Справа №468/474/15-ц 07.10.2015 07.10.2015 07.10.2015
Провадження №22-ц/784/2290/15
Справа номер 468/474/15-ц
Провадження №22-ц/784/2290/15 Головуючий суду 1-й інстанції: Копейка Т.О.
Категорія - 27 Доповідач апеляційного суду: Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області

від 03 червня 2015 року,

ухвалене за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» або Банк) про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2015 року ОСОБА_3 пред'явила зазначений позов, який обґрунтувала наступним.

29 грудня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу "Класік" №326933/87196/1-14, за умовами якого Банк прийняв від неї у вигляді вкладу 51 060 грн.52 коп. під 21,5 % річних строком до 29 січня 2015 року.

Позивачка зазначала, що по закінченні строку договору вона не зверталася до Банку з заявою про повернення вкладу, а тому він був продовжений до 28 лютого 2015 року.

Оскільки 28 лютого 2015 року було вихідним днем, то з заявою про повернення вкладу вона звернулася до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 02 березня 2015 року.

Однак, Банк повернути вказані кошти відмовився.

12 березня 2015 року вона повторно подавала таку ж заяву. Але, результат був такий самий.

Посилаючись на порушення Банком умов договору банківського вкладу та вимог законодавства, ОСОБА_3 просила стягнути з Банку на її користь суму вкладу 51 060 грн.52 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції за березень 2015 року у сумі 5514 грн.54 коп., 3% річних у сумі 125 грн.90 коп., відсотки за період з 02 березня по 31 березня включно 2015 року у розмірі процентів вкладу за вимогою (7%) у сумі 293 грн. 77 коп., пеню за цей же період у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 2459 грн.30 коп.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено. З ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивачки стягнуті вищезазначені суми, а на користь держави судовий збір у сумі 594 грн. 54 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Банк подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що Банк порушив умови договору банківського вкладу, укладеного між ним та позивачкою, а тому повинен відшкодувати позивачці вказані нею у позовній заяві суми, які на його думку є повністю обґрунтованими.

Між тим, з таким висновком суду у повній мірі неможна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст.1058, 1060, 1061 ЦК України, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (статті 526, 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.1.24 ч.1 ст.1, п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 р. №2346-ІІІ, у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Як вбачається з матеріалів справи та таке встановлено судом, 29 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозит) "Класік" №326933/87196/1-14, який складався з Договору-заяви та Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», затверджених наказом голови Правління Банку №630-р від 08 серпня 2013 р. з наступними змінами (а.с.6-12).

За умовами зазначеного Договору Банк прийняв від позивачки у вигляді вкладу 51 060 грн.52 коп. під 21,5 % річних строком до 29 січня 2015 року з можливістю продовження дії договору на строк, що дорівнює початковому строку розміщення вкладу (а.с.13).

По закінченню строку договору позивачка не зверталася до Банку з вимогою про повернення вкладу.

З зазначеною вимогою вона звернулася вперше 02 березня 2015 року, а повторно 12 березня 2015 року (а.с.14, 15).

Між тим, Банк її вкладу не повернув.

Оскільки Банк належним чином своїх зобов'язань за укладеним договором не виконав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з стягнутими сумами щодо вкладу, збитків від інфляції, 3% річних та відсотків за договором, оскільки вони розраховані правильно, відповідають обставинам справи та вимогам законодавства.

Проте, колегія вважає, що розрахунок пені є неправильним, оскільки він не відповідає вимогам п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів».

Так як укладений між сторонами договір банківського вкладу не передбачав розміру пені при порушенні Банком умов договору, то саме вищезазначений Закон повинен був бути застосований до даних правовідносин.

Розмір пені буде складати 1531 грн.82 коп. (51060 грн.52 коп. х 0,1% / 100 х 30 днів прострочення).

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині визначення судом розміру пені, а також загальної суми, яка підлягає стягненню з Банку.

Посилання Банку на те, що договір між сторонами було розірвано 29 січня 2015 року, оскільки він був укладений до зазначеного строку, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки умови договору банківського вкладу передбачали продовження його строку, якщо позивачка не подавала заяву про повернення вкладу (п.5.2 Основних умов). Зазначеної заяви позивачкою не подавалося до Банку, а отже договір був продовжений до 28 лютого 2015 року.

Твердження апелянта про те, що договір є припиненим, оскільки 30 червня 2015 року сума вкладу на вимогу позивачки була переведена на її поточний рахунок, а тому вимоги ОСОБА_3 є безпідставними, на думку колегії суддів не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду, оскільки воно було ухвалено до зазначеної дати. А крім того, такі твердження Банку спростовуються поясненнями позивачки та випискою по її рахунку (а.с.135).

Доводи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про неможливість виконання вимог позивачки про повернення коштів через вимоги постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 01 грудня 2014 р. №758 та п.7.4 Основних умов, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сума вкладу позивачки є меншою ніж зазначено у вказаній постанові.

Оскільки рішення суду частково змінено, то відповідно до ч.4 ст.88 ЦПК України розподіл судових витрат також підлягає зміні. З відповідача на користь держави підлягає стягненню 585 грн.27 коп. судового збору.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2015 року змінити в частині вирішення судом позовної вимоги про стягнення пені, зазначення загальної суми заборгованості та розподілу судових витрат.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 пеню за порушення умов договору строкового банківського вкладу (депозит) "Класік" №326933/87196/1-14 від 29 грудня 2014 року за період з 02 по 31 березня включно 2015 року в сумі 1531 грн.82 коп.

Вважати загальною сумою заборгованості публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» перед ОСОБА_3 за вказаним договором суму 58 526 грн.55 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір у сумі 585 грн.27 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді