АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8489/15 Справа № 176/238/13- ц Головуючий у 1 й інстанції - Павловська І. А. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Аграрний цех «Жовторічанський» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Аграрний цех «Жовторічанський» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення грошової оплати за роботу у вихідні дні, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнювала в ході розгляду справи, до Державного підприємства «Аграрний цех «Жовторічанський» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення грошової оплати за роботу у вихідні дні, стягнення моральної шкоди (а.с.2-5, 97, 229-230, т.1).

Позивачка зазначала, що в трудових відносинах з Державним підприємством "Аграрний цех "Жовторічанський" перебувала з 25 травня 2005 року. Наказом №136-ок від 29 листопада 2012 року звільнена з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

17 грудня 2012 року керівництво ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" зі своєї ініціативи змінило формулювання причин звільнення і згідно наказу №136-ок від 29 листопада 2012 року звільнена з підприємства за власним бажанням за згодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України.

До звільнення займала посаду начальника охорони пожежної, сторожової з посадовим окладом з 01 вересня 2012 року у розмірі 2880 грн.

В порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідач не здійснив повний розрахунок

при звільненні.

29 листопада 2012 року звернулась до керівництва з вимогою провести розрахунок при звільненні, а саме: виплатити заборгованість по заробітній платі з серпня 2012 року, виплатити заборгованість за листками непрацездатності за перірод з 24 по 28 жовтня та з 5 по 23 листопада 2012 року, заробітну плату за листопад та належні суми за невикористану відпустку, нарахувати та провести оплату за роботу у вихідні дні.

Остаточно розрахунок відповідач провів 10 січня 2013 року, сума розрахунку склала 8800 грн., але розрахункоий листок з зазначенням нарахованих сум, належних працівнику при звільненні, надано не було.

Згідно наданих відповідачем даних її середня добова заробітна плата складає 114,75 грн. Затримка розрахунку при звільненні склала: 1 робочий день в листопаді 2012 року, повний грудень 2012 року - 21 робочий день та 7 робочих днів в січні 2013 року, загальна кількість складає 29 робочих днів.

Станом на 03 грудня 2013 року сума, яка підлягає стягненню за затримку розрахунку при звільненні в порядку ст.117 КЗпП України, складає 3327,75 грн.

Також ОСОБА_2 зазначила, що згідно наказів працювала у вихідні дні, а саме: 29 травня 2011 року; 05 червня 2011 року; 07, 14, 21, 24, 28 серпня 2011 року; 04, 11, 18, 25 вересня 2011 року; 01, 02, 22, 23, 29, 30 жовтня 2011 року; 05, 06, 19, 20, 26, 27 листопада 2011 року; 03, 04, 10, 11, 17, 18, 24 грудня 2011 року; 14, 15, 21, 22, 28, 29 січня 2012 року; 04, 05, 18, 19, 25, 26 лютого 2012 року; 03, 04, 08, 09, 11, 17, 18, 24, 25 березня 2012 року; 14, 16, 22, 29, 30 квітня 2012 року; 01, 02, 05, 06, 09, 26, 27 травня 2012 року; 02, 04 червня 2012 року; 29 липня 2012 року; 05, 12, 19, 25, 26 серпня 2012 року; 02, 09, 16, 23, 30 вересня 2012 року; 06, 07 жовтня 2012 року. За роботу у зазначені дні інші дні відпочинку не були надані, оплата відповідачем не проведена.

З урахуванням розміру середньомісячного окладу у сумі 2880,00 грн. та положень ст.ст.72,107 КЗпП України, згідно яких робота у вихідні та святкові дні проводиться у подвійному розмірі, заборгованість по оплаті у зазначені дні становить 21668,94 грн., яку відповідач при її звільненні не виплатив.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на порушення відповідачем її прав та спричинення такими діями моральних страждань, ОСОБА_2 в позовній заяві в редакції від 25 грудня 2013 року просила стягнути з відповідача виплати за роботу у вихідні дні у розмірі 21668,94 грн.; стягнути середній заробіток за час порушення строків розрахунку за вихідні дні при звільненні за весь час затримки по день ухвалення рішення, стягнути моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та судові витрати(а.с.229-230, т.1).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року позов задоволено частково(а.с.49-52, т.2).

Стягнуто з Державного підприємства "Аграрний цех "Жовторічанський" на користь ОСОБА_2 компенсацію за роботу у вихідні дні у розмірі 1 361,88 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 70 357,48 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 500,00 грн., в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу - 800,00 грн.

Стягнуто з державного підприємства "Аграрний цех "Жовторічанський" в дохід держави судовий збір у розмірі 730,19 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 липня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення(а.с.66).

В апеляційній скарзі Державне підприємство «Аграрний цех «Жовторічанський» просить рішення суду скасувати в повному обсязі, провадження у справі закрити, посилаючись на те, що на правовідносини, які склались між сторонами поширюються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2011 року порушено провадження у справі №38/5005/6563/2011 про банкрутство ДП «Аграрний цех «Жовторічанський», а ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2012 року у справі №38/5005/6563/2011 введено процедуру санації ДП «Аграрний цех «Жовторічанський», при розгляді справи суд не взяв до уваги зазначені обставини, порушив норми матеріального та процесуального права(а.с.74-78, т.2).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, передбачений ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, а у разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 перебувала з відповідачем - Аграрний цех "Жовторічанський" державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", після реорганізації у 2009 році - Державне підприємство "Аграрний цех "Жовторічанський", у трудових відносинах з 25 травня 2005 року, з 29 травня 2012 року працювала на посаді начальника охорони пожежної, сторожевої(а.с. 6-10, т.1).

Згідно наказу ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" №136/ос від 29 листопада 2012 року ОСОБА_2 звільнена з підприємства 29 листопада 2012 року за згодою сторін в порядку п.1 ст.36 КЗпП (а.с.82, т.1).

Як видно із справи, станом на час звільнення заборгованість відповідача перед ОСОБА_2 відповідно до розрахункового листка за листопад 2012 року становила 9024,69 грн.(а.с.47, т.1).

Вказана заборгованість була погашена відповідачем протягом грудня 2012 року та січня 2013 року, що підтверджується: відомістю №27 від 11 грудня 2012 року про зарахування ОСОБА_2 лікарняних ФСС за грудень 2012 року на суму 411,00 грн.; копією видатково касового ордеру від 13 грудня 2012 року щодо виплати ОСОБА_2 заробітної плати на суму 4000,00 грн.; копією видаткового касового ордеру від 08 січня 2013 року щодо виплати ОСОБА_2 заробітної плати на суму 3721,84 грн.; відомістю №1 від 09 січня 2013 року про зарахування ОСОБА_2 лікарняних ФСС за січень 2013 року на суму 1353,00 грн.(а.с.41-46, т.1).

По справі також встановлено, що в період роботи ОСОБА_2 на підприємстві видавались накази, які погоджувалися з профспілковим комітетом, про роботу у вихідні дні з наданням іншого дня відпочинку, та досліджені наступні накази: від 12 серпня 2011 року №147 про роботу у вихідний день 14 серпня 2011 року; від 04 серпня 2012 року №120/к про роботу у вихідний день 05 серпня 2012 року; від 12 серпня 2012 року №126/к про роботу у вихідний день 12 серпня 2012 року; від 17 серпня 2012 року №130/к про роботу у вихідний день 19 серпня 2012 року; від 27 серпня 2012 року №134/к про роботу у вихідний день 24, 25, 26 серпня 2012 року; від 01 вересня 2012 року №137/к про роботу у вихідний день 02 вересня 2012 року; від 09 вересня 2012 року №142/к про роботу у вихідний день 09 вересня 2012 року; від 15 вересня 2012 року №146/к про роботу у вихідний день 16 вересня 2012 року; від 22 вересня 2012 року №148/к про роботу у вихідний день 23 вересня 2012 року; від 29 вересня 2012 року №153/к про роботу у вихідний день 30 вересня 2012 року; від 07 жовтня 2012 року №156/к про роботу у вихідний день 06, 07 жовтня 2012 року(а.с.12, 13, 14, 15, 16, 17, 18,19, 20,21, 22).

Згідно зазначених наказів ОСОБА_2 надані додаткові дні відпочинку за раніше відпрацьований час, а саме: від 09 серпня 2012 року №125/к на 09 та 10 серпня 2012 року; від 05 вересня 2012 року №140а/к на 05 вересня 2012 року; від 10 вересня 2012 року №143а/к на 10 вересня 2012 року; від 11 жовтня 2012 року №157а/к на 15 жовтня 2012 року(а.с.65,66,67,68, т.1). Вихідні дні: 24 серпня 2012 року, 25 серпня 2012 року, 26 серпня 2012 року, 02 вересня 2012 року, 09 вересня 2012 року, в які згідно вказаних наказів працювала ОСОБА_2 занесені до табелю роботи та оплачені відповідачем(а.с.72-75, т.1).

Встановивши, що ОСОБА_2 відпрацьовано 14 вихідних днів, з яких за відпрацьовані 5 вихідних днів: 16 вересня 2012 року, 23 вересня 2012 року, 30 вересня 2012 року, 06 жовтня 2012 року, 07 жовтня 2012 року, не надані інші вихідні дні та які не були компенсовані роботодавцем після її звільнення 29 листопада 2012 року, суд прийшов до правильного висновку, що у відповідача наявна заборгованість перед ОСОБА_2 по оплаті за роботу у зазначені вихідні дні, оплата за які на підставі положень ст.ст.72,107 КЗпП України проводиться у подвійному розмірі.

Визначаючи заборгованість ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" перед ОСОБА_2 за роботу у зазначені вихідні дні у сумі 1361,88 грн., суд навів у судовому рішенні відповідний розрахунок з урахуванням розміру денної ставки ОСОБА_2(а.с.49-50) та положень ст.107 КЗпП України.

Наведені обставини свідчать, що при звільненні ОСОБА_2 29 листопада 2012 року ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" не були виплачені належні їй від підприємства суми, тобто, не було проведено повний розрахунок, чим порушено вимоги ст.116 КЗпП України, у зв'язку з порушенням якої наступають наслідки, передбачені ст.117 КЗпП України.

Таким чином, встановивши зазначені порушення відповідачем положень діючого трудового законодавства та прав ОСОБА_2, суд прийшов до правильного висновку про стягнення з ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" на користь ОСОБА_2 на підставі ст.117 КЗпП України середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме по день ухвалення судового рішення.

При цьому, як видно із справи, загальна сума середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 70 357,48 грн. визначена судом відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100(з наступними змінами і доповненнями), та обчислена з урахуванням останніх 2-х календарних місяців роботи, що передували події, з якою пов'язана відповідна виплата, з визначенням середньоденної заробітної плати ОСОБА_2 у розмірі 134,27 грн. та кількості робочих днів за період затримки розрахунку, а саме за період з 30 листопада 2012 року по 26 березня 2015 року, що складає 524 робочих днів.

Що стосується моральної шкоди, яку суд стягнув з ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" за спричинені ОСОБА_2 моральні страждання у зв'язку з порушенням її трудових прав, то розмір такої шкоди суд визначив з урахуванням встановлених обставин та відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України та ст.23 ЦК України, яка регулює питання відшкодування моральної шкоди.

Посилання ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" в апеляційній скарзі на те, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2011 року порушено провадження у справі №38/5005/6563/2011 про банкрутство ДП «Аграрний цех «Жовторічанський» та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2012 року у справі №38/5005/6563/2011 введено процедуру санації ДП «Аграрний цех «Жовторічанський» та що на дані правовідносини поширюються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у зв'язку з чим провадження у справі повинно бути закритим, не можуть бути взяті до уваги з огляду на наступне.

За структурою КЗпП України ст.117 цього Кодексу, якою визначено підстави виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відноситься до розділу VII "Оплата праці". Відносини стосовно виплати заробітної плати за своєю правовою природою є трудовими, а не цивільними чи господарськими. За своєю суттю виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка пов'язана з трудовими відносинами, є оплатою праці, а тому положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на зазначені правовідносини не поширюється.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 07 листопада 2012 року у справі №6-135 цс 12.

Доводи скарги про неповне з'ясування обставин справи необгрунтовані, оскільки повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, права та обов'язки сторін, суд прийшов до правильного висновку про захист прав ОСОБА_2, дослідженим доказам у справі суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та положенням діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Аграрний цех «Жовторічанський» відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -