АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1074/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1745/15Головуючий у 1-й інстанції Науменко Н. Д. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Лобова О.А., Чумак О.В.,

при секретарі: Ткаченко Т.І.

з участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представників відповідача ОБСМЕ Полтавської ОДА - Панченко О.О.,

Лукачини Є.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_2, Обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до судово-медичного експерта Новосанжарського відділення бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_4, Обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації про визнання незаконними та протиправними дії експерта при огляді трупа і недійсною довідку про причини смерті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в суд за позовом до судово-медичного експерта Новосанжарського відділення бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_4 про визнання неправомірними та незаконними його дій, у зв'язку з неповнотою, неточністю, необ'єктивністю при проведенні дослідження трупу ОСОБА_7 (акт №41) та висновків проведених ним експертиз, та про визнання недійсним написану ним довідку про причини смерті №41 ОСОБА_7. При цьому прохала поновити строк позовної давності, оскільки про неповноту експертного дослідження трупу стало відомо від слідчого прокуратуру Черкаського області у лютому 2011 році (а.с.1-2 т.1).

09.10.2013 року доповнила позов вимогою визнати дії ОСОБА_4 незаконними, неправомірними при огляді трупу ОСОБА_7 (а.с.13-14 т.2).

Заявою від 28.01.2014 року уточнила позовні вимоги та прохала постановити рішення, яким визнати неправомірними і незаконними дії судово-медичного експерта ОСОБА_4, що виразилися у неповності, неточності, необ'єктивності при проведенні дослідження трупу ОСОБА_7, внаслідок чого стало неможливим встановити причину смерті (а.с.33 т.3).

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнане неповними дії судово-медичного експерта Новосанжарського відділення обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної адміністрації Департаменту охорону здоров'я України ОСОБА_4 при проведенні судово-медичного обстеження трупа ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що полягають у недотриманні вимог пунктів 2.2.2.а і 2.2.14.в «Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів в бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Стягнуто з обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров'я України на користь ОСОБА_2 900 грн. судових витрат на проведення експертизи.

В іншій частині рішення залишено без змін.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав доведеними, порушення норм матеріального і процесуального права, прохав рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Апелянт заперечує належність як доказу у справі - Акту судово-медичного дослідження №09-к Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи, який провів дослідження без ухвали суду та без попередження експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве дослідження.

Вважає, що суд не дав належної оцінки, як доказу, висновку Харківського обласного бюро СМЕ №172-КЕ/2014/пп., згідно якого при встановленні причини смерті «утоплення» експертом були використані всі названі ознаки, які він встановив та тлі гнилісних змін трупа ОСОБА_7, а відсутність при лабораторних дослідженнях ознак діатомового планктону не є критерієм, що має виключити утоплення.

На думку відповідача ОСОБА_4, суд не врахував, що висновок експерта №41а від 04.10.2007 року, складений ним при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_7, був одним із доказів у кримінальній справі №1-36/2008 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ст.291 КК України, в якій винесено вирок, що набрав законної сили. Відсутні судові рішення, за якими б висновок експерта був визнаний незаконним.

Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги лист Головного бюро СМЕ МОЗ України №3141/3 від 17.12.2013р, в якому вказано, що не взяття при розтині для дослідження іншого матеріалу не було перешкодою для висновків, що смерть ОСОБА_7 настала від утоплення.

Також посилається на те, що суд не врахував, що його дії, як експерта, були предметом перевірок Полтавським обласним БСМЕ, обласною прокуратурою, за наслідками яких неправомірності в його діях не встановлено.

Зазначає, що суд не дав належної оцінки лікарському свідоцтву про смерть, яке було виписано на підставі Акту судово-медичного дослідження №41 від 02.05.2007 року, де вказана причина смерті ОСОБА_7 Жодних змін у вказане свідоцтво до цього часу не вносилося.

Окрім того, на думку відповідача ОСОБА_4, суд не з'ясував причини пропуску строку позовної давності, оскільки позивачка у 2010 році вже зверталася до суду з позовом, однією з вимог якого було визнання неправомірними дій (бездіяльності) при проведенні ним дослідження трупу ОСОБА_7, а отже їй було відомо про Акт судово-медичного дослідження трупу №41 від 01.05.2007року та про довідку про причини смерті №41 , яка їй була видана у травні 2007 року.

Вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, визнавши дії експерта неповними, тоді як позивачка просила визнати їх неправомірними та незаконними.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, прохала рішення скасувати та ухвалити нове про повне задоволення її позову.

Вважає, що місцевий суд не дав належної оцінки висновкам експертів комунальної установи «Черкаського бюро СМЕ» і обласного бюро СМЕ Департаменту охорони здоров»я Харківської обласної державної адміністрації, які довели, що судово-медичний експерт ОСОБА_4 провів дослідження трупа ОСОБА_7 не в повному обсязі, що не дає можливості встановити причину смерті ОСОБА_7Тому вказана у довідці №41 причина смерті - утоплення та занурення у воду внаслідок падіння у відкриту водойму з човна не відповідає дійсності.

Оскільки позовна вимога про визнання довідки №41 (про причину смерті) недійсною є похідною від основної позовної вимоги, тому рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, на її думку, є безпідставним.

Вказує на те, що судово-медичний експерт Новосанжарського відділення ОСОБА_4 умисно не взяв для судово-гістологічного дослідження необхідний обсяг трупного матеріалу. Цей обсяг не відповідає вимогам «Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів», затверджених наказом МОЗ №6 від 17.01.1995 року.

Також вважає, що експерт оговорив дитину, написавши в акті про стан сп'яніння, тоді як вказаним наказом МОЗ заборонено визначати ступінь сп'яніння при дослідження трупів, витягнутих з води та з наявністю гнильних змін.

Стверджує, що ознака утоплення - розлиті крововиливи на поверхні легень (п'ятна Рассказова-Лукомського), про яку зазначив ОСОБА_4 в акті №41 , - не відповідає дійсності. На її думку, причини смерті ОСОБА_7 до цього часу не встановлені.

Наполягає на стягненні витрат на проведення експертизи в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Обласне бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації посилається на порушення норм процесуального та матеріального права та неповне з'ясування обставин справи.

Вказує на невідповідність викладених у рішенні позовних вимог, оскільки такі зводилися до прохання визнати неправомірними та незаконними дії судово-медичного експерта ОСОБА_4, що виразилися у неповноті, неточності, необ'єктивності при проведенні дослідження трупу ОСОБА_7, внаслідок чого стало неможливим встановити причину смерті та визнати недійсною написану ОСОБА_4 довідку про причини смерті №41, а також визнати неправомірними дії експерта під час огляду трупу.

Вважає, що останні позовні вимоги не піддягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Звертає увагу , що судом першої інстанції не вирішено клопотання про закриття провадження у справі за позовною вимогою позивачки щодо визнання неправомірними дій судово-медичного експерта Новосанжарського відділення бюро СМЕ Полтавської ОДА ОСОБА_4 при огляді трупа ОСОБА_7, який проводився слідчим за участю експерта. Оскільки вказаний протокол підлягає оцінці в кримінальній справі, тому справа в цій частині вимог на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК підлягає закриттю.

Також наполягає на тому, що провадження в частині позовних вимог про визнання неправомірними та незаконними дій судово-медичного експерта ОСОБА_4, що виразилися у неповноті, неточності, необ'єктивності при проведенні ним дослідження трупу ОСОБА_7, внаслідок чого стало неможливим встановити причину смерті - необхідно закрити на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК, оскільки з даною вимогою позивачка зверталася до суду та рішенням Новосанжарського райсуду Полтавської області від 21.02.2011 року - позов частково задоволено, а ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 26.05.2011 року - рішення скасовано, а провадження у справі закрито.

Якщо суд не знайшов підстав для закриття провадження в цій частині, то мав відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачкою не зазначено конкретно, чим були порушені її права.

Звертає увагу на суперечливість висновку суду першої інстанції в мотивувальній і резолютивній частині рішення. Зокрема, в мотивувальній частині зазначає про недотримання експертом вимог «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів в бюро судово-медичної експертизи», що позбавило можливості встановити причину смерті доньки позивача, чим були порушені права ОСОБА_2, а в резолютивній частині вказано: у зв'язку з недотриманням судово-медичним експертом ОСОБА_4 вимог пунктів 2.2.2.а і 2.2.14.в Правил експертом не в повній мірі проведені дії при обстеженні трупа ОСОБА_7

Суд не врахував, що висновок експерта №41 від 04.10.2007р. при судово-медичній експертизі трупу був доказом у кримінальні й справі , в якій вирок залишений без змін ухвалою апеляційного суду від 10.10.2008 року. На підставі Акту було виписано лікарське свідоцтво про смерть, в яке жодних змін не внесено.

