Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Локоткова І.С.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.01.2015 року у справі № 45/15 року,-

встановив:

Представник заявників звернулася до суду із завою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.01.2015 р. у справі № 45/15, постановленого за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 1 465 866 грн. 90 коп. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом у розмірі 15 058 грн. 67 коп.

Вимоги заяви мотивує тим, що справа, у якій прийнято рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.01.2015 року не підвідомча третейському суду відповідно до Закону України «Про третейські суди» та третейське застереження від 27.03.2008 року не відповідає вимогам цивільного законодавства, тому відповідно до ст. 228 ЦК України є нікчемним.

Також зазначає, що заявниками було отримано рішення третейського суду лише 09.07.2015 року, у зв'язку з чим просить поновити строк для його оскарження.

В судове засідання заявники, представник заявників та представник позивача у третейській справі не з'явилися, про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, про причини неявки заявників суд повідомлено не було. Представником ПАТ «Універсал Банк» ОСОБА_4 суду подані заперечення на заяву з проханням відмовити у задоволенні вимог, посилаючись на їх безпідставність, та розглянути справу без участі представника банку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи про оскарження рішення третейського суду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Представник заявників у заяві вказує, що копію оспорюваного рішення третейського суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 отримали 09.07.2015 року, останні не були повідомлені про час проведення засідання третейського суду та дізналися про існування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.01.2015 року лише під час розгляду заяви ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Враховуючи зазначене суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника заявників про поновлення встановленого законом процесуального строку звернення до суду, оскільки у спростування викладених обставин будь-яких доказів з боку представника позивача у третейській справі суду не надано.

Судом встановлено, що Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків, який знаходиться за адресою м. Київ, вул. М.Раскової,15, у складі третейського судді Волошинович О.П. 30 січня 2015 року у справі № 45/15 постановлене рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення богу задоволено, даним рішенням стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 1 465 866 грн. 90 коп. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом у розмірі 15 058 грн. 67 коп.

Перелік підстав для скасування рішення третейського суду наведений у ст. 389-5 ЦПК України.

Представник заявників просить скасувати рішення третейського суду з тих підстав, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. При цьому посилається на те, що на правовідносини за кредитним договором поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з цим справа, згідно п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», не підвідомча третейським судам.

З матеріалів справи убачається, що рішення третейського суду постановлене на підставі укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № 002-2008-932 від 27.03.2008 року та додаткових угод до нього, а також на підставі договору поруки б/н від 14.08.2013 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» від 03.02.2011 р. зазначену норму закону було доповнено пунктом 14, відповідно якого третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Даний закон набрав чинності 12.03.2011 р.

Згідно п. п. 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; а споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Як убачається із укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № 002-2008-932 від 27.03.2008 року, його предметом є надання банком позичальнику кредиту (грошових коштів) на придбання нерухомого майна, отже цей кредит у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчий і на правовідносини, що виникають між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за даними договором під час його укладення і виконання поширюється дія вказаного Закону.

Третейська угода щодо розгляду спорів, пов'язаних з виконанням умов кредитного договору безпосередньо у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків викладена сторонами у п. 7.1 Додаткової угоди б/н до Кредитного договору № 002-2008-932 від 27.03.2008 2008 року, яка укладена 14 серпня 2013 року.

Відповідно рішення Конституційного Суду України у справі № 1-26/2011 від 10.11.2011 р., дія пунктів 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Згідно ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України, зокрема з питань офіційного тлумачення законів України, є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Виходячи з положень ст. ст. 55, 64, 124 Конституції України, аналізуючи зміст Закону України «Про третейські суди» та ст. 17 ЦПК України, третейський суд як недержавний орган за цим Законом має повноваження вирішення тих спорів та лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди, а також на спори, які не підвідомчі третейським судам.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30 січня 2015 року по справі № 45/15 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки відносини, які виникли між сторонами спору та були предметом розгляду в третейському суді, пов'язані з виконання зобов'язань по кредитному договору, а враховуючи той факт, що на момент укладання додаткової угоди до кредитного договору від 14 серпня 2013 року з позичальником ОСОБА_1 та договору поруки б/н від 14 серпня 2013 року у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, де поручителем виступає ОСОБА_2, діяла редакція Закону України «Про третейські суди» де передбачена заборона на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), тому третейське застереження, яке міститься у цих договорах, було укладено в порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», а отже справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 р. у справі № 6-64цс15, яка у відповідності до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Також постановою Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року, винесеною у справі № 6-856цс15 про перегляд судового рішення за заявою фізичної особи про скасування рішення постійно діючого третейського суду, яка прийнята за результатами розгляду справи у подібних правовідносинах, заяву задоволено.

При ухваленні вищевказаної постанови Верховного Суду України від 02.09.2015 року, Верховний Суд України виклав наступну правову позицію:

«Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз», про скасування якого просив ОСОБА_8, ухвалено 26 грудня 2014 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону.

Суди, розглядаючи заяву ОСОБА_8 на вказану обставину не звернули уваги та відмовили у її задоволенні, помилково пославшись на те, що спір, який виник між сторонами, не є спором щодо захисту прав споживачів.

Оскільки ОСОБА_8 є споживачем послуг банку, спір виник щодо заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди» така справа не підвідомча».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За викладених обставин наявні підстави для скасування рішення третейського суду.

За подання заяви заявниками було сплачено судовий збір у розмірі 609 грн. (а.с. 24).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «Універсал Банк» на користь заявників підлягає стягненню судовий збір по 304 грн. 50 коп. кожному.

Керуючись ст. ст. 72, 73, 88, 389-1, 389-4, 389-5, 389-6 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для подання заяви про скасування рішення третейського суду.

Заяву представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 30.01.2015 року у справі № 45/15 року задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 січня 2015 року по справі № 45/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 304 (триста чотири) грн. 50 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 304 (триста чотири) грн. 50 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя