АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/980/15 Головуючий 1-ї інстанції - Наумова С.М.
Справа №638/6406/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.,

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2008 року по справі за позовом Акціонерного комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2008 року Акціонерний комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" (надалі - АКБ СР "Укрсоцбанк" або Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, уточнив позовні вимоги при розгляді справи, в якому просив: 1. розірвати договір невідновлювальної кредитної лінії №805/6/18/7-077 від 18.05.2007року у зв'язку з неналежним його виконанням відповідачем; 2. звернути стягнення за іпотечним договором №805/13/18-5/7-539 від 18.05.2007року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі - ПН ХМНО) за реєстровим №1575, на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 яка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору дарування від 27.04.2005року, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_4 за реєстровим №888; 3. визначити спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої ст.38 Закону України "Про іпотеку", надавши АКБ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" право на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві; 4. надати право АКБ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії №805/6/18/7-077 від 18.05.2007року погасити заборгованість в розмірі 556 278,05грн., та усі витрати, що пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; 5.висилити з квартири АДРЕСА_1 усіх мешканців квартири, без надання іншого жилого приміщення; 6. зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих у АДРЕСА_1; 7. з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації надати АКБ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами; 8. стягнути з відповідача на їх користь понесені витрати по сплаті державного мита за подання позовної заяви та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на загальну суму 1 730,00грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 18 травня 2007 року між АКБ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №805/6/18/7-077, згідно якого відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання надані грошові кошти в розмірі 93 000,00дол. США, зі сплатою 13% (відсотків) річних, з щомісячним погашенням основної суми кредиту - 1 722,22дол. США, з кінцевим терміном повернення не пізніше - 05.05.2012року. Кредит надано на поточні потреби ОСОБА_1 під іпотеку вищезазначеної квартири, якою були забезпечені кредитні зобов'язання, згідно іпотечного договору №805/13/18-5/7-539, укладеного 18.05.2007року між позикодавцем та позичальником. Неналежне виконання ОСОБА_1 умов договору кредиту та наявність у нього простроченої заборгованості порушує права позивача, внаслідок чого Банк змушений звернутися з цим позовом до суду.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача АКБ СР "Укрсоцбанк" - Гмирак Л.І. заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленному законом порядку.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2008 року позов АКБ СР "Укрсоцбанк" задоволено. Розірвано договір невідновлювальної кредитної лінії №805/6/18/7-077 від 18.05.2007року укладений між АКБ "Укрсоцбанком" та ОСОБА_1 Звернуто стягнення за іпотечним договором №805/13/18-5/7-539 від 18.05.2007року, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_3 за реєстровим за №1575, на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування від 27.04.2005року, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_4 за реєстровим №888. Надано право продажу квартири АДРЕСА_2 АКБ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" від свого імені будь-якій особі-покупцеві, відповідно до ст.38 Закону України "Про іпотеку". Виселено з квартири АДРЕСА_3 всіх мешканців, без надання іншого жилого приміщення. Знято з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих в АДРЕСА_1. З метою збереження предмету іпотеки до його реалізації надано АКБ "Укрсоцбанк" в особі Харківської обласної філії АКБ "Укрсоцбанк" право обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКБ СР "Укрсоцбанк" в особі Харківської філії АКБ "Укрсоцбанк" витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1 730,00грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.10.2014року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Згідно зі ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судовим розглядом встановлено, що 18 травня 2007 року між АКБ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №805/6/18/7-077 (надалі - Кредитний договір), згідно якого відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання надані грошові кошти в розмірі 93 000,00дол. США, зі сплатою 13% (відсотків) річних, з щомісячним погашенням основної суми боргу за кредитом по 1 722,22дол. США, з кінцевим терміном повернення - 05.05.2012року.

У забезпечення зобов'язань позичальника за Кредитним договором 18 травня 2007 року між Банком і ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір №805/13/18-5/7-539, згідно якого відповідач передав позивачу в іпотеку - трикімнатну квартиру, загальною площею 71,2кв.м., заставною вартістю 640 000,00грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Позичальник кредитних коштів ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, щомісячні платежі та інші кредитні суми сплачував нерегулярно, у зв'язку з чим станом на 17.11.2008року виник борг перед Банком в розмірі 556 278,05грн., яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом - 84 387,43дол. США, що за курсом НБУ на момент розгляду справи становить - 488 122,21грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 5 552,36дол. США, що за курсом НБУ становить - 32 116,52грн.; пені по простроченому кредиту та відсоткам - 36 039,31грн.

Оскільки ОСОБА_1 відмовився погасити заборгованість в добровільному порядку, Банк вимушений поставити вимоги про розірвання договору кредиту і в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" (далі - Закон) встановлено, що іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами щодо боржника в порядку, встановленого цим законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація визначені у п.п. 4.1. - 4.7. договору іпотеки №805/13/18-5/7-539 від 17.05.2007року. Так, в п.4.1. цього договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктами 4.6. - 4.6.1 визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенню суду, а саме - шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку".

Частиною 6 ст.38 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", в рішенні суду має бути визначена у т.ч. початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване заочне рішення було винесено судом першої інстанції - 16.12.2008року. Про існування цього рішення Покровський дізнався у січні 2009 року, про що свідчить подана ним апеляційна скарга від 14.01.2009року (ас.72-73). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.02.2009року дана апеляційна скарга була повернута ОСОБА_1, оскільки вона подана без додержання вимог ч.4 ст.231 ЦПК України, т.я. він не звертався до суді із заявою про перегляд заочного рішення (а.с.79). З такою заявою відповідач звернувся до суду лише - 23.09.2014року, тобто більше ніж через п'ять років.

Як стверджувала представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду, після ухвалення по цій справі заочного рішення, АКБ "Укрсоцбанк" у відповідності до вимог закону незалежним експертом було проведено оцінку предмету іпотеки. Але, у подальшому продажу предмета іпотеки - квартири не відбулось, оскільки довгий час шукали на неї покупця, а коли знайшли такого, то дізналися про те, що ця квартира на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 24.09.2014року (справа №922/2576/14) увійшла до складу ліквідаційної маси банкрута майнових активів учасників Повного товариства "Седякін і Ко" і, згідно відомості щодо результату проведення відкритих торгів у формі аукціону від 24.09.2014року, проведеного Товарною біржею "Ресурс-Інформ", була реалізована за ціною 166 650,00грн. Отже, на момент подачі ОСОБА_1 апеляційної скарги останній вже не був власником цього житлового приміщення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлені Банком вимоги є обґрунтованими і не протиречуть нормам діючого законодавства.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в оскаржуваному рішенні не зазначено початкова ціна предмету іпотеки, не є підставою для його скасування з урахуванням того, що в рішенні визначено спосіб реалізації, а саме шляхом продажу предмету іпотеки, з дотриманням вимог ст.38 Закону України "Про іпотеку".

Щодо письмових пояснень представника апелянта про застосування до даних правовідносин положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014року, який набрав чинності з 07.06.2014року, то на момент розгляди цієї справи і ухвалення у справі заочного рішення, такого закону не існувало, а тому підстав для його застосування у суду не було.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують суттєвими не являються і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування рішення суду, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2008 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -