Справа №22-ц-5103/2012 Головуючий у суді І інстанції Чірков Г.Є.
Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2012 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Воробйової Н.С.,

суддів : Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Вишгородська державна нотаріальна контора, Вишгородське бюро технічної інвентаризації, Управління держкомзему у Вишгородському районі Київської області про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток спадкоємців та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2011 року до суду звернулась ОСОБА_4 з позовною заявою до ОСОБА_3, треті особи: Вишгородська державна нотаріальна контора, Вишгородське бюро технічної інвентаризації, Управління держкомзему у Вишгородському районі Київської області про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток спадкоємців та визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи наступним.

У вересні 2000 року ОСОБА_4 познайомилася з ОСОБА_5 та підтримували дружні стосунки, а з 01 травня 2002 року вони почали проживати однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1. В подальшому 06 жовтня 2002 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 скріпили свої подружні стосунки обрядом вінчання в Храмі Святого пророка Іллі в м. Києві, і згодом 05 травня 2006 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського РУЮ м. Києва.

За час спільного проживання подружжям було набуто у власність на ім'я ОСОБА_5: гараж АДРЕСА_3 (свідоцтво про право власності від 28.04.2004 року); однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (свідоцтво про право власності від 24.08.2005 року); земельну ділянку площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради Державний акт серії НОМЕР_3 від 02.08.2004 року); автомобіль марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1; грошові кошти на рахунку у Національному банку України в розмірі 35 000,00 гривень; кредит в Національному банку України за кредитним договором від 20.12.2007 року № 1242, заборгованість по якому станом на 08.10.2009 року складала 19 991 грн., яка була сплачена ОСОБА_4 за договором № 1801 від 08.10.2009 року між Національним банком України та ОСОБА_4; також за період спільного проживання на ім'я ОСОБА_4 за договором позики від 14 липня 2007 року було взято в борг від ОСОБА_6 гроші в сумі 300 000,00грн, для будівництва будинку та зведено недобудований будинок, який знаходиться на земельній ділянці площею,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2) залишок боргу на день звернення до суду складає 221 000,00грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Відкрилася спадщина на вказане майно. Для прийняття спадщини до нотаріальної контори з заявами звернулись ОСОБА_4 (дружина померлого) та ОСОБА_3 (донька померлого від першого шлюбу, відповідач по справі).

В ході розгляду справи ОСОБА_4 змінювала позовні вимоги, не змінюючи мотиви звернення до суду, та остаточно просила суд встановити юридичний факт проживання її та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу; визнати спільною сумісною власністю подружжя: гараж АДРЕСА_3; однокімнатну квартиру АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради; автомобіль марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1; грошові кошти на рахунку у Національному банку України в розмірі 35 000,00 гривень та недобудований будинок, який знаходиться на земельній ділянці площею,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2). Визначити частку ОСОБА_4 як співвласника ОСОБА_5 в розмірі 50% майна, яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та набутого ОСОБА_5 з 01.05.2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визначити, що до спадкового майна ОСОБА_5 належить 50% від переліченого спільного сумісного майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і набутого ОСОБА_5 з 01.05.2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, також сплачена ОСОБА_4 суму боргу перед Національним банком України за кредитним договором в розмірі 19 991,00грн. та борг в сумі 221 000,00грн. за договором позики з ОСОБА_6 Перевести на ОСОБА_4 грошове зобов'язання ОСОБА_3, як спадкоємця ОСОБА_5 в розмірі 19 991,00грн перед Національним банком України згідно кредитного договору №1242 від 20.12.2007 року та обов'язки щодо боргу в розмірі 221 000,00грн перед ОСОБА_6 за договором позики від 14 липня 2007 року. Визначити частки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як спадкоємців ОСОБА_5 по 25% майна, набутого ОСОБА_5 з 01 травня 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнати за ОСОБА_4 право власності на: гараж АДРЕСА_3; однокімнатну квартиру АДРЕСА_2; земельну ділянку площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради; автомобіль марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1; недобудований будинок, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0999га. Визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на 35 000,00 гривень на рахунку ОСОБА_5 у Національному банку України та на 167 044,50грн., як на грошову еквівалентність її частки спадкового майна ОСОБА_5 Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 167 044,50грн. Зобов'язати Вишгородське БТІ зареєструвати право власності ОСОБА_4 на гараж АДРЕСА_3 та на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Зобов'язати Управління Держкомзему у Вишгородському районі зареєструвати право власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 3 227,50 грн та витрати на ІТЗ в розмірі 157,00 грн., а також витрати на отримання правової допомоги в розмірі 10 000,00грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивачка та її представник повністю підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачки заперечував проти позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 проживав з донькою, відповідачкою по справі.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 липня 2012 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в період з 01 травня 2002 року до 05 травня 2006 року.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5: однокімнатну АДРЕСА_2; автомобіль «Тойота» 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1; грошові кошти на рахунку ОСОБА_5 у Національному Банку України в -

розмірі 35 000 грн. Визначено частку ОСОБА_4 в зазначеному спільному сумісному майні в розмірі 1/2 його частини. Визнано, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить зобов'язання спадкодавця перед Національним Банком України за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 1242 у розмірі 19 991 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати 931,35 грн., іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 липня 2012 року представник відповідача ОСОБА_7, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати судове рішення в частині встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однокімнатної квартири АДРЕСА_2, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки вважає, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, не були доведені, так як позивачка не надала письмових доказів на підтвердження факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, а судом були прийняті лише покази свідків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач ОСОБА_4 також подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 липня 2012 року, залишивши його без змін в частині задоволення позовних вимог та скасувавши в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, та повністю задовольнити позовні вимоги. Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права відмовив в задоволенні частини її позову, а також судом було допущено неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та висновки суду не відповідають обставинам справи.

Позивач ОСОБА_4 подала заперечення на апеляційну скаргу представника відповідача, в яких посилається на безпідставність доводів апелянта.

Представник відповідача ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_4, та просив суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині апеляції позивача без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню та апеляційна скарга представника відповідача підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні всіх інших позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд серед інших питань вирішує: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Проте колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає не повністю.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2002 року до 05 травня 2006 року.

Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки наявністю в період з травня 2002 року до 05 травня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взаємних прав та обов'язків, притаманних подружжю, веденням ними спільного господарства, наявності в них спільного бюджету, що підтверджено матеріалами справи: довідкою ЖБК «Обчислювач-8» від 18.03.2011 року (а.с.9 т.1), посвідкою від 06 жовтня 2002 року Храму Святого пророка ІЛЛІ в м. Києві про вінчання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.10 т.1), показами свідків наданими в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження представника відповідача, що свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 не підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з травня 2002 року до 05 травня 2006 року, оскільки цими свідками було надано детальні свідчення щодо взаємних прав та обов'язків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як чоловіка та жінки, їх спільного господарства та спільного дозвілля, на яке вони витрачали гроші спільного бюджету. Не обгрунтованим є посилання представника відповідача щодо зацікавленості цих свідків через те, що ОСОБА_10 є сином ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є друзями ОСОБА_4, а ОСОБА_6 є її начальником, оскільки підтвердити факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу можуть особи, які є близькими друзями і родичами та яким добре відомі обставини сімейного життя.

ОСОБА_3 та її представником під час розгляду справи в суді першої інстанції та судом апеляційної інстанції не було надано доказів щодо недійсності довідки ЖБК «Обчислювач-8» від 18.03.2011 року чи посвідки Храму Святого пророка ІЛЛІ в м. Києві про вінчання.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що в період з травня 2002 року до 05 травня 2006 травня ОСОБА_5 не проживав однією сім'єю з ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження у суді та спростовуються довідкою, ЖБК «Обчислювач-8» від 18.03.2011 року, посвідкою Храму Святого пророка ІЛЛІ в м. Києві про вінчання та показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_5

13 квітня 2012 року суддею Вишгородського районного суду Київської області Підкурганним В.В. було постановлено ухвалу про його самовідвід по цій справі (а.с.322 т.1), яка була передана на розгляд судді Вишгородського районного суду Київської області Чіркову Г.Є. (а.с.1,2 т.2).

Відповідно до статті 159 ЦПК України у разі заміни одного із суддів під час судового розгляду справа розглядається спочатку, що й було зроблено судом першої інстанції під головуванням судді Чіркова Г.Є., згідно даних журналу судового засідання від 31.05.2012 року (а.с.37-43-53, 79-105, 109-113 т.2).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про встановлення у відповідності до статті 74 СК України факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю без шлюбу в період з 1 травня 2002 року до 5 травня 2006 року.

Згідно з ч. 2. ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Судом встановлено, письмовими доказами підтверджено, що 05 травня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, згідно даних свідоцтва про шлюб (а.с.11 т.1), та ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер згідно даних свідоцтва про смерть (а.с.15 т.1).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однокімнатної квартири АДРЕСА_2, автомобіля «Тойота» 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 та грошових коштів на рахунку ОСОБА_5 у Національному Банку України в розмірі 35 000 грн., оскільки це майно було набуте ОСОБА_5 в період з травня 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року під час його проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 без шлюбу та під час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Вимоги апеляційної скарги представника відповідача про скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання однокімнатної квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки глава 8 СК України не містить вимог щодо визначення джерел придбання майна, набутого подружжям за час шлюбу, при визнанні цього майна спільною сумісною власністю подружжя.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на матеріалах справи та не відповідають вимогам закону в частині не визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 гаражу АДРЕСА_3, земельної ділянку площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання гаражу АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд виходив з того, що факт того, що реєстрація за ОСОБА_5 права власності на гараж відбулася за час його проживання з позивачкою однією сім'єю, згідно ст. 74 СК України є недостатнім для визнання його спільним сумісним майном подружжя, без установлення конкретного способу набуття цього майна.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна виходячи із змісту ст. 74 та глави 8 СК України, оскільки право власності на гараж АДРЕСА_3 ОСОБА_5 було набуто на підставі Свідоцтва на право власності на нерухоме майно, виданого 28.04.2004 року, внаслідок чого ОСОБА_5 став власником гаража в період з 1 травня 2002 року до 5 травня 2006 року, а тому цей гараж є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Також не можна погодитись з висновком суду першої інстанції, що до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не належить земельна ділянка площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради. Цей висновок суду не відповідає вимогам статті 58 Конституції України, якою визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

У задоволенні позовної вимоги про визнання земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя судом першої інстанції було відмовлено на підставі пункту 5 частини 1 ст. 57 СК України, яким визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Але земельна ділянка відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 02.08.2004 року, була приватизована ОСОБА_5 в 2004 році, а частину 1 статті 57 СК України було доповнено пунктом 5 лише 17 травня 2012 року,

Враховуючи, що земельна ділянка ОСОБА_5 була приватизована в 2004 році, а ч.1 ст. 57 СК України було доповнено п. 5 у 2012 році, то судом першої інстанції при відмові у визнанні земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, оскільки норми закону не діяли на момент набуття ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку.

Тобто сімейний кодекс України в редакції від 01.01.2002 року, яка діяла на момент отримання ОСОБА_5 Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, не містив положення, що земельна ділянка приватизована чоловіком або дружиною є його чи її приватною власністю. Тому, земельна ділянка площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності доказів існування на цій земельній ділянці недобудованого будинку. Представник позивача у суді апеляційної інстанції підтвердила факт відсутності у ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_5 дозволу на будівництво на цій земельній ділянці будинку. У справі відсутні належні та допустимі докази здійснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівництва на земельній ділянці, тому позовні вимоги щодо недобудованого будинку не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що позивачем доведено факт її проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без шлюбу з травня 2002 року до 05 травня 2006 року, а з 05 травня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року у зареєстрованому шлюбі, то гараж АДРЕСА_3, однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, автомобіль марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1, грошові кошти на рахунку у Національному банку України в розмірі 35 000,00 гривень та земельна ділянка площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, частка ОСОБА_4 в цьому спільному сумісному майні подружжя становить 1/2 його частини.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області 22 вересня 2009 року було зроблено запис за № 201 про смерть ОСОБА_5.

Згідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України Вишгородською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу до майна ОСОБА_5, яким не було залишено заповіту (а.с.16-28 т.2).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На протязі шестимісячного строку після смерті ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_4 (20.02.2010р.) та його донька ОСОБА_3 (04.03.2010р.), які є спадкоємицями першої черги, звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_4, що суд першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права відмовив у вирішенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо визначення майна та обов'язків ОСОБА_5, які входять до його спадщини, та щодо визначення часток спадкоємців.

Відповідно до пункту 206 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, в редакції від 01.01.2010 року, що діяла на момент звернення до нотаріуса ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як спадкоємці ОСОБА_5, свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщині інших спадкоємців.

