Справа № 460/2324/14 Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/5205/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Рясна-Руська сільська рада про відновлення межі земельної ділянки, -

встановила:

Оскарженим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22 червня 2015 року в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Рясна-Руська сільська рада про відновлення межі земельної ділянки - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та безпідставним. Вказує, що з відповідачем у неї тривають сварки та непорозуміння з приводу відновлення межі, ОСОБА_3 у різний спосіб перешкоджає їй встановити огорожу по межі сумісних ділянок та підписати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки. Зазначає, що земельні ділянки були поділені умовно та на цій підставі було видано план земельної ділянки та дозвіл на будівництво житлового будинку. Вказує, що за останні роки відповідач перемістив межу, що поділяє їх земельні ділянки в глиб її території. За захистом своїх порушених прав неодноразово зверталася до сільської ради, однак рішення останньою не прийнято та рекомендовано звернутися до суду. Крім того вважає, що судом неповно з'ясовано всі обставини справи, не витребувано правовстановлюючі документи на земельну ділянку у відповідача.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким зобов'язати Рясна-Руську сільську раду Яворівського району Львівської області відновити межі земельної ділянки ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Встановлення меж може бути проведене як за даними земельно-кадастрової документації, так і за фактичним використанням земельної ділянки, а також і з урахуванням установлених розмірів земельних ділянок.

Судом встановлено, що сторони по справі проживають в АДРЕСА_1 і є користувачами земельних ділянок з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, які межують між собою.

Встановлено, що в 2002 році позивачем ОСОБА_4 було споруджено замість старого деревяного сараю новий деревяний сарай. Під час будівництва частина сараю була споруджена на присадибній земельній ділянці відповідача ОСОБА_3 З цього часу між сторонами виник спір щодо визначення межі земельних ділянок, які перебували в користуванні сторін.

За зверненням відповідача виниклий спір розглядався Рясне-Руською сільською радою як органом місцевого самоврядування, яка рішенням №520 від 24.01.2008 року затвердила акт обстеження постійною депутатською комісією з питань земельних відносин земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно даного акту комісія встановила, що ОСОБА_4 побудувала деревя'ний сарай із зміщенням більше 1 м на земельну ділянку ОСОБА_3 та рекомендувала позивачу перенести дерев'яний сарай на свою присадибну земельну ділянку, згідно встановлених архітектурних норм.

Так як рішення Рясне-Руської сільської ради по вирішенню земельного спору між сторонами позивачкою ОСОБА_4 не було виконано, то відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду за захистом свого порушеного права користування частиною присадибної земельної ділянки.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2010 року по цивільній справі №2-1679/2010 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою було задоволено заявлений позов, зобов'язано ОСОБА_4 перенести на свою присадибну ділянку дерев'яний сарай згідно встановлених архітектурних справ (норм) та не чинити будь-яких перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_3

Після набрання ухваленого судового рішення законної сили, стягувач ОСОБА_3 отримав виконавчий лист та звернув його до примусового виконання до ВДВС Яворівського районного управління юстиції Львівської області.

Судом також встановлено, що під час виконавчого провадження по виконанню судового рішення на підставі виконавчого листа боржник ОСОБА_4 відмовилася виконувати рішення суду, боржника було притягнуто до відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді штрафу та державним виконавцем було внесено подання до Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області про притягнення гр.ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

21.05.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 були внесено відомості по факту умисного невиконання судового рішення.

Зідно письмового повідомлення Яворівського РВ ГУ МВС України у Львівській області від 07.10.2014 року по вищевказаному кримінальному провадженні на даний час триває досудове розслідування.

Встановлено, що відповідач на підставі рішення Рясне-Руської сільської ради №94 від 17.03.2011 року звернувся до спеціалізованої землевпорядної організації ТзОВ «Ордо» щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки і така виконана (а.с.95-104).

Встановлено, що позивач замовила та отримала в спеціалізованій землевпорядній організації збірний кадастровий план та абрис своєї земельної ділянки по фактичному землекористуванню, із включенням до площі своєї земельної ділянки частини захопленої земельної ділянки ОСОБА_3, а тому такий не може бути прийнятий до уваги.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач пред'являючи даний позов мала намір узаконити самовільно захоплену у відповідача частину його присадибної земельної ділянки, уникнути відповідальності за невиконання судового рішення.

З врахуванням наведеного судова колегія погоджується з такими висновками суду.

Судова колегія враховує те, що під час встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_3, з врахуванням рішення сільської ради та рішення суду, суміжний землекористувач ОСОБА_4 відмовилася підписувати визначену межу. За зверненням ОСОБА_3 20.01.2012 року комісія сільської ради встановила обгрунтованість встановлених меж та безпідставність непідписання ОСОБА_4 акту встановлення меж.

Рішенням Рясне-Руської сільської ради №401 від 23.01.2012 року даний акт комісії від 20.01.2012 року було затверджено (а.с.42).

Посилання апелянта на те, що це рішення не відповідає плану забудови земельної ділянки та дозволу на будівництво будинку судова колегія не приймає до уваги, оскільки на заяву ОСОБА_4 про його відміну сільська рада прийняла рішення №638 від 7.09.2012 року, яким відмовила їй у відміні оскаржуваного рішення від 23.01.2012 року, а тому вказаними рішеннями спростовані її посилання (а.с.17).

ОСОБА_4 не зверталась до суду з позовними вимогами про визнання недійсними вказаних рішень сільської ради, як і щодо бездіяльності сільської ради.

На час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_3 отримав у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у розмірі 0,1203 га, про що представив Свідоцтво та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Апелянтом не представлено жодного доказу про те, що відповідач перемістив межу, що поділяє їх земельні ділянки в глиб її території, а тому ці її посилання не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином у порушення вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, ч.1 ст.60 ЦПК України позивачем не представлено доказів для відновлення межі вказаних земельних ділянок за даними земельно-кадастрової документації, так і за фактичним використанням земельної ділянки, а також і з урахуванням установлених розмірів земельних ділянок.

Отже оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином, кожного окремо на їх достовірність, допустимість та достатність, взаємний звязок у їх сукупності, встановлених судом обставин справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

Судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.