Справа № 466/1679/15 Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/6927/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.,

секретар - Симець В.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2»юка Я.В.

представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Міс Львів» про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міс Львів» до ОСОБА_6, Державної служби інтелектуальної власності України, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_7 про визнання свідоцтва недійсним та зобовязання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Апеляційного суду Львівської області на розгляді знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міс Львів» до ОСОБА_3, Державної служби інтелектуальної власності України, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_7 про визнання свідоцтва недійсним та зобовязання до вчинення дій.

4 грудня 2015 року представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову. Просить до набрання рішення суду в даній справі законної сили заборонити ОСОБА_3 відмовлятись від Свідоцтва України №144653, відчужувати або іншим способом передавати третім особам повністю або частково майнові права на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України №144653, видавати дозвіл (ліцензію) на використання знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України №144653; до набрання рішення суду в даній справі законної сили заборонити Державній службі інтелектуальної власності України здійснювати державну реєстрацію факту передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України №144653 та вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг зміни, повязані зі зміною особи власника свідоцтва України №144653; до набрання рішенням суду в даній справі законної сили заборонити Державній службі інтелектуальної власності України вносити до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг зміни, повязані з відмовою від свідоцтва України №144653. Мотивує тим, що існує вірогідність передання ОСОБА_3 виключних майнових прав на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України №144653 та/або видання власником спірного свідоцтва ліцензії на використання майнових прав на вказаний знак. Укладання вказаних договорів ОСОБА_3 може призвести не тільки до необхідності залучення до справи нових учасників процесу та порушення розумних строків розгляду даної справи, а й стати причиною виникнення інших судових справ щодо спірних свідоцтв.

При обговоренні заяви мотиви такої підтримав.

Представники відповідача ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечили. Просять врахувати, що ухвалою Вищого спеціалізовного суду України від 21.10.2015 року, копія якої долучена представником відповідача до письмових пояснень, за наслідками розгляду касаційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 рішення Апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року скасовано, а рішення від 8 грудня 2014 року Солом»янського районного суду м. Києва, яким позов ОСОБА_3 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_7 задоволено частково та достроково припинено дію свідоцтва України від 11 липня 2011 року № 141635 на знак для товарів і послуг знаку «MISS LV1V / МІС ЛЬВІВ» відносно всіх послуг 41 класу МКТП, зареєстрований на ім.»я ОСОБА_7 залишено без змін.

Крім того, їх довіритель немає наміру відмовлятись від прав на знак для товарів і послуг згідно Свідоцтва України №144653, оскільки продовжує діяльність пов»язану з його використанням.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч.2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася в суд з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Аналізуючи мотиви заяви представника позивача про забезпечення позову, колегія суддів вважає, що такі не містять посилань на обставини про можливе утруднення чи зробити неможливим виконання рішення суду .

Мотиви заяви про те, що невжиття заходів забезпечення позову, зокрема на стадії розгляду справи судом апеляційної інстанції може призвести не тільки до необхідності залучення до справи нових учасників процесу та порушення розумних строків розгляду даної справи, а й стати причиною виникнення інших судових справ щодо спірних свідоцтв не може бути визнано достатнім обґрунтуванням підставності заяви.

Залучення нових учасників процесу до справи на стадії апеляційного розгляду не передбачено ЦПК України. За таких обставин необґрунтованими є мотиви заяви про можливе порушення строків розгляду справи за апеляційною скаргою у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів враховує, що заявником не наведено будь-яких мотивів, які б давали підстави для висновку про намагання відповідача вчинити дії, про заборону яких просять постановити ухвалу у порядку забезпечення позову.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою суду першої інстанції від 06 березня 2015 року у порядку забезпечення позову за заявою представника позивача заборонено ОСОБА_3 до вирішення справи по суті та вступу рішення в законну силу використовувати знак для товарів і послуг « Міс Львів» під час проведення масових заходів згідно класу використання 41 індексів міжнародної класифікації товарів в тому числі проведення кастингів та конкурсів краси.

За заявою відповідача ухвалою суду першої інстанції від 27.03.2015 року такі заходи забезпечення позову скасовані. Ухвала суду позивачами не оскаржувалась і продовж розгляду справи в суді першої інстанції відповідні заяви про забезпечення позову не подавались і відповідачем ОСОБА_3 не вчинялись дії, які б свідчили про намір відмовитися від зазначеного вище знаку для товарів і послуг.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та відхиляє її.

Керуючись ст.ст.151, 153 , 303, 304, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Міс Львів» про вжиття заходів забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді