АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1540/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2993/15Головуючий у 1-й інстанції Степаненко Ю. І. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Гальонкіна С.А.,

суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.,

при секретарі: Гнатюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року позивач звернувся до місцевого суду з позовом до відповідача про звільнення його від сплати аліментів на період навчання на користь повнолітнього сина ОСОБА_2, присуджених рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що у зв'язку із стягненням аліментів на сина в розмірі 400 грн. його матеріальний стан погіршився, оскільки він ще сплачує пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 32 718 гривень 02 копійки, судові витрати у розмірі 327 гривень 18 копійок, та має на утриманні непрацюючу дружину, якій 09 квітня 2015 року була проведена операція.

Крім цього, ОСОБА_3 має хронічне захворювання, яке потребує постійного лікування та дорогих обстежень, а тому він не має можливості сплачувати аліменти у встановленому рішенням суду розмірі.

Заочним рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено повністю.

Звільнено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від сплати аліментів на користь повнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, присуджених рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року на період його навчання у розмірі 400 гривень щомісячно, але не більше ніж до досягнення ним 23 річного віку. Раніше виданий виконавчий лист відкликано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з підстав, визначених п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України - невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 лютого 2015 року з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно, починаючи з 23 грудня 2014 року і до закінчення чи припинення навчання, але не пізніше чим до досягнення ним 23 річного віку (а.с.7,8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи матеріальний стан та сімейний стан платника аліментів, стан здоров'я платника аліментів та його дружини, наявність у позивача боргів по аліментах та по пені за прострочення сплати аліментів, заборгованості за кредитом, вважав за необхідне звільнити позивача від сплати аліментів на період навчання повнолітнього сина.

Однак, з таким висновком колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

За змістом ст. 192 СК України у системному зв'язку із положеннями ст. 182 СК України при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, суд зобов'язаний дотриматися справедливого балансу інтересів обох сторін та виходити з пріоритету інтересів дитини.

Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача про відсутність у нього працевлаштування, оскільки незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу батько зобов'язаний утримувати дитину. Така особа не може бути визнана неспроможною сплачувати аліменти, якщо вона, будучи працездатною, не працює без поважних причин.

В доводах апеляційної скарги та в запереченнях щодо позову відповідач зазначає про те, що батько отримує прибуток від підприємницької діяльності, з якого виплачує заробітну плату своїм працівникам та має можливість сплачувати аліменти в сумі 400 гривень.

Належні та допустимі докази про відсутність доходу позивачем до суду не надано.

Консультативний висновок спеціаліста (а.с.14) не можна розцінювати таким, що підтверджує наявність у позивача тяжкої хвороби, яка може перешкоджати останньому належним чином сплачувати аліменти.

Твердження позивача про перебування на його утриманні батьків-пенсіонерів не доведено належними та допустимими доказами, як і не доведено, що його батьки потребують додаткової допомоги на своє утримання внаслідок отримання незначної за розміром пенсії. Також матеріали справи не містять медичних висновків про необхідність стороннього догляду за батьками позивача.

Наявність у ОСОБА_3 зобов'язань (за кредитними договорами та судовими рішеннями) не може впливати на його обов'язок по утриманню сина, враховуючи, що розмір стягнутих судом аліментів становить лише 400 грн., та не є безумовною підставою для звільнення від сплати визначеного судом розміру аліментів.

Щодо знаходження на утриманні позивача дружини колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі з 2011 року тобто до винесення рішення про стягнення аліментів. Ця обставина не є такою, що змінює матеріальний або сімейний стан позивача після винесення судового рішення про стягнення аліментів.

ОСОБА_3 не надано доказів того, що кошти витрачені на лікування дружини є його особистими коштами, а не спільними коштами подружжя.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем у справі не надано належних доказів щодо зміни його матеріального становища, стану здоров'я, а також інших обставин, які б могли впливати на розмір стягуваних аліментів.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, заочне рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В зв'язку із задоволенням апеляційної скарги судові витрати, понесені апелянтом по сплаті судового збору в сумі 121,80 грн. (а.с.63), підлягають стягненню на його користь відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 п.4, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 серпня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 121,8 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А.Гальонкін

Судді: (підпис) В.І.Акопян

(підпис) О.А.Лобов

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін