Справа № 626/1933/15-ц
Провадження № 2/626/730/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

12.10.2015 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Болотової Л.І.

за участі секретаря Кузнецовій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у відсутність сторін цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИВ :

ПАТ "ВіЕйБі Банк", в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 48285,16 грн.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що 17.03.2011 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № BLаЖГА00019454. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачеві кредит в сумі 12000,0 грн. з терміном повернення кредиту 17.03.2014 року і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних на суму залишку заборгованості по кредиту та комісії за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Погашення кредиту здійснюється відповідно до Графіку погашення заборгованості по кредиту щомісячними платежами.

Відповідач отримав від позивача грошові кошти, але свої зобовязання за договором не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13.08.2015 року становить 48285,16 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача у своїй письмовій заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка подала до суду заяву, в якій позов визнала частково в сумі 5443,22 грн. простроченої суми кредиту і 954,15 грн. прострочених процентів за користування кредитом, в іншій частині позовні вимоги вона не визнала, посилаючись на те, що нею було сплачено Банку близько 13600,0 грн., ніяких повідомлень від Банку про заборгованість вона не отримувала, нарахування такої суми заборгованості вважає безпідставним, на її вимоги роз'яснити суму заборгованості їй відмовили.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 17.03.2011 року між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ОСОБА_2 було укладено договір BLаЖГА00019454. Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачеві кредит в сумі 12000 грн. з терміном повернення кредиту 17.03.2014 року і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних на суму залишку заборгованості по кредиту (а.с.7-25).

Погашення кредиту здійснюється відповідно до Графіку погашення заборгованості по кредиту щомісячними платежами не пізніше 17 числа кожного місяця.

Відповідно до п.п.8, 9 спеціальної частини Договору у разі порушень умов Договору відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 0,50% за кожен день прострочення від суми невиконаних грошових зобов'язань та штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Комісія за управління кредитом становить 1,75% від суми кредиту (п.4 спеціальної частини Договору).

Уклавши з ПАТ "ВіЕ Бі банк" кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, ОСОБА_2 порушила та належним чином не виконала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 13.08.2015 року заборгованість становить 48285,16 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 5443,22 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 954,15 грн., заборгованість за комісіями - 3041,18 грн., плата за пропуск платежів ( пеня)-38846,61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належним йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України передбачають, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання та згідно ст. 629 цього ж Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо заявлених вимог, суд звертає увагу, що відповідно до постанови Національного банку України від 10.05.2007 року №168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808 банки не мають право встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення договору тощо), тому вимога в частині стягнення заборгованості по оплаті за управління кредитом (комісії) задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення пені (плата за пропуск платежів зазначив позивач у позовній заяві), то суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана норма з урахуванням положень ст.3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Тому, зважаючи на значне перевищення суми пені, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до розміру збитків, тобто до 6397,37 грн.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач за порушення зобов'язань за кредитним договором повинен нести відповідальність відповідно до умов договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості за кредитом - 5443,22 грн., заборгованість за відсотками - 954,15 грн., плата за пропуск платежів ( пеня)-6397,37 грн., а разом 12794,74 грн.

На момент розгляду справи, а саме з 20.03.2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, від сплати судового збору звільняються.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 551, 610,612, 1049,1050,1054 ЦК України, ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: 3 м/р АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" (), який знаходиться за адресою: вул. Дегтярівська б.27-т м. Київ, заборгованість за кредитним договором BLаЖГА00019454 від 17.03.2011 року в сумі 12794 (дванадцять тисяч сімсот дев'яносто чотири) грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн.60 коп. на р/р 0300, МФО-851011, одержувач УДКСУ у Красноградському районі, код отримувача 37886402, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя