Номер провадження: 22-ц/785/5400/15
Головуючий у першій інстанції Максимович Г. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М.,Короткова В.Д.

з участю секретаря - Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" про стягнення заборгованості за договором кредиту, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 квітня 2015 року, -

встановила:

У липні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту і в обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 03.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» , правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту № 0 ,відповідно до якого відповідачем був отриманий кредит у розмірі 24000 дол. США ,зі сплатою 11% річних ,терміном погашення до 03.10.2013 року.

08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «УкрСиббанк» у зобов'язанні за договором кредиту № 0 від 03.10.2006р. та набув право вимоги .

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання по погашенню кредиту виконував неналежним чином внаслідок чого станом на 16.06.2014 року утворилася заборгованість

у розмірі 402743,28 коп.

Позивач просив стягнути на користь Банку з ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту у розмірі 402 743,28 грн. та судові витрати у розмірі 3654 грн.

20 січня 2015 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області до розгляду справи в якості третьої особи було залучено Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Рішення ухвалено у відсутність сторін та третьої особи.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивач та третя особа не надали суду належних доказів на підтвердження факту одержання письмової згоди позичальника ОСОБА_2 на розкриття конфіденційних відомостей і відомостей ,що складають предмет банківської таємниці, а укладений договір про відступлення прав вимоги не відповідає вимогам ЦК України.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається , що 03 жовтня 2006 року між Акціонерним інноваційним комерційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна № 0/33610 , відповідно до якого відповідачем був отриманий кредит у розмірі 24000 дол. США ,зі сплатою 11 % річних ,терміном погашення до 03.10.2013 року (а.с.5-14).

08 грудня 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» уклало з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № № 2949, 2950 (а.с.21,53-90, 195-220).

Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами не оскаржений ,не визнаний не дійсним.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами договору кредиту № 0/33610 від 03.10.2006 року не передбачено при зміні кредитора отримання згоди від боржника.

Відповідно до п.10.12 договору кредиту сторони передбачили ,що уклавши договір , позичальник надає Банку згоду передати права і обов'язки Банку за даним договором третій особі,без отримання на це додаткової згоди позичальника.

З наявних в матеріалах справи копій виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.21-22), акту прийому передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 0812.2011 року (а.с.23),договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.53-90) акту приймання-передачі від 19.12.2011 року (а.с.91),додаткової угоди № 1 від 19.12.2011року (а.с.93) витягу з додатку № 1 (а.с.97) вбачається ,що до позивача перейшло право вимоги за договором кредиту № 0/33610 від 03.10.2006 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову та посилаючись на п.10.6 договору кредиту та на те ,що ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладеним договором про відступлення прав вимоги були порушені умови договору кредиту щодо передачі конфіденційної інформації третім особам не звернув уваги на те ,що договір про відступлення прав вимоги є дійсним ,не скасований , а судження суду першої інстанції є припущенням.

Крім того дотримання чи відступлення від умов договору кредиту щодо передачі конфіденційної інформації третім особам не впливає на зобов'язальні правовідносини та не є підставою для не виконання відповідачем своїх зобов'язань по погашенню отриманого ним кредиту та виконання відповідачем умов договору кредиту та своїх зобов'язань у повному обсязі.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої само якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.7.1. договору кредиту сторони передбачили, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань ,передбачених цим Договором ,зокрема,термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та /або термінів сплати процентів за кредит та /або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплати Банку пеню в наступному порядку ,а саме :

- в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу , якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.

Відповідно до п.10.2 договору кредиту сторони передбачили ,що відповідно до вимог ст. 651 ЦК України протягом дії договору кредиту Банк відповідно до умов п.1.3.1. договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання будь-якої переліченої події.

При настанні будь-якої із обставин,передбачених частиною 1 п.10.2 договору,Банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку , а саме -Банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки,із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки,шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника,що вказана у розділі 12 цього договору,або за іншою адресою ,яку позичальник письмово повідомив Банку при зміні адреси.

Матеріали справи не містять виконання Банком умов п.10.2. щодо повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки до 26 %.

За таких підстав , відповідно до п.1.3.1 догвору кредиту № 0/33610 від 03.10.2006 року з відповідача на користь Банку підлягають стягненню відсотки за користування кредитом у розмірі 11 % річних, що складають станом на 16.06.2014 року у розмірі 3918,18 дол.США .

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання по погашенню кредиту виконував неналежним чином внаслідок чого станом на 16.06.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 20147,22 дол. США , що складається з заборгованості за договором кредиту у розмірі 16229,04 дол.США , відсотків у розмірі 3918,18 дол.США ,що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.234), який узгоджується з умовами кредиту та не спростований відповідачем.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті ,сума,що підлягає сплаті у гривнях,визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу,якщо інший порядок її визначення не встановлений догвором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на 22.10.2015 року офіційний курс долара до гривні України встановлений НБУ становить у розмірі 1 дол. США до 23,5922 грн.

Таким чином на час ухвалення колегією суддів судового рішення заборгованість ОСОБА_3 перед Банком в еквіваленті на гривню України складає у розмірі 475314,32 грн.

( 16229,04 х 23,59221,2977 =382875,51 коп.

3918,18 х 23,5922= 92438,81 грн.)

Проте враховуючи ,що відповідно до позовних вимог Банк просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором кредиту ,а саме тіло кредиту у розмірі 190 347,76 грн. та відсотки у розмірі 212 395,52 грн. ,з відповідача на користь Банку підлягають стягненню ,відповідно до вимог ст.11 ЦПК України , заборгованість за тілом кредиту в межах позовних вимог Банку у розмірі 190 347,76 грн. та відсотки у розмірі 92438,81 грн. ,а всього заборгованість у розмірі 282786,57 грн.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга ПАТ «Дельта Банк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь Банку підлягає стягненню пропорційно задоволенним позовним вимогам судовий збір у розмірі 2557 грн., сплачений Банком при зверненні до суду з позовом та пропорційно задоволенним позовним вимогам судовий збір на користь держави у розмірі 1278,90 грн., від сплати якого апелянт звільнений ,відповідно до п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при принесенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 09 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором кредиту № 0/33610 від 03 жовтня 2006 року у розмірі 282786 (двісті вісімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят шість ) грн. 57 коп. ,що складається з заборгованості за договором кредиту у розмірі 190 347 грн.76 коп., відсотків за користування кредитом у розмірі 92438,81 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 2557 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 1278,90 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.М.Гончаренко

В.Д.Коротков