АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Григорченка Е.І., Кочкової Н.О.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" і ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року позовна заява ОСОБА_4 до ПАТ "Укрсоцбанк" і ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим - задоволена.

Визнано припиненим договір поруки № 095/03/16046-ДП від 01 серпня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ "Укрсоцбанк" і ОСОБА_5 в забезпечення кредитного договору № 095/03-16046-ДК від 31 липня 2007 року, укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" і ОСОБА_5

Стягнуто з ПАТ "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ "Укрсоцбанк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного між ПАТ (раніше АКБ соціального розвитку) "Укрсоцбанк" та ОСОБА_5 кредитного договору № 095/03-16046-ДК від 31 липня 2007 року остання отримала в банку кредит у розмірі 83000 доларів США зі сплатою обумовлених 13.35% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту - до 30 липня 2022 року. В забезпечення виконання зобов'язань по вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 і відповідачем ОСОБА_5 (одним договором одночасно з двома особами, в тому числі і кредитором) 01 серпня 2007 року було укладено один договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взяли на себе зобов'язання відповідати по кредитним зобов'язанням ОСОБА_5 (у вказаних в договорі межах) та нести солідарну відповідальність перед відповідачем - банком - у повному обсязі цих зобов'язань, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки (штрафу, пені). Банк виконав умови кредитного договору та на підставі заяви відповідачки надав їй кредитні кошти у розмірі 83000 доларів США, що підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок , а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 ЦК України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 ЦК України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору.

Відповідно до умов договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у відповідності до графіку, що наведений у додатку до цього договору, який є його невід'ємною частиною. У разі порушення позичальником обов'язку повернути кредитодавцеві кредит, у відповідності до умов цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення сплати, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У випадку прострочення повернення сум наданого кредиту (в тому числі часткового повернення) та прострочення сплати процентів за користування кредитом, відповідно до цього договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф незалежно від строку прострочення. Штраф сплачується в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день сплати/стягнення.

Банк, кредитодавець, відповідно до умов договору відправив на ім'я відповідачки ОСОБА_5, позичальника, претензію про припинення своїх обов'язків через невиконання цим відповідачем умов договору не погашення заборгованості.

В порушення зазначених норм закону та умов укладеного кредитного договору і договору поруки позивач і відповідачка свої зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали, перестали своєчасно сплачувати сам кредит і відсотки по кредиту, утворилася заборгованість. Банк звернувся до Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків і рішенням цього суду від 30 травня 2011 року з відповідачки і позивача було стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору, штрафні санкції і витрати банку, це рішення набрало законної сили і направлене для примусового виконання до виконавчої служби. Про слухання вказаної справи третейським судом позивач належним чином не повідомлявся, копія рішення йому не направлялась і доказів про це суду не надано. Про наявність рішення позивач дізнався від виконавчої служби. Одночасно дізнався, що між банком і ОСОБА_5 01 серпня 2008 року була укладена додаткова угода про збільшення відсоткової ставки за вказаним кредитним договором з 13.35% до 13.50%. Вказане з ним, як поручителем, не узгоджувалося і додаткової угоди на це не укладалося.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, договір укладений сторонами, має умови, які повинні виконуватися.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст.252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст.251 та ч.2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що зобов'язання (кредитний договір) банком і ОСОБА_5 було змінено без згоди поручителя ОСОБА_4, внаслідок чого обсяг його відповідальності збільшився.

Згідно умов кредитного договору відсоткова ставка встановлена 13,35% річних, додатковою угодою № 1 від 01 серпня 2008 року вказана відсоткова ставка збільшена до 13,50% річних, вказана додаткова угода укладена між банком та позичальником без згоди поручителя ОСОБА_4, обсяг відповідальності якого як поручителя збільшився. Поручитель (позивач) підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору та укладеного договору поруки, згідно яких поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_5 (позичальник) взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору від 31 липня 2007 року в тому числі сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 13.35 % річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором; сплатити можливі штрафні санкції.

Проте, 01 серпня 2008 року між позичальником та банком укладена додаткова угода до кредитного договору, згідно якої сторони домовились про підвищення відсоткової ставки. Таким чином, обсяг відповідальності ОСОБА_4 збільшився. Із зазначеною додатковою угодою поручитель ОСОБА_4 не був ознайомлений, на її укладення своєї згоди не давав, що підтверджується відсутністю будь-яких доказів про зворотне.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дослідив їх та надав вірну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами. Проте, припустився помилки, визначаючи обсяг позовних вимог, що підлягають задоволенню, невірно витлумачив норми матеріального права, визнаючи договір поруки припиненим, оскільки способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, так як порука припиняється не з моменту ухвалення судом рішення про це, а з моменту настання підстав, з якими законом пов'язане припинення поруки.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та визнання припиненим договору поруки № 095/03/16046-ДП від 01 серпня 2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ "Укрсоцбанк" і ОСОБА_5 в забезпечення кредитного договору № 095/03-16046-ДК від 31 липня 2007 року, укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" і ОСОБА_5 скасувати та ухвалите нове, яким частково задовольнити позовні вимоги та визнати припиненою поруку ОСОБА_4 за договором поруки № 095/03/16046-ДП від 01 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з 01 серпня 2008 року. В решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року в частині задоволення позовних вимог та визнання припиненим договору поруки № 095/03/16046-ДП від 01 серпня 2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ "Укрсоцбанк" і ОСОБА_5 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим задовольнити частково. Визнати припиненою поруку ОСОБА_4 за договором поруки № 095/03/16046-ДП від 01 серпня 2007 року, укладеного між Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з 01 серпня 2008 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: