Справа № 565/1254/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

- представника позивача - ОСОБА_1,

- відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом кредитної спілки «Рівненщина» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом та трьох процентів річних від простроченої суми, -

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2015 року в Кузнецовський міський суд Рівненської області звернулась кредитна спілка «Рівненщина» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №251 К від 13 травня 2014 року року в загальній сумі 3759 (три тисячі сімсот пятдесят девять) грн. 95 коп. В обґрунтування вказаних вимог кредитна спілка «Рівненщина» в позовній заяві зазначила, що на підставі кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп. із зобовязаннями щомісячного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом відповідно до графіку розрахунків протягом 12 місяців. Згідно з доводами позивача ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобовязання по цьому кредитному договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 30 серпня 2015 року виникла заборгованість на загальну суму 3690 (три тисячі шістсот девяносто) грн. 49 коп., зокрема: заборгованість з погашення кредиту в сумі 2327 (дві тисячі триста двадцять сім) грн. 36 коп. і заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в сумі 1363 (одна тисяча триста шістдесят три) грн. 13 коп., що підлягає стягненню з відповідача. В звязку з простроченням виконання ОСОБА_2 зазначених грошових зобовязань кредитна спілка «Рівненщина», покликаючись на ст.625 ЦК України, також просить суд стягнути з відповідача в її користь три проценти річних за період часу з 13 січня 2015 року до 30 серпня 2015 року в сумі 69 (шістдесят девять) грн. 46 коп.

14 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_2 подав в суд письмові заперечення проти позову кредитної спілки «Рівненщина» про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом та трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідач не визнає позовні вимоги кредитної спілки «Рівненщина» та просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Свої заперечення ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що з моменту укладення кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року і до 14 січня 2015 року він сумлінно виконував умови даного договору, погашаючи щомісячно основний борг та сплачуючи проценти за користування кредитом. Згідно з доводами відповідача з 09 січня 2015 року до 13 січня 2015 року офіс кредитної спілки «Рівненщина» в м.Кузнецовськ Рівненської області був зачинений і лише за його телефонним дзвінком і проханням працівниця позивача прийшла на роботу 14 січня 2015 року і прийняла його платіж, повідомивши, що кредитна спілка «Рівненщина» закрила своє відділення в м.Кузнецовськ Рівненської області і у відповідності до умов укладеного договору в подальшому повідомить його про нове місцезнаходження офісу та направить реквізити для подальшого здійснення платежів щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Однак, як стверджує відповідач, після 14 січня 2015 року жодних повідомлень про нове місцезнаходження офісу кредитної спілки «Рівненщина» та її нові реквізити позивачем в порушення п.1 р.9 кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року не було надано, а на телефонні дзвінки, здійснені за офіційним номерами кредитної спілки «Рівненщина», ніхто не відповідав. ОСОБА_2 вважає, що саме з вини позивача, він не мав змоги здійснювати подальші платежі з погашення кредиту та сплати процентів за його користування та вжив всі заходи щодо належного виконання зобовязань, тому згідно з ч.1 ст.614 ЦК України є невинуватим у простроченні платежів і не несе за це жодної відповідальності. За таких обставин, покликаючись на ч.3 ст.615 ЦК України, відповідач зазначив про наявність підстав для зміни умов зобовязань або їх припинення. Окрім цього, у поданих письмових запереченнях ОСОБА_2 вказав на неналежність розрахунку заборгованості, здійсненого кредитною спілкою «Рівненщина», через недотримання п.3.7 кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року та неврахування останнього його платежу від 14 січня 2015 року.

13 жовтня 2015 року від кредитної спілки «Рівненщина» надійшла заява №4/12102015 від 12 жовтня 2015 року про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 13 жовтня 2015 року в загальній сумі 3330 (три тисячі триста тридцять) грн. 28 коп., зокрема: заборгованість з погашення кредиту в сумі 1898 (одна тисяча вісімсот девяносто вісім) грн. 36 коп., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в сумі 1359 (одна тисяча триста пятдесят девять) грн. 10 коп. та три проценти річних за прострочення виконання грошових зобовязань в сумі 72 (сімдесят дві) грн. 82 коп. При цьому кредитна спілка «Рівненщина» підтвердила неврахування в первинному розрахунку, доданому до позовної заяви, платежів щодо погашення тіла кредиту в сумі 429 (чотириста двадцять девять) грн. 00 коп. і процентів за користування кредитом в сумі 100 (сто) грн. 00 коп., здійснених ОСОБА_2 14 січня 2015 року, та допущення арифметичної помилки при нарахуванні процентів за користування кредитом.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 повністю підтримала уточнені позовні вимоги кредитної спілки «Рівненщина», заявлені до ОСОБА_2, та просила суд стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором №251 К від 13 травня 2014 року в загальній сумі 3330 (три тисячі триста тридцять) грн. 28 коп., в тому числі заборгованості щодо сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за процентною ставкою 96 (девяносто шість) % річних за період часу з 17 лютого 2015 року до 13 жовтня 2015 року і трьох процентів річних за прострочення виконання грошових зобовязань. З пояснень ОСОБА_1 слідує, що станом на 14 січня 2015 року ОСОБА_2 не мав заборгованості перед кредитною спілкою «Рівненщина» по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року ні по тілу кредиту, ні по процентах за користування кредитом. Згідно з поясненнями представника позивача в день укладення кредитного договору №251 К 13 травня 2014 року відповідач фактично одержав на руки від кредитної спілки «Рівненщина» 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп., оскільки цього ж дня 13 травня 2014 року, а не 13 травня 2013 року, як вказано у квитанції, 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. була утримана кредитною спілкою «Рівненщина» в якості оплати інформаційно-консультативних послуг. Надаючи пояснення у судовому засіданні, ОСОБА_1 також підтвердила факт закриття філії №1 кредитної спілки «Рівненщина» в м.Кузнецовськ Рівненської області 31 грудня 2014 року та зміну попередніх реквізитів позивача з січня 2015 року у звязку з припиненням діяльності банку ПАТ «Мегабанк», в якому був раніше відкритий рахунок кредитної спілки «Рівненщина». Представник позивача вказала, що в подальшому рахунок кредитної спілки «Рівненщина» був відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», про що значиться у листі від 27 лютого 2015 року. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що вона не вручала вказаний лист ОСОБА_2 і нових банківських реквізитів кредитної спілки «Рівненщина» йому не повідомляла. Згідно з поясненнями представника позивача докази про вручення чи надіслання відповідачу вказаного листа кредитної спілки «Рівненщина» від 27 лютого 2015 року відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги кредитної спілки «Рівненщина» лише в частині стягнення з нього в користь позивача заборгованості по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року, що виникла по тілу кредиту в розмірі 899 (вісімсот девяносто девять) грн. 38 коп. Решту позовних вимог ОСОБА_2 вважає необгрунтованими та безпідставними. Згідно з доводами відповідача в порушення вищевказаного договору кредитна спілка «Рівненщина» не створила йому, як позичальнику, належних умов для здійснення погашення тіла кредиту і сплати процентів за користування кредитом відповідно до графіку розрахунків та письмово не повідомила про зміну свого місцезнаходження і банківських реквізитів протягом десяти календарних днів з дня виникнення зазначених змін. ОСОБА_2 пояснив суду, що при укладенні кредитного договору №251 К 13 травня 2014 року він фактично одержав на руки від кредитної спілки «Рівненщина» 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп., а не 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп., так як 20 (двадцять) процентів від суми кредиту, тобто 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., була утримана кредитною спілкою «Рівненщина» того ж дня в якості оплати інформаційно-консультативних послуг, хоча такого платежу кредитний договір №251 К від 13 травня 2014 року не містить і жодних інформаційно-консультативних послуг йому не було надано. Згідно з доводами відповідача зазначена сума платежу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. підлягає врахуванню в якості погашення тіла кредиту в день його отримання 13 травня 2014 року. ОСОБА_2 також зазначив у судовому засіданні, що на початку січня 2015 року офіс філії №1 кредитної спілки «Рівненщина», в якому він раніше завжди щомісячно сплачував кредит та проценти за користування кредитом, був вже закритий, тому останній платіж він спромігся здійснити 14 січня 2015 року, попередньо викликавши по телефону працівника філії №1 кредитної спілки «Рівненщина». Відповідач ствердив, що він не отримував листа кредитної спілки «Рівненщина» від 27 лютого 2015 року про зміну банківських реквізитів позивача та відкриття рахунку кредитної спілки «Рівненщина» у ПАТ КБ «Приватбанк», тому з вини позивача, починаючи з лютого 2015 року, не мав змоги виконувати зобовязання за кредитним договором №251 К від 13 травня 2014 року. При вирішенні даної справи ОСОБА_2 просив суд звернути увагу на зловживання, допущені кредитною спілкою «Рівненщина», а саме: на створення умов неможливості сплати позичальником коштів з метою застосування п.3.7 кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року; на безпідставне заробляння коштів під видом нарахування позичальнику процентів за подвійною ставкою та на звернення в суд із позовом більш як через півроку з моменту виникнення прострочення сплати кредиту та процентів за користування кредитом. Згідно з поясненнями відповідача в період часу з лютого 2015 року до 13 травня 2015 року він своєчасно та щомісячно, як і робив до цього, виконував би взяті на себе договірні зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в разі повідомлення кредитною спілкою «Рівненщина» про зміну її банківських реквізитів.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов кредитної спілки «Рівненщина» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом та трьох процентів річних від простроченої суми підлягає частковому задоволенню.

Такий висновок суду ґрунтується на наступних встановлених по справі обставинах та правових нормах.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Судом встановлено, що 13 травня 2014 року між кредитною спілкою «Рівненщина», як кредитодавцем, і ОСОБА_2, як позичальником, укладено кредитний договір №251 К.

Згідно з п.1.1 вказаного кредитного договору за цим договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти у кредит позичальникові у сумі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти на умовах, передбачених цим договором.

Виходячи з положень п.1.6 зазначеного кредитного договору, датою надання кредиту вважається дата видачі позичальнику суми кредиту готівкою через касу кредитодавця, а при безготівкових розрахунках дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця. Датою повернення (погашення) кредиту так само як і датою сплати процентів вважається дата оформлення кредитодавцем прибуткових касових ордерів на отримані суми, а при безготівкових розрахунках дата зарахування коштів на рахунок кредитодавця.

Видатковий касовий ордер кредитної спілки «Рівненщина» від 13 травня 2014 року свідчить, що 13 травня 2014 року відповідач одержав від позивача кредит в сумі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп. по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року.

Слідуючи вимогам п.3.1 зазначеного кредитного договору, сума процентів за користування кредитом розраховується в розмірі 48 (сорок вісім) відсотків річних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.3.2 даного кредитного договору сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невідємною частиною цього договору.

Судом встановлено, що вищезазначеним графіком розрахунків передбачено щомісячне погашення кредиту та процентів за користування кредитом у період часу з 13 червня 2014 року до 13 травня 2015 року в розмірі 533 (пятсот тридцять три) грн. 65 коп.

Протягом червня 2014 року січня 2015 року ОСОБА_2 здійснені наступні платежі щодо повернення кредитних коштів кредитній спілці «Рівненщина» та сплати нарахованих нею процентів за користування кредитом по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року: 10 червня 2014 року 365 (триста шістдесят пять) грн. 89 коп. основної суми кредиту і 184 (сто вісімдесят чотири) грн. 11 коп. нарахованих процентів; 03 липня 2014 року 389 (триста вісімдесят девять) грн. 84 коп. основної суми кредиту і 140 (сто сорок) грн. 16 коп. нарахованих процентів; 13 серпня 2014 року 292 (двісті девяносто дві) грн. 16 коп. основної суми кредиту і 228 (двісті двадцять вісім) грн. 84 коп. нарахованих процентів; 11 вересня 2014 року 399 (триста девяносто девять) грн. 28 коп. основної суми кредиту і 150 (сто пятдесят) грн. 72 коп. нарахованих процентів; 13 жовтня 2014 року 380 (триста вісімдесят) грн. 49 коп. основної суми боргу і 149 (сто сорок девять) грн. 51 коп. нарахованих процентів; 13 листопада 2014 року 400 (чотириста) грн. 68 коп. основної суми кредиту і 129 (сто двадцять девять) грн. 32 коп. нарахованих процентів; 12 грудня 2014 року 444 (чотириста сорок чотири) грн. 30 коп. основної суми кредиту і 105 (сто пять) грн. 70 коп. нарахованих процентів; 14 січня 2015 року 429 (чотириста двадцять девять) грн. 00 коп. основної суми кредиту і 101 (сто одна) грн. 00 коп. нарахованих процентів. Наведені обставини підтверджуються квитанціями філії №1 кредитної спілки «Рівненщина» до прибуткових касових ордерів від 10 червня 2014 року, від 03 липня 2014 року, від 13 серпня 2014 року, від 11 вересня 2014 року, від 13 жовтня 2014 року, від 13 листопада 2014 року, від 12 грудня 2014 року і від 14 січня 2015 року відповідно. Таким чином, всього відповідач повернув кредит позивачу в загальній сумі 3101 (три тисячі сто одна) грн. 64 коп. та сплатив кредитній спілці «Рівненщина» проценти за користування кредитом в загальній сумі 1189 (одна тисяча сто вісімдесят девять) грн. 36 коп. Отже, протягом червня 2014 року січня 2015 року включно ОСОБА_2 сумлінно виконував свої зобовязання перед кредитною спілкою «Рівненщина» щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року.

Окрім цього, судом зясовано, що 13 травня 2014 року, тобто в день укладення кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року, відповідач сплатив кредитній спілці «Рівненщина» 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. Зазначена обставина відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає, оскільки визнана представником позивача та відповідачем у судовому засіданні. З пояснень, наданих представником кредитної спілки «Рівненщина» - ОСОБА_1, слідує, що в квитанції до прибуткового касового ордера філії №1 кредитної спілки «Рівненщина» від 13 травня 2013 року допущено помилку при зазначенні дати її видачі, зокрема: вказано 13 травня 2013 року замість 13 травня 2014 року. Враховуючи те, що такий платіж, як оплата інформаційно-консультаційних послуг у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. кредитним договором №251 К від 13 травня 2014 року не передбачений, суд вважає, що вказана грошова сума, яка сплачена ОСОБА_2 в день отримання кредиту, тобто 13 травня 2014 року, фактично є сумою погашення кредиту. Отже, за таких обставин, заборгованість відповідача перед кредитною спілкою «Рівненщина» щодо погашення кредиту за кредитним договором №251 К від 13 травня 2014 року на теперішній час становить 898 (вісімсот девяносто вісім) грн. 36 коп. (5000-3101,64-1000).

Пунктом 1.4 даного кредитного договору визначено, що строк дії договору 12 місяців з 13 травня 2014 року до 13 травня 2015 року включно. Кредит надається строком на 12 місяців з 13 травня 2014 року до 13 травня 2015 року включно. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору та не припиняє нарахування кредитодавцем процентів за договором.

Слідуючи графіку розрахунків, який згідно з п.3.2 кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року є невідємною його частиною, заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем щодо сплати процентів за користування кредитом по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року на теперішній час становить 214 (двісті чотирнадцять) грн. 40 коп. (1403,76-1189,36).

Враховуючи своєчасність виконання відповідачем взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором №251 К від 13 травня 2014 року в період часу з травня 2014 року до січня 2015 року включно, суд вважає за необхідне в даному випадку здійснити стягнення з ОСОБА_2 в користь кредитної спілки «Рівненщина» заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 1112 (одна тисяча сто дванадцять) грн. 76 коп. (898,36+214,4), тобто заборгованості щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом за лютий-травень 2015 року в розмірі, передбаченому графіком розрахунків, що є справедливим та відповідає наміру, волі та розрахунку сторін у момент укладення ними даного договору.

В іншій частині позовні вимоги кредитної спілки «Рівненщина», заявлені до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та трьох процентів річних від простроченої суми, є безпідставними і задоволенню не підлягають.

При цьому суд врахував, що відповідач з обєктивних причин не мав можливості виконувати свої зобовязання по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року та відповідно до графіку розрахунків здійснювати платежі щодо повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом протягом лютого-травня 2015 року.

Так, з пояснень представника позивача і відповідача, наданих у судовому засіданні, слідує, що в січні 2015 року філія №1 кредитної спілки «Рівненщина» в м.Кузнецовськ Рівненської області, де раніше ОСОБА_2 здійснював платежі по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року, не діяла і попередні банківські реквізити кредитної спілки «Рівненщина», зазначені в п.10 цього договору, у звязку з припиненням діяльності банку ПАТ «Мегабанк» змінилися. Вказані обставини визнані представником кредитної спілки «Рівненщина» і ОСОБА_2, тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Пунктом 2.1.2. кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року передбачено, що кредитодавець зобовязаний: 1) прийняти від позичальника виконання зобовязань за цим договором (у тому числі й дострокове як частинами, так і в повному обсязі); 2) виконувати інші обовязки, передбачені цим договором.

Відповідно до п.9.1. вказаного кредитного договору сторони зобовязані письмово повідомляти одна одну про зміну місця проживання (місцезнаходження) протягом десяти календарних днів з дня виникнення зазначених змін.

Слідуючи п.9.3 зазначеного кредитного договору, сторони домовилися, що листування між ними буде відбуватися за місцем проживання (місцезнаходженням), що зазначені в розділі 10 цього договору.

В розділі 10 вказаного кредитного договору передбачено, що місцем проживання позичальника ОСОБА_2 є квартира №103 в будинку №6 по мікрорайону Вараш у м.Кузнецовськ Рівненської області, а місцезнаходженням кредитодавця кредитної спілки «Рівненщина» є будинок №9 по вулиці Княгині Ольги в м.Рівне із зазначенням його банківських реквізитів: п/р 0 в ПАТ «Мегабанк» м.Харків, МФО 351629.

З листа кредитної спілки «Рівненщина» від 27 лютого 2015 року слідує, що банківські реквізити позивача змінилися, новий рахунок кредитної спілки «Рівненщина» відкрито у Рівненській філії ПАТ КБ «Приватибанк» м.Рівне, п/р 0525, МФО 333391. Проте, вказаний лист не містить місця проживання ОСОБА_2, якому він адресований. Доказів відправлення зазначеного листа за місцем проживання відповідача, вказаним у п.10 кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року, та отримання цього листа ОСОБА_2 позивачем та його представником суду не надано.

Наведені обставини свідчать, що кредитною спілкою «Рівненщина» не виконано зобовязань за кредитним договором №251 К від 13 травня 2014 року щодо прийняття від позичальника виконання зобовязань за цим договором та письмового повідомлення відповідача про зміну банківських реквізитів, зазначених у п.10 цього договору, протягом десяти календарних днів з дня виникнення зазначених змін. Отже, невиконання цих зобовязань позивачем унеможливило виконання зобовязань ОСОБА_2 по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року щодо повернення кредиту та сплати процентів відповідно до графіку розрахунків протягом лютого-травня 2015 року.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що в даному випадку саме кредитна спілка «Рівненщина» допустила порушення зобовязань, передбачених п.2.1.2 і п.9.1 кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року, що спричинило невиконання зобовязань за цим договором відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник не має права на відшкодування збитків, завданих простроченням кредитора, якщо кредитор доведе, що прострочення не є наслідком його вини або осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним.

У відповідності до ст.616 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

В даному випадку прострочення виконання ОСОБА_2 зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року відбулося з вини кредитної спілки «Рівненщина», яка не надала відповідачу нових банківських реквізитів для здійснення ним платежів, починаючи з лютого 2015 року. В звязку із припиненням діяльності філії №1 кредитної спілки «Рівненщина» в м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_2, починаючи з лютого 2015 року, не мав фізичної можливості за місцем свого проживання здійснювати платежі за вказаним кредитним договором через касу позивача.

У п.3.7 кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року визначено, що за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Сторони дійшли згоди, що протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком, плата за користування кредитом процентна ставка встановлюється у розмірі 96 (девяносто шість) процентів річних та процентна ставка вказана у п.3.1. не застосовується.

Підстави для застосування цих положень кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року відсутні, оскільки прострочення платежів позичальника по цьому договору, починаючи з лютого 2015 року, мало місце не з його вини.

Згідно з ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд прийняв до уваги, що відповідно до п.п.3 (а) п.2.1.1 кредитного договору №251 К від 13 травня 2014 року кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, у разі наявності хоча б однієї із зазначених обставин: затримання сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць. Однак, таким правом кредитна спілка «Рівненщина» не скористалася та, як свідчить розрахунок, доданий до заяви про уточнення позовних вимог №4/12102015 від 12 жовтня 2015 року, нарахувала ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 13 жовтня 2015 року, застосувавши процентну ставку 96 (девяносто шість) процентів річних за 272 дні та додатково три проценти річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Наведені обставини вказують на те, що таким чином позивач сприяв збільшенню розміру боргу відповідача за кредитним договором №251 К від 13 травня 2014 року.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, в тому числі нестворення кредитною спілкою «Рівненщина» умов для належного виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором №251 К від 13 травня 2014 року щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., процентів за користування кредитом у розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 70 коп. та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 72 (сімдесят дві) грн. 82 коп. є необґрунтованими і безпідставними, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ст.ст.526, 530, 536, 610-614, 616, 625, ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049, ст.ст.1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 60, ч.1 ст.88, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов кредитної спілки «Рівненщина» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом та трьох процентів річних від простроченої суми задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь кредитної спілки «Рівненщина» заборгованість по кредитному договору №251 К від 13 травня 2014 року в загальній сумі 1112 (одна тисяча сто дванадцять) гривень 76 копійок.

В задоволенні іншої частини вимог кредитної спілки «Рівненщина» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом та трьох процентів річних від простроченої суми відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь кредитної спілки «Рівненщина» судові витрати по справі в сумі 81 (вісімдесят одна) гривня 39 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд