Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2121/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Баранець А. М.
Доповідач Чорнобривець О. С.
УХВАЛА

Іменем України

13.10.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Чорнобривець О.С.

суддів - Потапенка В.І.

Черненко В.В.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Власівської селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Держземагенства у Світловодському районі Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

встановила:

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року відмовленоу задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі позивач, не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що суд відмовляючи у задоволенні позову не застосував положення статті 377 ЦК України, де зазначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності чи право користування на земельну ділянку, на якій вони розташовані, без зміни її цільового призначенні в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтримав доводи апеляційної скарги. Сторона відповідача у судове засідання не прибула, у поданій заяві просить розглянути справу у відсутності представника.

Неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, за умови належного повідомлення, не перешкоджає розглядові справи (ст. 305 ЦПК України).

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена, рішення суду-залишено без змін.

Судом встановлено, що після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1, ним отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з прилеглими надвірними будівлями, що належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 22 березня 1989 року (а.с.4).

Спадкове майно знаходиться на земельній ділянці площею 0.0781 гектара (781кв.м.), інформація щодо якої про зареєстроване право у Державному земельному кадастрі відсутня.

Посилаючись на вказані обставини та положення ст. 377 Цивільного кодексу України, просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку площею 0.0781 гектара ( 781 кв.м.).

Відмовляючи у задоволенні позову суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду.

Відповідно до ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю(земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

До відносин, пов'язаних з переходом права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, будівля, споруда, до особи, що набула права власності на відповідне нерухоме майно, в тому числі стосовно розміру такої земельної ділянки, застосовується законодавство, що діяло на час переходу права власності на житловий будинок, будівлю, споруду.

На час набуття спадщини позивачем, тобто 2005 р., статтею 377 ЦК України визначалось, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача споруди переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Позивач є громадянином Росії, що підтверджується матеріалами справи (а.с.3).

Іноземці (особи без громадянства) підпадають під дію національного права, що регулює правовідносини з приводу набуття права власності, з окремими винятками.

Земельним законодавством дозволено іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності (ч.2 ст. 81 ЗК).

Іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки у випадку: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини(ч.3 ст.81 ЗК України).

Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, до документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку належать: державний акт на право власності, цивільно-правова угода про відчуження земельної ділянки або свідоцтво про право на спадщину.

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок позивача знаходиться у комунальній власності Власівської територіальної громади, у приватну власність спадкодавцю ОСОБА_4 не надавалась. Будь-які документи, які б посвідчували право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку, у матеріалах справи, відсутні.

Позивач, як іноземний громадянин, набув право власності лише на земельну ділянку, яка зайнята житловим будинком, надвірними будівлями та на частину земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування. На земельну ділянку, що перевищує ці розміри, право власності виникає на загальних підставах та у порядку, визначених чинним законодавством.

Отже, визнання судом за особою права власності на земельну ділянку законодавством не передбачено. Посилання позивача на ч.1 ст. 377 ЦК України безпідставне.

Тому у суду першої інстанції не було правових підстав для визнання права власності позивача на земельну ділянку у зазначеному розмірі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та скасування ухваленого судом рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: