Справа № 204/2420/15-ц
Провадження № 2/204/1433/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2015 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю,

в с т а н о в и в:

16 квітня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловими приміщеннями в квартирі розташованій за адресою: АДРЕСА_1; усунути перешкоди у користуванні і розпорядження власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в ГУ ДМС України у Дніпропетровській області за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу та її чоловіку ОСОБА_5, який помер 17.03.1996р., після смерті якого позивач прийняла спадщину. Згідно з технічним паспортом на двокімнатну квартиру за вищезазначеною адресою, квартира складається з приміщень: 1-житлова кімната площею 10м?, 2-житлова кімната площею 14,2м?, кухні-площею 3,3м?, ванної кімнати площею 2,6м?, коридору-площею 5,8м?, житловою площею-24,2м?, загальною площею 35,9м?. У зазначеній квартирі зареєстровані позивач, відповідачі та їх малолітня дитина - ОСОБА_4, 2009р.н. У жовтні 2013 року відповідачі добровільно, без поважних причин залишили належну позивачу на праві власності квартиру і більше до неї не поверталися, їх особистих речей в квартирі не має. Місце проживання відповідачів позивачу не відоме. Про те, що відповідачі не проживають за вищезазначеною адресою складено акт «Жилсервіс №1» ДМР. Відповідачі добровільно, без поважних причин не проживають у квартирі більше півтора року, домовленостей щодо збереження за ними права на користування житлом у разі їх відсутності не укладалося, тому згідно з нормами чинного законодавства, вони втратили право користування житловими приміщеннями, а саме квартирою АДРЕСА_1

У судове засідання позивач не з'явилась. Від неї надійшла заява, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу розглядати за своєї відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі у судові засідання двічі підряд не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали. За таких обставин, у порядку передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення.

У зв'язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Свідоцтвом про право власності на житло №100 від 27 квітня 1993 року, яке видане виробничим об'єднання «Південний машинобудівний завод», підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно з технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності громадянина ОСОБА_5, а саме, квартиру АДРЕСА_1, вона належить останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності (а.с.9).

15 червня 1953 року Нагорною сільською радою Переславського району Ярославської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5, 1929р.н. та ОСОБА_1, 1931р.н., запис №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, запис №545, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська 21 березня 1996 року (а.с.11).

Довідкою №4706 від 10.04.2015р., виданою начальником єдиного абонентського відділу №2, підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

Актом про непроживання, складеним КП «Жилсервіс №1» ДМР, підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 відповідачі не проживають з жовтня 2013 року (а.с.13).

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Таким чином, оскільки позивачем було доведено факт відсутності відповідачів понад один рік за вищезазначеною адресою, домовленостей щодо збереження за ними права на користування житлом у разі їх відсутності не укладалося, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою.

Щодо вимоги про усунення перешкод у користуванні і розпорядження власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в ГУ ДМС України у Дніпропетровській області за адресою: АДРЕСА_1, то необхідно зазначити, що ця вимога є передчасною, оскільки жодних прав позивача порушено не було.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір, тому відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст.209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні і розпорядженні власністю задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Стягнути у рівних частинах із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три)грн.60коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.В. Тітова