У х в а л а

29 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Васильківської районної державної адміністрації в Запорізькій області, треті особи: служба у справах дітей Васильківської районної державної адміністрації в Запорізькій області, прокурор Васильківського району Запорізькій області, про позбавлення батьківських прав, скасування розпорядження про визначення часу та місця спілкування з дитиною,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Васильківської районної державної адміністрації в Запорізькій області, треті особи: служба у справах дітей Васильківської районної державної адміністрації в Запорізькій області, прокурор Васильківського району Запорізькій області, про позбавлення батьківських прав, скасування розпорядження про визначення часу та місця спілкування з дитиною.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 11 серпня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 Позбавлено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Скасовано розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації Запорізької області № 604 від 26 листопада 2013 року «Про встановлення часу та місця спілкування з дитиною» в частині встановлення часу і місця спілкування ОСОБА_4 з малолітньою дитиною ОСОБА_8 за місцем його проживання в АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень суду касаційної та апеляційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Верховного Суду України від 28 листопада 2007 року, 11 лютого 2009 року, 17 червня 2009 року, 30 червня 2010 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2013 року, 16 жовтня 2013 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд, з висновками якого погодився касаційний суд, керувався тим, що ОСОБА_4 добровільно самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов'язків відносно малолітнього сина - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Надані заявником для порівняння ухвали Верховного Суду України від 28 листопада 2007 року, 11 лютого 2009 року, 17 червня 2009 року, 30 червня 2010 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2013 року, 16 жовтня 2013 року не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції статті 164 СК України, оскільки встановлені судами фактичні обставини в них відмінні від справи, рішення в якій переглядається.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, Васильківської районної державної адміністрації в Запорізькій області, треті особи: служба у справах дітей Васильківської районної державної адміністрації в Запорізькій області, прокурор Васильківського району Запорізькій області, про позбавлення батьківських прав, скасування розпорядження про визначення часу та місця спілкування з дитиною до провадження Верховним Судом України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді В.М. Сімоненко
Н.П. Лященко
Я.М. Романюк