Обласне бюро СМЕ вважає, що недотримання судово-медичним експертом ОСОБА_4 вимог пунктів 2.2.2.а. і 2.2.14.в. «Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів в бюро судово-медичної експертизи» ніяким чином не вплинуло на правильність визначення причин смерті ОСОБА_7 та відповідно - не порушено законних прав та інтересів позивачки.

Не погоджується з висновком суду про те, що позивачкою не пропущений строк позовної давності. Тому обласне бюро СМЕ прохало рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в частині позовних вимог щодо визнання недійсною написану ОСОБА_4 довідку про причини смерті №41 ОСОБА_7 - відмовити за безпідставністю. В частині позовних вимог щодо визнання дій судово-медичного експерта Новосанжарського відділення обласного бюро СМЕ Полтавської ОДА незаконними , неправомірними при огляді трупа ОСОБА_7 та визнання неправомірними та незаконними дій судово-медичного експерта ОСОБА_4, що виразилися у неповноті, неточності, необ'єктивності при проведенні дослідження трупу ОСОБА_7, внаслідок чого стало неможливим встановити причину смерті - закрити.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_4 та Обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації відхилено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 24.10.2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про визнання неповними дій судово-медичного експерта Ново-Санжарського відділення обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров'я України ОСОБА_4 при проведенні судово-медичного обстеження трупа ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що полягають у недотриманні вимог пунктів 2.2.2.а і 2.2.14.в. «Правил проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів в бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом №6 МОЗ України 17.01.1995 року, визнавши зазначені дії неправомірними внаслідок їх неповноти.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року було оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційні скарги обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації, ОСОБА_4, ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 25 грудня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню з підстав, визначених п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України - невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що вимога позивача про визнання незаконними дій судово-медичного експерта Новосанжарського відділення ОБ СМЕ при проведенні дослідження трупа її доньки, що виразились у неповноті дослідження підлягає до задоволення, так як недотримання експертом вимог «Правил проведення судово - медичної експертизи (досліджень) трупів в бюро судово-медичної експертизи» позбавили можливості встановити причину смерті доньки позивача, чим порушено права ОСОБА_2 При цьому, визначення дійсної причини смерті доньки позивача вимагає проведення додаткових дослідницьких і інших дій (можливої ексгумації) для встановлення дійсної причини смерті, доказів такої причини в ході розгляду справи суду не було надано, а тому позов в частині визнання недійсною довідки № 41 про причину смерті ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, як недоведлений.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки вони, при вірному встановленні фактичних обставин по справі, прийняті з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом з урахуванням уточнень і доповнень, в якому просила визнати неправомірними (незаконними) дії судово-медичного експерта ОСОБА_4, що полягають у неповноті, неточності, необ'єктивності висновків, викладених в акті дослідження трупа її дочки ОСОБА_7, та визнати недійсною довідку від 02 травня 2007 року №41 про причини смерті останньої.

Відповідно до ч.4 ст.285 ЦК України у разі смерті фізичної особи члени її сім'ї або інші фізичні особи, уповноважені ними, мають право бути присутніми при дослідженні її смерті та ознайомитись із висновками щодо причин смерті, а також право на оскарження цих висновків до суду.

Таким чином, право ОСОБА_2 на звернення до суду з позовом зазначеного змісту відповідає нормам цивільного права та може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.

Під час розгляду справи, судом було встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_4, як судово-медичний експерт Новосанжарського відділення обласного бюро судово-медичної експертизи, на якого наказом від 18.04.2007р. №24-від були покладені обов'язки по обслуговуванню Кобеляцького району, на підставі направлення слідчого прокуратури Кобеляцького району Полтавської області від 01.05.2007 року провів судово-медичне дослідження трупа ОСОБА_7, 1984 р.н. (а.с.132-133 т.2).

Згідно Акту судово-медичного дослідження №41 від 02.05.2007 року смерть ОСОБА_7 настала внаслідок утоплення, про що свідчать збільшені в об'ємі легені з розлитими на їх поверхні підплевральними крововиливами (плями Рассказова-Луковського), цяткові крововиливи на поверхні серця (а.с.46 т.2).

Порядок проведення судово-медичного дослідження трупа регламентовано «Правилами проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів в бюро судово-медичної експертизи» (далі Правила), затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року.

Пунктом 2.2. Правил визначено оптимально-мінімальний набір заходів (стандарт якості), виконання яких обов'язкове при проведенні експертизи трупів. Відхилення від стандарту в бік зменшення недопустиме. Зокрема, підпунктами 2.2.14.в. та 2.2.2.а. встановлені вимоги щодо дослідження трупів у разі утоплення.

Відповідно до п.2.2.14.в. до звичайного обсягу розтину додаються обов'язковий розтин пазухи основної кістки , для судово-токсикологічного дослідження надсилаються кров і сеча для визначення наявності і концентрації спиртів (будь-яка концентрація етилового спирту в крові трупа при даному виді смерті не повинна підлягати оцінюванню ступеня алкогольного сп'яніння потерпілого); при виражених ознаках утоплення внутрішні органи для судово-гістологічного дослідження або не беруть, або надсилають в архів. У випадках з нез'ясованими обставинами справи і особливо у випадках, що можуть мати кримінальний характер, або при гнилісних змінах трупа для судово-гістологічного дослідження надсилається комплект кусочків внутрішніх органів, зазначений вп.2.2.2.а., до якого додають для виявлення наявності діатомового планктону нерозрізану нирку, рідину з пазухи основної кістки, не менш як 5 г кісткового мозку зі стегневої кістки (також можна крайовий відділ печінки, селезінки, серце ) і обов'язково тканина легені для контролю.

Пунктом 2.2.а. визначено перелік біологічного матеріалу, необхідного для судово-гістологічного дослідження.

Відповідачі, визнаючи, що при дослідженні трупу ОСОБА_7 експертом не взято весь набір біологічного матеріалу для дослідження, що передбачений пунктами 2.2.2.2.а., 2.2.14.в. Правил, доводили відсутність такої необхідності, оскільки встановлені інші морфологічні ознаки, які підтверджують висновок про причину смерті - утоплення.

Такі ж доводи містяться в апеляційних скаргах відповідачів, які стверджують, що невиконання експертом вимог п.п.2.2.2.а, 2.2.14.в. «Правила проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів в бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р., не вплинуло на правильність визначення ним причини смерті ОСОБА_7 та відповідно - порушення законних прав та інтересів позивачки.

Разом з тим, Правилами затверджено обов'язковий (оптимально-мінімальний) перелік дій експерта при дослідженні трупу, смерть якого настала внаслідок утоплення. Зазначені Правила не містять положень, які надають судово-медичному експерту права на свій розсуд спрощувати дослідження або проводити його в меншому об'ємі, ніж визначено п.п.2.2.14.в та 2.2.2.а.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апеляційних скарг відповідачів, оскільки приписами Правил передбачено вичерпний перелік необхідних дій експерта при судово-медичному дослідженні трупу, і зменшення вказаних стандартів або відступлення від них не допускається.

Відповідно до наявних в справі доказів вбачається, що дії, проведені судово-медичним експертом ОСОБА_4 при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_7 не відповідають в повному обсязі вимогам п.2.2.14.в., 2.2.2.а. Правил. Наступне підтверджується:

- висновком експертизи за матеріалами справи №172-КЕ/2014/пп. від 30.07.2014 р., проведеної судово-медичною експертною комісією Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи на підставі ухвали Козельщинськеого районного суду Полтавської області від. 29.04.2014 року , винесеної в даній цивільній справі (а.с.135,141-154 т.3);

- актом судово-медичного дослідження (обстеження) №09-к від 28.02.2011р., проведеного Черкаським обласним бюро судово-медичної експертизи за фактом смерті ОСОБА_7, 1984р.н., на підставі направлення слідчого прокуратури Черкаської області від 06.12.2010р. (а.с.50-68 т.2);

- висновком службової перевірки дій судово-медичного експерта ОСОБА_4 при проведенні судово-медичних досліджень та судово-медичних експертиз трупів гр-ки ОСОБА_7 і гр-ки ОСОБА_10, за результатами якої ОСОБА_4 наказом по бюро №30-од від 30.11.2010р. попереджений про недопущення порушень вимог Наказу №6 МОЗ України при виконання судово-медичного дослідження трупів (а.с.135-139 т.2);

- листом Державної установи Головного бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров'я України №3141/3 від 17.12.2013 року (а.с.195 т.2).

Як убачається з висновку комісії експертів Харківського обласного бюро СМЕ, описані в Акті №41 плями Рассказова-Лукомського вважаються класичною ознакою настання смерті при істинному типі утоплення. При встановленні причини смерті «утоплення» експертом були використані усі названі ознаки, які він встановив на тлі гнилісних змін трупа ОСОБА_7 Відсутність при лабораторних дослідженнях ознак діатомового планктону не є критерієм, що має виключити утоплення. Виражені гнильні зміни трупа, а також не в повному обсязі проведене судово-медичне дослідження трупа (менш ніж оптимальний набір заходів, що передбачені «Правилами проведення судово-медичної експертизи (дослідження) трупів в бюро судово-медичної експертизи», затвердженої наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р., в даному випадку позбавляють комісію експертів можливості встановити наявність достатнього обсягу морфологічних ознак, які б свідчили про утоплення, й таким чином, достеменно встановити причину смерті ОСОБА_7 Однак при цьому виключити, що смерть ОСОБА_7 настала саме внаслідок утоплення, також неможливо (а.с.153 т.3).

Відповідно до п.п.1.1., 3.19. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров»я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о); одночасно при видачі лікарського свідоцтва про перинатальну смерть лікар заповнює довідку про причину смерті в одному примірнику і видає родичам померлого чи іншим особам для поховання.

Встановлено, що на підставі Акту судово-медичного дослідження №41 від 02.05.2007 року Новосанжарським судово-медичним відділенням видано лікарське свідоцтво про смерть №41 від 02 травня 2007 року, на підставі якого Відділом РАЦС Кобеляцького РУЮ Полтавської області здійснено актовий запис про смерть №76 від 02 травня 2007 року та видано свідоцтво про смерть ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, серії НОМЕР_1. Крім того, при видачі лікарського свідоцтва про смерть позивачці видана довідка про причину смерті ОСОБА_7 (а.с.104 т.2. а.с.14 т.3).

У зазначених документах причиною смерті ОСОБА_7 вказано - утоплення. Саме така причина смерті ОСОБА_7 встановлена у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_9 за ст.291 КК України вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02липня 2008 року, який залишено без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10.10.2008 року (а.с.37-61).

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2011 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право на ознайомлення з оригіналом акту судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_7 №41 від 02 травня 2007 року. Визнано неправомірними дії судово-медичного експерта ОСОБА_4 в частині написання в пункті 4 та пункті 11 довідки №441 від 22 квітня 2007 року про причини смерті ОСОБА_7 слів «з човна». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2011 року рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2011 року скасовано та закрито провадження у справі (а.с.200-203, 274-275 цивільної справи № 2-22/11). В касаційному порядку ухвала апеляційного суду не оскаржувалася.

Закриваючи провадження у справі апеляційний суд вказав, що всі вищезазначені вимоги позивачів витікають із кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_9 за ст.291 КК України, який згідно вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02.07.2008 року визнаний винним у порушенні під час управління маломірним судном чинних на даному транспорті правил, які убезпечують рух, що спричинило загибель ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги Обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації про те, що позовні вимоги вже були предметом розгляду в цивільній справі № 2-22/11, в якій рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21.02.2011 року було скасовано ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26.05.2011 року, а провадження у справі закрито, оскільки вказаний спір хоча і виник між тими самими сторонами, але позовні вимоги є відмінними від позовних вимог, заявлених в даній справі.

Так, під час розгляду цивільної справи № 2-22/11 позивачка просила визнати дії судово-медичного експерта ОСОБА_4 при написанні довідки про смерть та при проведенні дослідження трупу її доньки ОСОБА_7 неправомірними, визначити місцезнаходження акту судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_7, визнати право на ознайомлення з даними актами судово-медичного дослідження; визнати недійсними висновки експертизи №41а від 26 вересня 2007 року та №47а від 26 жовтня 2007 року та призначити комплексну судову медико-криміналістичну експертизу трупу ОСОБА_7 В той час, в даній цивільній справи, позивачка просить визнати неправомірними та незаконними дії судово-медичного експерта при дослідженні трупу ОСОБА_7, що виразилися у неповноті, неточності та необ'єктивності (акт №41) та недійсним видану ним довіку №41 про смерть ОСОБА_7

Крім того слід звернути увагу на те, що на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК провадження у справі підлягає закриттю, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, ухвала суду про закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) не є підставою для закриття іншої справи на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не підлягають задоволенню.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційних скарг ОСОБА_4 та Обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації щодо пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з вимогою про визнання недійсною довідки №41 від 02.05.2007року, яку вона в той день отримала, а тому на їх думку саме та з того часу необхідно обчислювати строк позовної давності.

Як вбачається із встановлених по справі обставин, у позивачки виникло право на оскарження Акту №41 та довідки про смерть з підстав неповноти судово-медичного дослідження трупу та неправильності встановлення причини смерті дочки - у лютому 2011 року після ознайомлення з Актом судово-медичного дослідження №09-к від 28.02.2011року Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи , проведеного в рамках кримінального провадження. Таким чином, колегія суддів вважає, що строк позовної давності ОСОБА_2 не пропущений, а тому доводи апеляційних скарг в цій частині не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині незгоди з рішенням суду про відмову у визнанні довідки про смерть недійсною з посиланням на висновки експертів Черкаського обласного бюро судово-медичної експертизи та Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи колегія суддів не підлягають задоволенню, оскільки вони зводяться до вибіркового власного тлумачення позивачки зазначених висновків, а тому носять характер припущень. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вказані висновки не спростовують встановлені судово-медичним експертом ОСОБА_4 ознаки, на підставі яких він встановив причину смерті - утоплення.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 фактично зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою і ґрунтуються на власній оцінці дій експерта, яка не може братися до уваги та не являється допустимим доказом у справі.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що чинним процесуальним законодавством не передбачена можливість відступлення від висновків та мотивів, з яких виходив суд касаційної інстанції при скасуванні рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, зокрема ч. 4 ст. 61 ЦПК України, оскільки, при вірному встановленні фактичних обставин по справі, яким дана відповідна оцінка, місцевий суд не врахував, що вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2008 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2008 року, ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 291 КК України (порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, а також правил, норм і стандартів виготовлення, переобладнання, ремонту транспортних засобів, якщо це спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки). Висновок експерта № 41а від 04 жовтня 2007 року, складений при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_7, був одним з доказів по даній кримінальній справі, в якому було визначено причину смерті ОСОБА_7 - утоплення, який був погоджений та підтверджений експертом (а. с. 57-61, 69-74 т. 3).

Тобто місцевий суд, задовольняючи частково позов, вдався в переоцінку доказів та обставин, встановлених у кримінальній справі, вирок, по якій набрав законної сили та приведений до виконання, що порушує принцип преюдиційності судового рішення в іншій справі.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг, оцінка яких проведена апеляційним судом, що зазначено вище, не можуть бути взяті до уваги та не підлягають задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Нормамичастини 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь, якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тобто, судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню на його користь в разі задоволення його позовних вимог (повністю, або частково).

В даному випадку, оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача понесених нею судових витрат.

Так само, оскільки колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення місцевого, вийшовши за межі доводів апеляційних скарг, то судові витрати понесені сторонами за подачу апеляційних скарг також не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.3,4, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_2, Обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації - відхилити.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 24 жовтня 2014 року - скасувати в частині задоволених позовних вимог та стягнення судових витрат.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до судово-медичного експерта Новосанжарського відділення бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_4, Обласного бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації про визнання незаконними та протиправними дії експерта при огляді трупа - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_4, Обласним бюро судово-медичної експертизи Полтавської обласної державної адміністрації - віднести за їх рахунок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) О.А.Лобов

(підпис) О.В.Чумак

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця