Справа № 202/6191/15-ц
Провадження 2/202/4109/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2015 року м.Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, зацікавлена особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та про визнання банківського вкладу спільною сумісною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 зацікавлена особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та про визнання банківського вкладу спільною сумісною власністю.

В обґрунтування позову зазначила, що з 10 червня 2000 року вона почала мешкати однією сімєю з ОСОБА_5, тобто вступила з ним у фактичні шлюбні відносини. У фактичних шлюбних відносинах із ним перебувала до моменту смерті ОСОБА_5, яка сталася 27 червня 2014 року. Під час проживання з померлим однією сімєю, ними було укладено договір банківського вкладу із ПАТ банк «Південний» №710 від 01.04.2014 в розмірі 50 000 грн., який було оформлено на ОСОБА_5 на підставі ст.74 СК України вважає, що вищезазначений банківський вклад належить їй та померлому ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності та їй належить ? вказаного банківського вкладу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити, в обґрунтування посилались на обставини викладені у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду обставинам, про судове засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у звязку з чим суд ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України.

Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 судове засідання не зявився по невідомим суду обставинам, про судове засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили, що з червня 2000 року ОСОБА_11 та ОСОБА_1 проживали однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, вислухавши пояснення свідків, позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 10 червня 2000 року ОСОБА_1 розпочала проживати однією сім'єю разом з ОСОБА_5

Відносини, що виникли між позивачкою та ОСОБА_5 фактично були шлюбними, вони проживали однією родиною, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, спільно харчувалися, вели спільний сімейний бюджет, спільно витрачали грошові кошти.

27 червня 2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 28 червня 2014 року.

Позивачка, як цивільна дружина, отримала копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 та повністю займалася організацією поховання та самостійно понесла всі витрати по похованню.

Під час проживання однією сім'єю ОСОБА_3Є та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу із АБ «Південний» №1710 від 01.04.2014 на суму 50 000 грн., який було оформлено на ОСОБА_5

У відповідності до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, до майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім'єю, застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи одержані одним із подружжя.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вклади незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З аналізу норм діючого законодавства вбачається, що ознаками фактичних шлюбних відносин є: факт спільного співжиття жінки та чоловіка; взаємна матеріальна допомога та підтримка; взаємне визнання та виявлення подружніх відносин перед третіми особами; наявність спільного побуту, та інші обставини, що свідчать про проживання жінки та чоловіка однією сім'єю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 10 червня 2000 року по 27 червня 2014 року - моменту смерті ОСОБА_5 і в цей період ними було нажито спільну сумісну власність - грошові кошти, які у розмірі 50000 грн., що були розміщені 01.04.2014 на вкладному рахунку №1710 за договором банківського вкладу у Публічному Акціонерному Товаристві «Акціонерний банк «Південний».

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Приписами ч.1 ст.70 СК України встановлено, що частки майна дружини та чоловіка у обєкті права спільної сумісної власності подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю або шлюбним договором.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 88, 128, 212 -215, 218, 224-225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, зацікавлена особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах та про визнання банківського вкладу спільною сумісною власністю задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 червня 2000 року по 27 червня 2014 року

Визнати банківський вклад в ПАТ АБ «Південний» за договором №1710 від 01 квітня 2014 року спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? банківського вкладу за договором №1710 від 01 квітня 2014 року відкритий в ПАТ АБ «Південний».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 250 (двісті пятдесят) грн.00 коп.

Повний текст рішення буде виготовлений до 09 жовтня 2015 року.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин