Справа № 712/7591/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

Головуючого: Бисага Т.Ю.,

суддів Дроботі В.В., Власова С.О.,

при секретарі Рогач О.Я.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 грудня 2012 року у цивільній справі за позовом Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та розірвання кредитної угоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

18 квітня 2012 року Обласний Фонд інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості (далі Фонд) звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дострокове розірвання кредитної угоди, та солідарне стягнення з відповідачів суми заборгованості по кредиту.

Позивач зазначав, що у відповідності до кредитної угоди № 453 від 17 вересня 2009 року, укладеної між Фондом та ОСОБА_2, остання отримала кредит у розмірі 50 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % річних строком на 10 років.

Для забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеною кредитною угодою 24 вересня 2009 року між Фондом та ОСОБА_3 було укладено договір поруки про солідарну відповідальність боржника та поручителя.

Фонд свої зобовязання за кредитною угодою виконав повністю, надавши суму кредитних коштів у розпорядження ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання по кредитному договору не виконують, не здійснюють платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, у звязку з чим у Фонду відповідно до умов кредитної угоди виникло право розірвати кредитну угоду одночасно з вимогою повернення всієї суми кредиту, позивач просив задовольнити позовні вимоги: достроково розірвати кредитну угоду, стягнути на його користь солідарно із відповідачів заборгованість за кредитом у сумі 51110,59 грн., що складається із: 47500 грн. заборгованість за кредитом, 1798,00 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1812,59 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, та вирішити питання по судовим витратам.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 грудня 2012 року позов задоволено. Кредитну угоду № 453 від 17 вересня 2009 року, укладену між Обласним Фондом інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості та ОСОБА_2 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно в користь позивача заборгованість за кредитною угодою в сумі 51110,59 грн. та вирішено питання по судових витратах.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції, просили оскаржуване ними рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Межі доводів апеляційної скарги судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги, що боржниками постійно вносилися суми на погашення заборгованості за кредитом в загальному розмірі 8139 грн. до моменту подачі позовної заяви та в розмірі 2545, 00 грн. після ухвалення рішення, отже сума боргу при розгляді справи в суді першої інстанції складала суму меншу майже на 10 000 грн.. Вважають розрахунок заборгованості недостовірним та таким, що не може слугувати належним доказом для стягнення заборгованості.

Представник позивача ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу відхилити як безпідставну, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від апелянтів надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги в частині оскарження суми заборгованості, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтею 309 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення або змінює рішення, якщо судом першої інстанції порушено або неправильно застосовано норми матеріального або процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судових засіданнях, згідно до кредитної угоди № 453 від 17 вересня 2009 року, укладеної між Фондом та ОСОБА_2, остання отримала кредит у розмірі 50 000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % річних строком на 10 років.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитною угодою, між Фондом та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 24 вересня 2009 року, відповідно до якого поручитель ОСОБА_3 зобовязалась солідарно відповідати перед позивачем за виконання зобовязань по вищевказаній кредитній угоді.

Позивач свої зобовязання за договором кредиту виконав повністю, надавши суму кредитних коштів у розпорядження ОСОБА_2.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк, та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується належними доказами, які містяться в матеріалах справи, що із-за невиконання відповідачкою ОСОБА_2 зобовязань по сплаті основного кредиту та процентів за користування кредитом виникла заборгованість, а відтак у Фонду на підставі п. 7.4 Кредитної угоди (а.с. 3) виникло право на дострокове розірвання договору кредиту та стягнення повної суми кредиту разом з відсотками.

Відповідно до ст. 556 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки, а тому, суд правильно встановив, що відповідно до положень ст. 554 ЦК України відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідають за зобовязаннями як солідарні боржники.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність дострокового розірвання кредитної угоди та солідарного стягнення із відповідачів суми заборгованості з врахуванням відсотків за користування кредитними коштами та пені за прострочення сплати кредиту.

Разом з тим, з визначеною судом першої інстанції сумою заборгованості в повному обсязіколегія суддів погодитися не може.

