Справа № 589/4722/15-ц
Провадження № 2/589/1147/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 р. м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Вказуючи на існування між позивачем та відповідачем правовідносин позики, що на думку позивача, вбачається з складеної відповідачем розписки, а також посилаючись на порушення останньою своїх зобов'язань з повернення суми позики, позивач просив стягнути на його користь з відповідача борг в сумі 28000 грн.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі зазначаючи, що грошові кошти позивач надавала відповідачу на умовах договору позики для придбання квартири. Також вказували, що позивачем відповідно до ст. 530 ЦК України відповідачу було направлено вимогу про повернення суми позики у розмірі 28000,00 грн., яку ОСОБА_3 (відповідач) отримала 01.09.2015 р., а тому відповідач повинен був виконати свій обовязок по поверненню суми позики не пізніше 07.09.2015 р., тобто, на думку сторони позивача є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання та в силу ст. 625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Відповідач позов не визнала та категорично заперечила факт позичання нею грошей у позивача. Відповідач пояснила, що вона та її чоловік ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 мали спільну справу - аптеку в м. Конотоп Сумської області, яку згодом вирішили передати іншій особі - ОСОБА_2, яка є матір'ю позивача. Передача аптеки здійснювалась шляхом переоформлення ліцензій, інших документів, а ОСОБА_2 мала компенсувати подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 їхні витрати у розвиток аптеки (замовлення проектів, переобладнання приміщення, придбання обладнання тощо). ОСОБА_2 мала виплатити ОСОБА_7 66000 гривень в рахунок компенсації вищевказаних витрат. Через брак коштів запропонувала виплатити дану суму частинами (зокрема, 28000 грн.) на що ОСОБА_7 погодився.

Відповідач також пояснила, що 04.03.2013 ОСОБА_2 разом з дочкою (позивачем) приїхали до м. Шостка та мали намір передати ОСОБА_7 частину з вищевказаних 66000 гривень, а саме, 28000 гривень, однак, ОСОБА_7, який працює лікарем та був зайнятий в операційній не мав можливості особисто отримати належні йому гроші, а тому зателефонував своїй дружині (тобто, відповідачу) та попросив її отримати від ОСОБА_2 гроші. Відповідач, яка до цього не була знайома ані з ОСОБА_2, ані з її дочкою ОСОБА_9 прийняла гроші про що й склала розписку на вимогу ОСОБА_2

Після передачі грошей документи на аптеку було переоформлено на ОСОБА_9 Згодом, коли поруч було відкрито іншу аптеку, ОСОБА_2, яка була реальним господарем, вирішила повернути собі кошти, сплачені нею ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за придбання аптечного бізнесу. Такі дії ОСОБА_2 відповідач вважає непорядними, шахрайськими. Аналогічні за змістом показання відповідач надала в процесі її допиту як свідка відповідно до ст. 184 ЦПК України.

Представники відповідача, звертаючи увагу суду на зміст ст. 202, 626, 628, 1046, 1047 ЦК України, вказували, що розписка, на яку спирається позивач, підтверджує лише факт передачі грошей, що відповідач не заперечує. Однак, в даній розписці відсутнє посилання на те, що ОСОБА_3 отримала 28000 грн. в позику, тобто, з умовою повернення даної суми.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що 04.03.2015 відповідач власноручно склала розписку згідно якої отримала від ОСОБА_9 28000 гривень. Вказана обставина вбачається з оригіналу розписки, наявної в матеріалах справи /а.с. 67/ та відповідачем визнається.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Враховуючи вищевказані положення ЦК України суд приходить до висновку, що складена відповідачем розписка про одержання 28000 грн. не вказує на існування між позивачем та відповідачем правовідносин позики, які регулюються нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України, оскільки в даному документі не зафіксовано взаємне волевиявлення позивача та відповідача щодо укладення саме договору позики, зокрема, не вказано, що відповідач отримала кошти з умовою повернення такої ж суми.

Крім того, частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Однак, надана позивачем розписка факт укладення договору позики не підтверджує, оскільки даною розпискою зафіксовано лише передачу грошей від однієї фізичної особи до іншої. Водночас, підставами передачі грошей можуть бути: надання грошей покупцем продавцю за придбаний товар, дарування, повернення боргу, компенсація шкоди тощо.

З пояснень позивача та з показань допитаних свідків ОСОБА_10, ОСОБА_8 вбачається, що між фізичними особами - ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (яка в даній цивільній справі є представником позивача) існували відносини з приводу здійснення підприємницької діяльності (діяльності аптеки в м. Конотоп Сумської області). Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_8 показали, що ОСОБА_2 отримаючи готовий бізнес (аптеку) зобов'язувалась сплатити їм компенсацію за обладнання, виконані будівельні та інші роботи. З оригіналу розписки /а.с. 67/ вбачається, що на аркуші паперу з однієї сторони зафіксовано отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_9 (в присутності ОСОБА_2В.) 28000 грн., а на іншій стороні аркушу зафіксовано отримання ОСОБА_8 (допитаним свідком) від ОСОБА_2 10.05.2013 та 12.05.2013 по 5000 грн. Суд вважає, що вищевказані докази в своїй сукупності свідчать про існування інших відносин, зокрема, між ОСОБА_3 та ОСОБА_11, однак, в межах даної цивільної справи суд, обмежений конкретною підставою позову та нормами ст. 10, 11 ЦК України, а тому не може та не зобов'язаний досліджувати правову природу цих відносин (в т.ч. наявність або відсутність будь-яких інших підстав для передачі грошей).

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача про те, що надана позивачем розписка не підтверджує факт того, що відповідач зобовязалася повернути позивачу спірні грошові кошти на умовах позики, оскільки даний документ не містить в собі обовязкових умов, що становлять зміст договору позики.

Керуючись ст. 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Сидорчук