САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6214/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2015 року Самарський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Сєдовій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КВ ЖРЕП Самарського району міста Дніпропетровська про встановлення факту постійного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права на користування квартирою та фактичного проживання, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2015 року представник позивача звернувся з вищезазначеною позовною заявою до суду. В обгрунтування заявлених вимог (з урхуванням уточнень) посилається на те, що 29-30 березня 2014 року помер ОСОБА_2, з яким позивач ОСОБА_1 фактично з квітня 2007 року і до моменту його смерті постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1, з яким вела спільний побут та господарство, несла витрати по утриманню житла з квітня 2014 року по вересень 2015 року ОСОБА_1 перебувала на заробітках у м. Свалява, де працювала не офіційно. Повернувшись із заробітків дізналась, що квартиру в якій вони з ОСОБА_2 мешкали опечатано КВ ЖРЕП Самарського району, у звязку з чим на теперішній час винаймає житло. Померлий ОСОБА_2 одруженим ніколи не був, дітей не мав. Також зазначає, що у спірній квартирі зареєстрована не була, на теперішній час КВ ЖРЕП Самарського району перешкоджає їй користуватися спірною квартирою у звязку з чим вимушена звернутись до суду та просить встановити факт її постійного спільного проживання однією сімєю більше пяти років з ОСОБА_2 та визнати за нею право користування спірною квартирою.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. До суду надані письмові заперечення відповідно до яких просить в задоволенні позову відмовити через необгрунтованість.

Суд заслухавши думку пресдтавника позивача, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 218/Л від 03.04.2014 року ОСОБА_2 помер 29-30 березня 2014 року (а.с. 9).

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала, що вона та ОСОБА_2, з квітня 2007 року до його смерті проживали однією сім'єю, як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, твердження позивача підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які у період з 2009 року по 2014 рік орендували поряд квартиру і які вказали, що позивач разом із померлим ОСОБА_2 мешкала як чоловік та дружина у квартирі АДРЕСА_2.

Крім того, вищевказані обставини підтверджуються довідкою з КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради від 06.11.2015 року за вих№ 856, з якої вбачається, що позивач дійсно фактично проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з квітня 2007 року і до моменту смерті 29-30 березня 2014 року з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Вищевказані обставини узгоджуються з юридичними аспектами поняття сімї, тобто дружина та чоловік проживають разом, піклуються один про одного, мають спільний бюджет тощо, у звязку з чим, суд прийшов до висновку, що позивач та померлий дійсно проживали однією сімєю, як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає можливим встановити факт постійного спільного проживання однією сімєю більше пяти років ОСОБА_1 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 з квітня 2007 року до моменту настання смерті.

Щодо заявленої вимоги позивача про визнання за нею права користування спірною квартирою, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. ст. 24, 33 Конституції України кожний громадянин має рівні права та свободи, має право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, який ніким не може бути обмежений.

Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обов'язки, що витікають із договору найму житлового приміщення.

Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за обов'язками, що витікають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Тому суд вважає, що позивач дійсно проживала однією сім'єю із померлим у квартирі АДРЕСА_3, до дня його смерті, утримувала житлове приміщення у належному стані, і відповідно вона, набула право користуватися житловим приміщенням в зазначеній квартирі, оскільки вона, більше ніж шість місяців, як член сім'ї відповідального наймача квартири (що не оспорюється сторонами), постійно проживала в квартирі, взяла на себе обов'язки, що витікають із договору найму житлового приміщення, і відсутні відомості про існування між позивачем та померлим будь-якої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 9, 156 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до КВ ЖРЕП Самарського району міста Дніпропетровська про встановлення факту постійного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права на користування квартирою та фактичного проживання задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання однією сімєю більше пяти років ОСОБА_1 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 з квітня 2007 року до моменту настання смерті.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 та фактичного проживання за вказаною адресою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Малихіна