АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1326/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/789/953/15 Доповідач - Шевчук Г.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Ткач З. Є., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Баляс Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 березня 2014 року по справі за позовом ТзОВ "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обгрунтування вимог посилалось на те, що 30 січня 2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем укладено кредитний договір про надання кредиту у розмірі 180 000 грн зі сплатою 15,5% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 28 січня 2011 року. 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість по кредитному договору та користується наданими коштами, тому просили стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту.

Справа судами розглядалась неоднаразово.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 березня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.05.2012 року касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2014 року скасовано.

Справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування вимог зазначає, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам у справі, а саме, відповідач не проводив погашення заборгованості по кредитному договору ні первинному кредитору ні новому. Сам факт реалізації заставного майна не є підставою для припинення зобов'язань, оскільки предметом спору є стягнення кредитної заборгованості, а не звернення на предмети іпотеки.

Сторони в судове засідання не з'явились хоч належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2011 року вже стягнуто заборгованість за договором кредиту шляхом звернення стягнення на сідловий тягач та напівпричіп - платформу, що йому належали, а тому підстави для повторного стягнення з боржника заборгованості відсутні.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 03-2/65 про надання кредиту в розмірі 180 000 грн. зі сплатою 15.5% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 28 січня 2011 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" заборгованість за договором кредиту №03-2/65 від 30 січня 2008 року в сумі 82 689.83 грн., шляхом звернення стягнення на сідловий тягач DAF XF, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та напівпричіп - платформа DESOT LDN, д.н.з. НОМЕР_4, що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5. Предмет застави реалізувати шляхом продажу спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), з початковою ціною предмета застави 155 000 грн. та 45 000 грн. відповідно.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги по кредитним договорам, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, зокрема з ОСОБА_1

ОСОБА_1 неналежно виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 1 серпня 2013 року, виникла заборгованість в сумі 132 349,53 грн, яка складається з: 59 574,42 грн - заборгованість за кредитом; 63 487,02 грн - заборгованість по відсотках; 3420 грн. - заборгованість по комісії; 5 868,09 грн - пеня.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в межах заявлених позивачем вимог,колегія суддів виходить із такого:

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Як установлено судом апеляційної інстанції, боржник ОСОБА_1 первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами .

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 01 серпня 2013 року, має прострочену заборгованість в сумі 132 349.53 грн, яка складається з наступного: 59 574.42 грн. - заборгованість за кредитом; 63 487.02 грн. - заборгованість по відсотках; 3 420.00 грн. - заборгованість по комісії; 5 868.09 грн. - пеня.

Згідно із ч.1 ст.598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі по тексту - Постанова) роз'яснено, що задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена.

В порушення зазначених вимог закону та роз'яснень, викладених у постанові, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновоку про подвійне стягнення кредитної заборгованості з відповідача оскільки подвійне стягнення відбулося б за умови одночасного звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості, якщо боржник і заставодавець є однією й тією ж особою.

Згідно із ч.1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Отже, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 4 вересня 2013 року у справі 6-73цс13, яка відповідно до 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

В судовому засіданні від 01.09.2015р представник апелянта зазначив, що відповідач станом на 01 серпня 2013 року, має прострочену заборгованість в сумі 132 349.53 грн, яка складається з наступного: 59 574.42 грн. - заборгованість за кредитом; 63 487.02 грн. - заборгованість по відсотках; 3 420.00 грн. - заборгованість по комісії; 5 868.09 грн. - пеня. Даних про те, що банком чи ТОВ «Кредитні ініціативи» не враховані будь які проплати здійснені відповідачем на погашення боргу не має .

З довідки, виданої відділом ДВС Тернопільського районного управління юстиції вбачається, що на виконанні у відділі відсутні виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" коштів.

За таких обставин, ухвалене судом першої інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, слід скасувати і постановити нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позовзадоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1323,50 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 березня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором кредиту задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", , р/р 2001, Місцезнаходження: 07400, Київська область, м.Бровари, Бульвар Незалежності, 14 заборгованість 132349,53 грн., а саме, за кредитом 59574,42 грн.; по відсотках - 63487,02 грн.; по комісії - 3420,00 грн., пеня - 5868,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", , р/р 2001, в ПАТ "Альфа-Банк" МФО:300346. Місцезнаходження: 07400, Київська область, м.Бровари, Бульвар Незалежності, 14 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1323 грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.М. Шевчук