Як вбачається із наданого позивачем до позовної заяви розрахунку (а.с. 4) сума заборгованості на момент подання позову до суду становить 51110,59 грн., що складається із: 47500 грн. заборгованості за кредитом, 1798,00 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 1812,59 грн. пені за прострочення сплати кредиту.

Із довідки Фонду (а.с. 61) вбачається, що перше поступлення від боржника ОСОБА_2 надійшло 29 червня 2010 року, тобто протягом 2009 року та до червня 2010 року суми на погашення боргу не вносилися. Дане твердження не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи квитанціями про сплату внесків на погашення кредиту в зазначений період, а саме: 400 грн. - 30 листопада 2009 року (а.с. 54); 1200 грн. 07 жовтня 2009 року (а.с. 55); 400 грн. 29 жовтня 2009 року (а.с. 55); 2400 грн. 21 вересня 2009 року (а.с. 56); 398, 20 грн. 11 грудня 2009 року (а.с. 57). Всього в 2009 році на погашення кредиту було сплачено боржницею 4798,20 грн..

Як вбачається із розрахунку позивача, наданого на вимогу апеляційного суду Закарпатської області (а.с. 93), Фондом із сплачених боржником в 2009 році сум враховано в погашення кредиту лише суму 400 грн., яка надійшла 30 листопада 2009 року, отже суму 4398, 20 грн. слід відрахувати від суми боргу.

Встановлено, що на момент звернення до суду із даним позовом сума відсотків за користування кредитом, що підлягала стягненню із відповідачів становила 1798,00 грн., а пені за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків -1812,59 грн., отже у звязку із розірванням кредитної угоди підстави для подальшого нарахування відсотків та пені перестали існувати, тому такі платежі не нараховувалися.

Із наданого апеляційному суду розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 93) вбачається, що на сьогоднішній день на погашення відсотків та пені боржниками внесено суму 4121,70 грн., тобто є переплата в сумі 511,11 грн., які також слід врахувати в погашення заборгованості за кредитом разом із сумою 2785,69 грн.(фактичні поступлення по тілу кредиту).

Крім того, згідно з довідкою РВ ДВС Ужгородського МРУЮ, наданою на вимогу апеляційного суду Закарпатської області, із боржниці ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 на погашення заборгованості в межах виконавчого провадження разом з безпосередніми внесками до Фонду станом на 20 травня 2015 року стягнуто загальну суму 10 546,39 грн.. Для встановлення суми стягнень, проведених через ДВС, дану суму слід зменшити на суми, які враховано Фондом у Довідці від 03.06.2015 року (а.с. 93) : 2785,69 грн. по кредиту та 4121,70 грн. відсотків та пені. Отже через органи ДВС було стягнуто суму 3639,00 грн., яку теж слід відрахувати від суми боргу по даній справі.

З огляду на викладене та на підставі ст. 309 ЦПК України в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні, так як визначена судом сума заборгованості не відповідає дійсності і таку слід зменшити. Так як заборгованість за відсотками та пені вже погашена в повному обсязі, а борг за кредитом також частково погашено на загальну суму 11 334,00 грн. (4398,20 грн. + 511,11 грн. + 2785,69 грн. + 3639,00 грн.) то з відповідачів підлягає солідарному стягненню сума 36166,00 грн. (47500,00 грн. 11 334,00 грн.) заборгованості за кредитом (тіло кредиту).

Тому, абзац 3 резолютивної частини рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 грудня 2012 року слід змінити та викласти в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно в користь Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості заборгованість за кредитною угодою в сумі 36166,00 грн..»

Крім того, рішення суду першої інстанції в частині стягнення солідарно із відповідачів суми судового збору також підлягає зміні, оскільки солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути із відповідачів в рівних частинах по 255,55 грн. з кожної.

Отже абзац 4 резолютивної частини рішення слід змінити та викласти в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості судовий збір в рівних частинах по 255,55 грн. з кожної.»

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 грудня 2012 року - змінити, абзац 3 резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно в користь Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості заборгованість за кредитною угодою в сумі 36166,00 грн. (Тридцять шість тисяч сто шістдесят шість грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості судовий збір в рівних частинах по 255,55 грн. з кожної.»

В решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: