Справа № 352/2151/14-ц
Провадження № 2/352/77/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Струтинського Р.Р.,

секретаря Бардюк - Кавецької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тисменицького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування договору дарування та державного акту та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, державного акту права власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві. Зазначили, що на момент укладення договору позивач вважала, що вона укладає з донькою договір, який гарантує її захист у похилому віці та зобов'язує доньку доглядати за матір'ю, купувати їй ліки, продукти та ніші речі. Позивач не заперечує того, що вона підписувала у нотаріуса якийсь договір, однак про укладення саме договору дарування земельної ділянки вона дізналася лише в 2014 році під час конфлікту із донькою. Просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення.

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.02.2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений та нотаріально засвідчений договір дарування, згідно якого ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2147 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. Даний договір був посвідчений нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №Д-69.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯД №851078, виданого 07.06.2007 року у ОСОБА_2 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №11 земельну ділянку площею 0,2147 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер земельної ділянки :04:003:0024, що по АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося відповідачем, ОСОБА_1 на момент укладення договору дарування земельної ділянки помилялася у суті правочину та вважала, що в результаті відчуженої нею доньці земельної ділянки, остання, яка набувач буде зобов'язана забезпечити позивачу-відчужувачу утримання та догляд.

Таким чином, суд приходить до переконання, що договір дарування земельної ділянки від 13.02.2007 року не відповідав внутрішній волі позивача, щодо правової природи й змісту правочину. Укладаючи договір дарування земельної ділянки, позивач помилявся стосовно обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо правової природи цього правочину, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

З роз'яснень, які викладені в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», убачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Відповідно до п. а) ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Згідно ст.210 ЗК України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

Враховуючи те, що державний акт на прав власності на земельну ділянку від 07.06.2007 року видано ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки ВЕЕ №226668 від 13.02.2007 року щодо якого позивач навів та обґрунтував підстави достатні для визнання його недійсним, суд вважає за необхідне визнати недійсним і сам державний акт права власності на земельну ділянку серії ЯД №851078 від 07.06.2007 року.

Згідно ст. 392 ч.1 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Нормами ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням. Суд оцінює належність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Тому суд, дослідивши всі обставини справи, прийшов до переконання про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Виходячи з вище наведеного, відповідно до ст.ст. 203, 229, 392 ЦК України, ст.81, 210 ЗК України та керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд: -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, визнання права власності на земленьку ділянку задоволити.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки ВЕЕ №226668 від 13.02.2007 року, площею 0,2147 га, що по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений 13 лютого 2007 року приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу ОСОБА_3 зареєстрований в реєстрі Тисменицького районного нотаріального округу за № Д-69.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності серії ЯД №851078, на земельну ділянку площею 0,2147 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, виданий ОСОБА_2 07.06.2007, та скасувати державну реєстрацію даного акту в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №11

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,2147 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, що по АДРЕСА_1, кадастровий №:04:003:0024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Струтинський Р.Р.