Пунктом 228 Інструкції визначено, що зміна розміру частки у спадщині проводиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, до видачі свідоцтв про право на спадщину. У разі недосягнення згоди зміна розміру часток здійснюється у судовому порядку.

Пунктом 230 Інструкції визначено, що поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину. У разі недосягнення згоди поділ провадиться у судовому порядку відповідно до часток, належних кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Ці норми Інструкції були чинними на момент звернення ОСОБА_4 до суду.

ОСОБА_4 вказує, що через неподільність майна, яке становить спадщину ОСОБА_5, пропонувала ОСОБА_3 викупити її частку в розмірі 1/4 частин від спадщини ОСОБА_5, відповідно через відсутність згоди між спадкоємицями щодо розміру спадкового майна та розміру часток спадкоємців у спадщині ОСОБА_5 Вишгородська державна нотаріальна контора не могла видати їм свідоцтва про право на спадщину, тому ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом.

ОСОБА_3 та її представник у суді не погодились на визначення частки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частин майна, набутого ОСОБА_5 з травня 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до пункту 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, в редакції від 18.06.2012 року, яка діяла на момент ухвалення судом першої інстанції рішення по справі, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Пунктом 4.21 глави 10 Порядку 4.21. при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

Враховуючи, що частка ОСОБА_4 в спільному сумісному майні подружжя становить 1/2 частин від гаражу АДРЕСА_3, однокімнатної квартиру АДРЕСА_2, автомобіля марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1, грошових коштів на рахунку у Національному банку України в розмірі 35 000,00 гривень, земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради, то частка ОСОБА_5 відповідно становить також 1/2 частин від гаражу АДРЕСА_3, однокімнатної квартиру АДРЕСА_2, автомобіля марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1, грошових коштів на рахунку у Національному банку України в розмірі 35 000,00 гривень та земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради, що є спадковим майном.

Згідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в спадковому майні ОСОБА_5 складаються по 1/4 частин від гаражу АДРЕСА_3, по 1/4 частин від однокімнатної квартири АДРЕСА_2, по 1/4 частин від автомобіля марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1, по 1/4 частин від грошових коштів на рахунку у Національному банку України в розмірі 35 000,00 гривень та по 1/4 частин від земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На момент смерті ОСОБА_5 ним не було виконано зобов'язання перед Національним Банком України за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 1242 у розмірі 19 991 грн. Ці зобов'язання ОСОБА_5 було виконано ОСОБА_4 за Договором № 1801 від 08.10.2009 року, укладеним між ОСОБА_4 та Національним банком України (а.с.17 т.1).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої про включення до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 зобов'язання ОСОБА_5 перед Національним банком України за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 1242 у розмірі 19 991 грн., та погоджується з тим, що до складу спадщини ОСОБА_5 не входить зобов'язання по боргу перед ОСОБА_6

Таким чином, до спадщини ОСОБА_5 відноситься:

-1/2 частина гаражу АДРЕСА_3,

-1/2 частина однокімнатної квартиру АДРЕСА_2,

-1/2 частина автомобіля марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1,

-1/2 частина грошових коштів на рахунку у Національному банку України в розмірі 35 000 грн.,

-1/2 частина земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради;

-Зобов'язання ОСОБА_5 за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 1242 у розмірі 19 991 грн.

Згідно з ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частках є спадкоємицями ОСОБА_5 та частка кожної з них у спадщині ОСОБА_5 складається з:

-1/4 частини гаражу АДРЕСА_3,

-1/4 частини однокімнатної квартиру АДРЕСА_2,

-1/4 частини автомобіля марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1,

-1/4 частини грошових коштів на рахунку у Національному банку України в розмірі

35 000 грн.,

-1/4 частини земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий

номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частинах спадкують зобов'язання ОСОБА_5 за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 1242 у розмірі 19 991 грн.

Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Виходячи зі змісту статей 1282 та 545 ЦК України ОСОБА_4 та ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями ОСОБА_5

ОСОБА_4 згідно з Договором № 1801 від 08.10.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та Національним банком України, повернула Національному банку України 19 991 грн., з яких половину повинна була повернути відповідач ОСОБА_3.

Згідно з ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Тому, підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_4 щодо переведення на неї всіх боргових зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 1242 у розмірі 19 991 грн.

Враховуючи, що гараж АДРЕСА_3, однокімнатна квартира АДРЕСА_2, автомобіль марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1, та земельна ділянка площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради, є неподільними речами, то підлягає задоволенню вимога позивача про визнання за нею права власності на це майно, оскільки не можливо з нього виділити в натурі 1/4 частини, яку має успадкувати ОСОБА_3

ОСОБА_3 має право на компенсацію її частки. По справі не проводилась оціночна експертиза. ОСОБА_4 у позові було визначено вартість майна відповідно до ринкових цін на момент подачі позову. ОСОБА_3 не надала свого розрахунку вартості майна. Тому, грошову компенсацію частки ОСОБА_3 необхідно розраховувати виходячи з наступного:

Вартість всього спадкового майна становить 445 080 грн., а саме:

51 750 грн. вартості 1/2 частини гаражу АДРЕСА_3;

215 000 грн. вартості 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_2;

93 330 грн. вартості 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради;

17 500 грн., які становлять 1/2 частину грошових коштів на рахунку ОСОБА_5 у Національному банку України.

67 500 грн. вартості 1/2 частини автомобіля марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1;

Боргові зобов'язання ОСОБА_5 становлять 19 991 грн. за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 1242.

Вартість спадкового майна ОСОБА_5 за вирахуванням його боргів становить 425 089,00 грн. (445 089,00грн. - 19 991,00грн.), тому вартість частки ОСОБА_3 у спадковому майні ОСОБА_5 становить половину цієї суми та дорівнює 212 544 грн 50 коп., з яких потрібно відняти 35 000грн. на рахунку в НБУ.

Враховуючи, що ОСОБА_4 просить суд визнати за ОСОБА_3 право на всі гроші на рахунку ОСОБА_5 в Національному банку України в розмірі 35 000 грн., і суд першої інстанції це визнав, апелянти в цій частині рішення не оскаржують, то розмір компенсації, який ОСОБА_4 має сплатити на користь ОСОБА_3 має становити 177 544 грн. 50 коп. із розрахунку: 212 544 грн. 50 коп. відняти 35 000 грн.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.ст. 3, 57,60, 61, 70, 74 СК України, ст.ст.543, 544, 545, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1267, 1282 ЦК України, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, в редакції від 01.01.2010 року, ст.ст. 60, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 липня 2012 року м. Києва скасувати в частині відмови в задоволенні всіх інших позовних вимог, та доповнити рішення в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5, додати:

- гараж АДРЕСА_3;

- земельну ділянку площею 0,0999 га кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована в садовому товаристві «Троянда-2», Хотянівської сільської ради, та визначити частку ОСОБА_4 в зазначеному спільному сумісному майні в розмірі 1/2 його частини.

Визнати спадковим майном ОСОБА_5:

-1/2 частина гаражу АДРЕСА_3;

-1/2 частина однокімнатної квартири АДРЕСА_2;

-1/2 частина земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради;

-1/2 частина автомобіля марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1;

-1/2 частина грошових коштів на рахунку ОСОБА_5 у Національному банку України в розмірі 35 000,00 гривень.

Визнати, що ОСОБА_4 виконала замість ОСОБА_3 обов'язок щодо повернення Національному банку України 9 995 (дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто п'ять) гривень 50 коп. - 1/2 частини боргу ОСОБА_5 перед Національним банком України згідно з кредитним договором від 20.12.2007 року № 1242.

Визнати частки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спадковому майні ОСОБА_5 становлять по:

-1/4 частини гаражу АДРЕСА_3,

-1/4 частини однокімнатної квартиру АДРЕСА_2,

-1/4 частини автомобіля марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуск д.н.з. НОМЕР_1,

-1/4 частини грошових коштів на рахунку у Національному банку України в розмірі 35 000 грн.,

-1/4 частини земельної ділянки площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради.

Визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на:

-гараж АДРЕСА_3;

-однокімнатну квартиру АДРЕСА_2;

-земельну ділянку площею 0,0999 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільради;

-автомобіль марки TOYOTA моделі COROLLA 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на

35 000,00 гривень на рахунку ОСОБА_5 у Національному банку України, та на 177 544 грн. (сто сімдесят сім тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. 50 коп., як на грошову еквівалентність її частки у спадщині ОСОБА_5

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю недобудований будинок, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0999га в садовому товаристві «Троянда-2» Хотянівської сільської ради, та боргові зобов'язання перед ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: