28.12.2015 Єдиний унікальний № 371/2008/15-ц
Провадження №2/371/701/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року Миронівський районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Пархоменко В.М.

при секретарі - Овчаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівка в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миронівської районної державної адміністрації, відділу Держземагентства у Миронівському районі, Ємчиської сільської ради про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом

встановив:

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 04 вересня 2003 року померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, в т.ч. у вигляді земельної ділянки площею 5,30 га, яка розташована на території Ємчиської сільської ради Миронівського району Київської області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Будучи єдиним спадкоємцем за законом, в установлений законом строк вона звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, належним чином оформити спадщину на земельну ділянку не має змоги, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2 був виготовлений та зареєстрований вже після її смерті.

У судове засідання позивач не зявилася, про час та день розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов ними визнається.

За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, наявні у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Статтями 1270 ч. 1 та 1272 ч. 1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Так, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що 04 вересня 2003 року в с.Ємчиха Миронівського району Київської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6).

Після її смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі у вигляді земельної ділянки площею 5,30га, яка розташована на території Ємчиської сільської ради Миронівського району Київської області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії РЗ №362323, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №244 (а.с.10-12).

Будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом, позивач в установлений законом строк звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте належним чином оформити спадщину на земельну ділянку не має змоги, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2 був виготовлений та зареєстрований вже після її смерті.

Відповідно до ст.ст.1223, 1233 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України подала заяву до Миронівської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_2, що підтверджується спадковою справою.

За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв?язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Статтею 328 ЦПК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. До таких підстав належить спадкування майна за заповітом або за законом відповідно до статті 1217 ЦК України.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Враховуючи, що до позивача перейшли права на земельну ділянку, та які позивач не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого відділом Держземагентства у Миронівському районі, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 178445грн.(а.с.15).

Визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

На підставі ст.ст.328, 1216-1218, 1221, 1225, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним державний акт серії РЗ № 362323 на право власності на земельну ділянку площею 5,30 га, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ємчиської сільської ради Миронівського району Київської області, виданий на імя ОСОБА_2 та скасувати його реєстрацію за №244 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 5,30га вартістю 178445 грн., яка розташована на території Ємчиської сільської ради Миронівського району Київської області кадастровий номер :03:211:0020, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва-у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 04 вересня 2003 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Київської області через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні в той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко