30.12.2015 Справа № 363/1653/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого : судді Купрієнка С.І.

секретаря : Рибки І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 „Приватбанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення з житлового приміщення без надання іншого приміщення.

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ „Приватбанк звернувся з даним позовом в якому просить після уточнень, виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення, та зняття з реєстрації посилаючись на те , що на вищезазначене житлове приміщення звернуто стягнення , як предмет іпотеки і в добровільному порядку відповідачі з нього не виселяються.

В судове засідання представник позивача не з*явився , подавши заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проти позову заперечують , пояснивши , що вони добровільно сплачують заборгованість по укладеному кредитному договору , крім того з метою повного погашення заборгованості , вони передали для реалізації Банку свій автомобіль , і доцільності виселення із вищезазначеного житла не вбачається. Крім того пояснили , що вищезазначена квартира була придбана не лише за кредитні кошти , і іншого житла для проживання вони не мають.

Суд вислухавши відповідачів , дослідивши письмові докази по справі вважає ,що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Так в судовому засіданні встановлено , що 07.06.2006 року між ПАТ КБ „Приватбанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №К3SOGK15004160 , відповідно до якого ОСОБА_1 зобов*язався надати ОСОБА_2 кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 198 903.20 гривень строком до 09.03.2026 року , а відповідач зобов*язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку , встановлених кредитним договором (ас.4-5).

В забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором ПАТ КБ „Приватбанк та відповідач ОСОБА_2 07.03.2006 року уклали договір іпотеки , відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно , квартиру , розташовану за адресою АДРЕСА_2, в якому зареєстрована та проживає також відповідачка по справі ОСОБА_3 (ас.6-7,36).

Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17.06.2010 року в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору , було звернуто стягнення на предмет іпотеки , квартиру АДРЕСА_1 (ас.8-9).

01.08.2013 року відповідачеві ОСОБА_2 , ПАТ КБ „Приватбанк направив вимогу про добровільне звільнення вищезазначеного житлового приміщення , разом із мешканцями , які там проживають (ас.10).

Частиною 1 ст.40 Закону „Про іпотеку передбачено , що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для

виселення всіх мешканців , за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселенння проводиться в порядку , встановленим законом. Нормою , яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення , є ст.109 ЖК Української РСР , в ч.1 якої передбачені підстави виселення.

Частина 3 ст. 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч.2 ст.40 закону „Про іпотеку , та ч.3 ст.109 ЖК Української РСР , після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов*язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно , їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.109 ч.2 ЖК Української РСР громадянам , яких виселяють з жилих приміщень , одночасно надається інше постійне жиле приміщення , за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення , що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи , повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення . Постійне жиле приміщення , що надається особі , яку виселяють , повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином ч.2 ст.109 ЖК Української РСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток , допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення , що було придбане громадянином за рахунок кредиту , повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні не було доведено , що вищезазначена квартира придбана відповідачем ОСОБА_2 лише за рахунок кредиту , а тому підстав для виселення відповідачів , без надання іншого житлового приміщення та зняття їх з реєстрації не вбачається.

Керуючись ст. ст.10,60,212,213 ЦПК України , на підставі ст.40 Закону України „Про іпотеку, ст.109 ЖК Української РСР суд , -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ПАТ КБ „Приватбанк „ про виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3 , без надання іншого жилого приміщення, відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення , до Апеляційного суду Київської області через районний суд , особам , які не були присутні під час розгляду справи в той же термін , з дня отримання копії рішення.

Суддя