АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6111/15 Головуючий 1 інст. - Шевченко Г.С.
Справа № 645/6801/14-ц
Категорія: позика Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря - Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

На обґрунтування вказав, що 13 квітня 2010 року він позичив відповідачці гроші в сумі 25 000 грн. 00 коп., які остання зобов'язувалася повернути до 14 жовтня 2011 року. Однак у добровільному порядку борг не сплачено.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути на його користь неповернуту суму позики в розмірі 25 000 грн. 00 коп. та 250 грн. 00 коп. судового збору.

ОСОБА_1 позов не визнала, посилаючись на те, що мала намір орендувати належний ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ-21063. У зв'язку з цим позивач шляхом обману та зловживанням довірою змусив її написати розписку.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року позов задоволено.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнута сума боргу в розмірі 25 000 грн. 00 коп. та 250 грн. 00 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що суд не врахував її звернень з приводу шахрайських дій з боку ОСОБА_2 до правоохоронних органів.

Позивач рішення суду першої інстанції не оскаржив, своїх запереченнях на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Стаття 1046 ЦК України визначає договір позики як договір, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, якщо за договором позики передано грошові кошти, то повертаються також грошові кошти у такій самій сумі.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами мав місце факт передачі ОСОБА_2 ОСОБА_1 грошей у сумі 25 000 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною розпискою на а. с. 18.

Надана позивачем як доказ договору позики розписка від 13 квітня 2010 року містить усі зазначені у ст. 1046 ЦК України умови, зокрема про отримання грошей із зобов'язанням їх повернути.

Доказів того, що відповідачка в повному обсязі повернула борг ОСОБА_2, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення суми боргу в розмірі 25 000 грн. 00 коп.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо шахрайських дій з боку позивача є безпідставними. Згідно Висновку по результатам розгляду матеріалу ЖЄО № 14817 від 10 грудня 2014 року, складеного оперуповноваженим СДСБЕЗ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області старшим лейтенантом міліції Калугіним Д.М. 17 грудня 2014 року, факти вчинення шахрайських дій з боку ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 свого підтвердження не знайшли (а. с. 55-56).

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді