Справа № 309/118/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Власова С.О.,

суддів Дроботі В.В., Джуга С.Д.,

при секретарі Рогач О.Я.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Хустського районного суду від 02 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

(далі ТзОВ «Кредитні ініціативи ») предявило до ОСОБА_4 позов про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що 14.03.2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (первинний кредитор) та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №96, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 19800,00 доларів США на реконструкцію будинку, а позичальник зобовязався сплатити банку за користуванням кредитом 11% річних та повернути кредит в строк до 13.03.2027 року.

Для забезпечення виконання зобовязання позичальника за вказаним кредитним договором, між банком та ОСОБА_4 14.03.2007 року був укладений договір іпотеки, згідно якого, остання передала банку в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у с. Стеблівка, вул. Салдобошська,42, Хустського району та земельну ділянку площею 0,45 га.

Взяті на себе зобовязання ОСОБА_4 належним чином не виконувала і станом на 01.11.2013 року у неї перед банком виникла на дату розрахунку прострочена заборгованість: за кредитом-16028,66 дол. США, що за курсом НБУ складає - 128117,08 грн.; по відсотках -4706,13 дол. США, що за курсом НБУ складає-37616,10 грн.; по комісії-196,02 дол. США, що складає -1566,79 грн.; пеня-539,36 дол. США, що складає 4311,10 грн.

17.12.2012 року банк (первинний кредитор) відступив право вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» за договором цесії та договором про передачу прав за договорами забезпечення, зокрема щодо кредитного договору №96 від 14.03.2007 року та іпотечного договору від 14.03.2007 року, укладеного між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4

Враховуючи вищенаведене, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 96 від 14.03.2007 року, яка станом на 01.11.2013 року складає в розмірі 171 611,07 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двоповерховий будинок на пять житлових кімнат з надвірними спорудами, загальною площею 171,3 кв. м., житловою площею 114,0 кв. м., що знаходиться за адресою с. Стеблівка, вул. Салдобошська,42, Хустського району та земельну ділянку площею 0,45 га, шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши початкову ціну продажу предмету іпотеки у розмірі на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час його реалізації та стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Хустського районного суду від 02.12.2014 року у задоволенні позову ТзОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено з тих підстав, що права та інтереси позивача не порушено, оскільки 04.04.2011 року Хустський районний суд по цивільній справі № 2-598/2011 ухвалив заочне рішення, яким стягнув з ОСОБА_4 у тому числі за рахунок предмету іпотеки на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за іпотечним договором про іпотечний кредит № 96 від 14 березня 2007 року в розмірі 148196,58 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, представником ТзОВ «Кредитні ініціативи» подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказане рішення, оскільки таке ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 06.03.2015 року рішення Хустського районного суду від 02.12.2014 року скасовано. У задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено у звязку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.09.2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 06.03.2015 року скасовано та передано справу на новий розгляд.

Представник ТзОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_1 в судовому засіданні подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задоволити з наведених в ній доводів.

Представники відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Так, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зокрема, заочним рішенням Хустського районного суду від 04.04.2011 року позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_4, у тому числі за рахунок предмету іпотеки, на користь банку заборгованість по кредитному договору від 14.03.2007 року у розмірі 148 196,58 грн. Вказане рішення набрало законної сили.

Крім того, ТзОВ «Кредитні ініціативи» після відступлення на його користь права вимоги за вказаним кредитним договором, як новий кредитор, не подав до відповідного суду заяву про заміну первісного кредитора його правонаступником, а повторно звернулося до суду з позовом про стягнення боргу за цим же кредитним договором.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що права позивача захищені заочним рішенням Хустського районного суду від 04.04.2011 року, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому і підстави для задоволення позову відсутні.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позичкодавцеві позику у строк та порядку, що встановлений договором.

Згідно положень ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного

кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що 14.03.2007 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №96, згідного якого остання отримала кредит у розмірі 19 800 доларів США зі сплатою за користування коштами 11% річних, строком повернення до 13.03.2027 року.

В забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_4 14.03.2007 року був укладений договір іпотеки, згідно якого, остання передала банку в іпотеку житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться у с. Стеблівка, вул. Салдобошська,42, Хустського району та земельну ділянку площею 0,45 га, яка знаходиться на цією ж адресою.

Взяті на себе зобовязання ОСОБА_4 належним чином не виконувала і станом на 01.11.2013 року у неї перед банком виникла заборгованість в розмірі 171 611,07 грн., з яких: 128 117,08 грн. заборгованість за кредитом, 37 616,10 грн. заборгованість за відсотками, 1566,79 грн. комісія, 4311,10 грн. пеня.

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором цесії від 17.12.2012 року та договором про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року, зокрема щодо кредитного договору №96 від 14.03.2007 року та іпотечного договору від 14.03.2007 року, укладених з ОСОБА_4

Встановлено, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звертався до суду за захистом, реалізовуючи соє право на дострокове повернення позики та відсотків та заочним рішенням Хустського районного суду від 04.04.2011 року з ОСОБА_4 було стягнуто на користь банку, в тому числі за рахунок реалізації предмету іпотеки, заборгованість за кредитним договором №96 від 14.03.2007 року в розмірі 148 196,58 грн. та судові витрати.

Однак, з вказаного рішення слідує, що банк вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки не заявляв, а судом першої інстанції, відповідно таке питання не вирішувалося.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Колегія суддів вважає, ТзОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до укладеного договору пенсії, умов кредитного договору і договору іпотеки, укладеного між банком і ОСОБА_4 та положень Закону України «Про іпотеку» набуло право вимоги від позичальника щодо погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Водночас, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предмет іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитним установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майногово поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м. для квартир та 250 кв. м. для житлового будинку.

Ст. 3 вказаного закону носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

За своїм змістом Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Крім того, чинність Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання, зокрема вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону.

Таким чином слід констатувати, що будинок відповідача підпадає під дію зазначеного Закону, оскільки в ньому проживає відповідачка і він менше 250 кв.м. Разом з цим, згідно зі змісту ч.3 цього Закону він має тимчасову дію до набрання чинності іншим законом, яким будуть врегульовані дані питання. Тому суд вважає, що захист порушених прав позивача в спосіб, який ним обрано, слід здійснити шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, але виконання рішення слід відстрочити, що дозволяється ст.217 ЦПК України: суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Отже, рішення Хустського районного суду від 02.12.2014 року про відмову позивачу у позові є необґрунтованим, незаконним та підлягає скасуванню.

Враховуючи апеляційні вимоги позивача суд вважає за можливе застосувати вимоги цієї норми права до всього майна, яке перебуває в іпотеці та земельної ділянки, на якій воно та будинок розміщені.

Реалізацію заставного нерухомого майна слід провести не за початковими цінами встановленими на рівні не нижчому за звичайні на цей вид майна, визначених на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна, як це позивач просив у позові, а за початковими цінами будинковолодіння не нижче ніж 218000,00 грн., земельної ділянки не нижче ніж 218000,00 грн. тобто за цінами встановленими пунктом 1.2 договору іпотеки від 14.03.2007 року. На час дії мораторію слід відстрочити виконання даного рішення, тому колегія задовольняє апеляційну скаргу позивача частково.

По справі у позивача виникли судові витати у вигляді 1716,11 грн. сплачених при подачі позову судового збору, які слід віднести на відповідача.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.3 і 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від 02 грудня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №96 від 14.03.2007 року, яка станом на 01.11.2013 року складає 171611,07 грн. та складається з заборгованості: за кредитом -128117,08 грн., по відсотках 37616,10 грн., по комісії 1566,79 грн., пеня 4311,10 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: двоповерховий будинок на пять житлових кімнат з надвірними спорудами, загальною площею 171,3 кв.м., житловою площею 114,0 кв.м., що знаходиться за адресою с. Стеблівка, вул. Салдобошська (раніше вул. Леніна), буд. 42, Хустського району, Закарпатської області та земельну ділянку площею 0,45 га. за цією ж адресою шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковими цінами будинковолодіння: не нижче ніж 218000,00 грн., а земельної ділянки: не нижче ніж 218000,00 грн. тобто за цінами встановленими п. 1.2. договору іпотеки від 14.03.2007 року.

На час дії Закону України №1304/7 від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відстрочити виконання даного рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в сумі 1716,11 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді