провадження 2/201/2817/2015
УХВАЛА

24 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви публічного акційного товариства «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Жовтневий районний відділ у м. Дніпропетровськ Державної міграційної служби України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, виселення та стягнення витрат,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ОСОБА_1 та Кредит» 07 липня 2015 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Жовтневий районний відділ у м. Дніпропетровськ Державної міграційної служби України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, виселення та стягнення витрат.

Однак вказана позовна заява не відповідала вимогам п. п. 2, 3, 4, 5, 6 ч. 2, ч. ч. 3, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України, тому ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2015 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано у встановлений строк усунути недоліки з додержанням вимог п. п. 2, 3, 4, 5, 6 ч. 2, ч. ч. 3, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

Ухвалу судді від 10 липня 2015 року позивачем було отримано, згідно поштового повідомлення, 14 липня 2015 року та в звязку з чим останнім до суду поштою було направлено заяву на виконання ухвали та уточнену позовну заяву ПАТ «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, виселення та стягнення витрат .

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Зазначені вимоги процесуального закону були виконані та постановлено ухвалу, в якій зазначено підстави залишення заяви без руху та про що повідомлено позивача та надано йому строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, однак в супереч вище вказаного позивач вимоги ухвали не виконав.

Крім того слід зазначити, що п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

З урахуванням вимог статті 11 ЦПК суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону № 3674-VI, з власної ініціативи.

Пунктом 13 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме: якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

З урахуванням зазначеного та вище викладеного та враховуючи уточнену позовну заяву, яку подано позивачем з метою усунення недоліків у позові, останнім не було усунуто недоліки у повному обсязі, оскільки позивачем у позовній заяві з урахуванням його позовних вимог (визнання права власності) слід було вказти ціну позову щодо вимог майнового характеру, оскільки згідно п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна, також позивачем враховуючи його вимоги (майнового характеру та немайнового) не було сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати) відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», однак останнім було сплачено лише 243, 60 грн. (ставка судового збору за подання до суду заяви немайнового характеру), крім того зазначене передбачено ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», а саме: за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (за кожну позовну вимогу окремо), а тому в звязку з вище викладеним позивачем не було усунуто недоліки перелічені в ухвалі судді.

Позивач з метою усунення недоліків у цьому позові до суду заяв та документів, згідно електронного реєстру вхідної кореспонденції станом на 24 липня 2015 року, не подавав та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у позові не звертався, тому згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву публічного акційного товариства «ОСОБА_1 та Кредит» до ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Жовтневий районний відділ у м. Дніпропетровськ Державної міграційної служби України, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, виселення та стягнення витрат та позовну заяву подану з метою усунення недоліків у позові вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити публічному акційному товариству «ОСОБА_1 та Кредит», що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя