Справа № 415/6438/15-ц
Провадження №2/415/3869/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Нескородовій Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що квартира № 17 яка розташована в будинку № 54 по вулиці Леніна міста Перевальськ Луганської області належить на праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом відповідачу. Право власності на квартиру зареєстровано Перевальським державним комунальним підприємством «БТІ» 12.07.2006 року. 10 вересня 2015 року позивач сплатила відповідачу за придбану квартиру № 17, яка розташована в будинку № 54 по вулиці Леніна міста Перевальськ Луганської області суму у розмірі 24 900,00 гривень. На підтвердження продажу квартири відповідач передала позивачу комплект ключів від неї, а вона у свою чергу прийняла майно у володіння, розпочала ремонтні роботи. Відповідач повідомила, що одразу не зможе посвідчити договір нотаріально і їй потрібен час аби зібрати документи необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та, що на це їй знадобиться не більше десяти днів. З огляду на це нотаріально посвідчити укладений договір купівлі-продажу сторони домовились не пізніше 20 вересня 2015 року. Після спливу обумовленої дати нотаріального посвідчення договору позивач зверталася до відповідача з проханням повідомити час та місце нотаріального посвідчення договору. Вона зазначила, що сама передзвонить та повідомить час та місце. По теперішній час, договір купівлі-продажу зазначеної квартири так і залишився не посвідченим нотаріально. Відповідач також відмовляється від нотаріального посвідчення договору за межами міста Перевальськ посилаючись на вагітність та проведення АТО. Умови ст. 655 ЦК України сторонами виконані у повному обсязі. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України може визнати такий договір дійсним.

На підставі викладеного просив суд визнати дійсним договір купівлі продажу квартири № 17, яка розташована в будинку № 54 по вулиці Леніна міста Перевальськ Луганської області, укладений 10 вересня 2015 року між ОСОБА_1, як покупцем та ОСОБА_2, як продавцем та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 17, яка розташована в будинку № 54 по вулиці Леніна міста Перевальськ Луганської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в прохальній частині позову просив суд розглянути справу за її відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Договір про закупівлю, який укладається відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель", на вимогу замовника підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.

При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 712144 від 13.06.2006 року, спадкоємицею майна ОСОБА_3, померлого 01 вересня 2005 року є ОСОБА_4. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права на квартиру, як знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ДКП «БТІ», власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2, власником квартири є ОСОБА_4.

Згідно з свідоцтвом про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Перевальського районного управління юстиції Луганської області 20.10.2007 року, 20 жовтня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 261. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_5.

Згідно з розпискою від 10 вересня 2015 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 24 900 грн. за продану останній квартиру АДРЕСА_3.

Згідно з висновків про вартість майнаАДРЕСА_4, що розташована за адресою: м. Перевальськ Луганської області, вул. Леніна, буд. 54 оцінена в суму 24 900,00 грн. незалежною експертною оцінкою «НЕО» від 15.09.2015р.

Таким чином, судом встановлено, що між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 була досягнута усна домовленість про продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1, і внаслідок цієї домовленості між ними, продавцем була написана розписка про отримання грошей за продану квартиру, однак, всупереч вимогам ст.ст. 210, 640ЦК України даний договір купівлі-продажу, який укладається у письмовій формі, та підлягає нотаріальному посвідченню не був нотаріально посвідчений.

Так, оскільки відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи, щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» доступ до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України тимчасово припинений, сторони позбавлені можливості оформити договір купівлі продажу квартири та нотаріально його посвідчити. Окрім цього з позовної заяви вбачається, що відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору за межами міста Перевальськ. За таких обставин, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, а саме позивач прийняв у своє володіння квартиру № 17 розташованої в будинку № 54 по вулиці Леніна міста Перевальськ Луганської області, а відповідач отримала грошові кошти за продаж вищезазначеної квартири, однак в звязку з тим, що доступ до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України тимчасово припинений, а відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення за межами міста Перевальська, з метою захисту прав позивача, суд вваж є за можливе визнати дійсним договір купівлі продажу квартири № 17 розташованої в будинку № 54 по вулиці Леніна міста Перевальськ Луганської області, укладений 10 вересня 2015 року між ОСОБА_1, як покупцем та ОСОБА_2, як продавцем та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 17, яка розташована в будинку № 54 по вулиці Леніна міста Перевальськ Луганської області.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, окрім цього визнанні відповідачем, за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 209, 220, 328, 392, 626, 638, 640, 655, 657 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності,задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі продажу квартири № 17 розташованої в будинку № 54 по вулиці Леніна міста Перевальськ Луганської області, укладений 10 вересня 2015 року між ОСОБА_1, як покупцем та ОСОБА_2, як продавцем.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 17 розташованої в будинку № 54 по вулиці Леніна міста Перевальськ Луганської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА