБА_9 який будучи працівником терцетру досліджував вказане питання проте він належним чином не пояснив суду чому комісія розглядала питання порушення посадових осбов"язків позивачки після прийняття рішення щодо оглошення догани позивачці.

Представлений суду протокол зборів профспілковго комітету від 09.09.2014 року свідчить про те що питання порушення посадових орбов"язків профспілковим комітетом та дачу згоду на звільнення позивачки вирішувалось без її присутності, не перевірено про поважність причин її відсутності, не досліджувалось питання щодо причин звільненя.

Оглянутий судом наказ від 11.09.2014 року про звільнення позивачки із займаної посади не містить також формулювання причин звільнення.

Із пояснень представника віповідача вбачається що крім представлених актів комісій від 04.09.2014 року жодних документів про порушення посадових обв"язків позивачкою не має, тому не заслуговує на увагу і формулювання наказу про догану " Систематичне порушення посадових обов"язків та зловживання своїм службовим становищем", а будь яких документів з цього приводу відповідачем не представлено.

Також суду не представлено доказів із яких причин позавачці після звільнення не направлено трудову книжку , оскільки законом передбачено що після проведення всіх розрахунків при звільнені у разі відмови працівника отримати трудову книжку то вона може бути направлена працівнику рекомендованою поштою, однак чому такі дії відповідачем не вчинені і по даний час трудова книжка перебуває у відповідача суду не відомо.

Що стосується вимог позивачки в частині стягнення за час вимушеного прогулу то суд вважає що вказана вимога підлягає до часткового задовлення із наведених обставин справи .

Так відповідно дост. 235 КзППУкраїни у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Однак судом встановлено що відповідно до поданих скарг які направлялись позивачкою управління праці та соціального захисту населення в Івано- Франківській області вбачається що позивачці було відомо про її звільнення 22.09.2014 року при ориманні листа про наслідки розгляду її скарги. Тому з цих підставі її слід виплатити тільки середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за вересень 2014 року, а в решті вимог відмовити.

На підставі наведеного, ст.509 ЦК України, ст.ст.40, 147, 149, 151, 235 КЗпП України та керуючись ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати: наказ виданий Територіальним центром соціального обслуговування Косівської районної державної адміністрації за №32 від 01.09.2013р. про накладення на ОСОБА_2, дисциплінарного стягнення; наказ виданий Територіальним центром соціального обслуговування Косівської районної державної адміністрації за №32 від 11.09.2014р. про накладення на ОСОБА_2, дисциплінарного стягнення; наказ виданий Територіальним центром соціального обслуговування Косівської районної державної адміністрації за №42 від 11.09.2014р. про звільнення ОСОБА_2 з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_2 на роботі в Територіальному центрі соціального обслуговування на посаді соціального працівника на 0,5 ставки. Виплатити середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за вересень 2014р.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.І. Крилюк