Апеляційний суд міста Києва
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7899/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі Орленко Т.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Правекс-Банк» про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

11.12.2014 позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 76562,50 грн., в рахунок поділу спільного майна, вартості Ѕ частини автомобіля Сітроен С4 SX легковий хатчбек, державний номер НОМЕР_1, VIN номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, що становить 1/2 від вартості автомобіля 153125,00 грн. згідно висновку про вартість ДТЗ, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.11.2006 по 11.07.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 26.03.2008 під час перебування у шлюбі взяли кредит в АКБ «Правекс-Банк» та придбали автомобіль Сітроен за 23000,00 дол. США, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, на даний часвказувала, що кредит погашено, однак спільної згоди щодо поділу майна дійти не можуть.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство "ПРАВЕКС - БАНК" про поділ майна подружжя задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі 76 562 грн. 50 коп за автомобіль марки Сітроен С4 SX , державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 , 2008 року випуску, що становить 1/2 частину вартості данного автомобіля. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 887 грн. 43 коп.

Не погодившись із рішенням суду в частині, відповідач ОСОБА_3. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні. Зокрема зазначав, що спірне майно - автомобіль Сітроен С4 SX був придбаний у період шлюбу, але за рахунок кредитних коштів, частина яких була виплачена безпосередньо відповідачем. Разом з тим, суд ухвалюючи рішення на ці обставини не звернув уваги та помилково встановив, що це майно є спільним майном подружжя і кожна із сторін має право на Ѕ його частину. Просив рішення суду змінити в частині визначення розміру (компенсації) призначеної до стягнення зменшивши її до 68 025,78 грн. замість 76 562,50 грн. та відповідно і судові витрати.

Сторони та третя особа в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлялися (неодноразово) у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого в цій частині рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі та стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі 76 562 грн. 50 коп за автомобіль марки Сітроен С4 SX , державний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 , 2008 року випуску, що становить 1/2 частину вартості даного автомобіля суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим (ст.213 ЦПК України).

Згідно правил ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.11.2006 по 11.07.2014. Під час шлюбу сторони придбали у кредит автомобіль Сітроен С4 SX легковий хатчбек, державний номер НОМЕР_1, VIN номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, вартістю 23 000 доларів США, оформивши автомобіль на ім'я відповідача, чого не заперечували сторони.

Положенням ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2014 р. шлюб між сторонами було розірвано. Цим же рішенням суду було встановлено, що з листопада 2013 року сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. У п. 23 роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно п. 24 цієї ж постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у 3-х осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єкутом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

При цьому в разі не вчинення сторонами дій направлених на надання згоди присудження грошової компенсації та не внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя").

Отже, законодавство передбачає певні способи поділу судом майна подружжя.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації позивач зазначала, що вирішити це питання мирним шляхом не можливо, а тому вона звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами (колишнім подружжям) виник відносно виплати компенсації (як просила позивач) за Ѕ частину автомобіля придбаного в кредит у розмірі 76 562,50 грн. Факт придбання автомобіля в кредит підтверджується кредитним договором № 499-014/08Р від 02.04.2008 та письмовими поясненнями третьої особи. Не заперечуючи проти виплати компенсації, відповідач заперечував її розмір та просив не враховувати, як спільно виплачені суми сплачені ним особисто після припинення введення спільного господарства.

Згідно висновку вартість транспортного засобу на час розгляду справи становить 153 125 грн., з чим погодились сторони.

Ухвалюючи рішення суду та стягуючи з відповідача Ѕ частину вартості автомобіля 76 562,50 грн. на користь позивача, суд першої інстанції не в повній мірі врахував ту обставину, що спірний автомобіль сторонами придбаний в кредит, який не виплачений, що після припинення ведення спільного господарства (чого не заперечували сторони) кредит сплачується лише відповідачем і ця сума не може бути врахована, як спільно виплачена подружжям.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні. При цьому колегія суддів враховує, що під час шлюбу виплачено кредитних зобов'язань на 26 458,78 доларів США, що становить 88,85 % від загального розміру кредиту 29 778 доларів США. Таким чином, 88,85% від 153 125 грн. дорівнює 136 051,56 грн., із якої Ѕ частина становить 68 025,78 грн., яку і слід стягнути з відповідача на користь позивача. За таких обставин, суму грошової компенсації стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 76 562 грн. 50 коп. слід зменшити до 68 025,78 грн., а судовий збір з 887 грн. 43 коп. до 680,25 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року змінити зменшивши суму грошової компенсації стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 76 562 грн. 50 коп. до 68 025,78 грн., а судовий збір з 887 грн. 43 коп. до 680,25 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: