Єдиний унікальний номер 243/4265/15-ц
Провадження номер 2/243/5248/2015
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2015 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарях Дзюбі М.О., Жмарьові П.Б.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Словянську в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кредитна спілка «Залоговое Агентство», про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненою у ході судового розгляду позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_4, про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння. На обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві приватної власності йому належить автомобіль марки ЗАЗ, модель TF69YP ЗНГ, двигун 1498 куб. см., державний реєстраційний номер НОМЕР_1, колір червоний. Зазначений автомобіль, позивачем було придбано за 71 326,00 грн., на кошти отримані на підставі кредитного договору №2339. 01 серпня 2013 року був складений ОСОБА_6 прийому-передачі автомобіля №2339/1, відповідно до якого, позивачем було передано, а відповідачем ОСОБА_5 прийнято у користування зазначений автомобіль. Того ж дня, позивачем було видано довіреність на імя ОСОБА_4 на право розпорядження належним йому автомобілем. 21 жовтня 2014 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_7 з заявою про припинення дії довіреності від 01 серпня 2013 року, внаслідок чого, нотаріусом до Єдиного державного реєстру довіреностей, внесено реєстраційний запис № 39832059 про припинення дії довіреності. 23 жовтня 2014 року позивачем направлено повідомлення до Департаменту ДАІ МВС України, про скасування довіреності з проханням вжити заходів щодо вилучення та затримання транспортного засобу. Однак, на теперішній час, зазначений автомобіль перебуває в розпорядженні ОСОБА_4 і знаходиться за місцем мешкання відповідача. Вважає, що такі дії відповідача є неправомірними, оскільки вони позбавляють його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, у звязку з чим, просив суд витребувати від відповідача на свою користь автомобіль марки ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2, колір-червоний.

Ухвалою суду від 26 травня 2015 року до участі у справі, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучена Кредитна спілка «Залоговое агентство» (т.1 а.с. 26).

Ухвалою суду від 12 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 в частині витребування від відповідача ОСОБА_5 на свою користь автомобіля марки ЗАЗ модель TF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) Y6DTF69Y0B0251556, Y6DTF69YPC0307763 двигун 1498 куб. см., реєстраційний номер НОМЕР_2, колір-червоний, залишені без розгляду (т.1 а.с. 62).

Позивач ОСОБА_8, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, надав суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити без його участі, за участю його представника ОСОБА_1, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (т.1 а.с. 41).

Представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності від 02 лютого 2015 року (т.1 а.с. 15), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково показала, що у 2013 році ОСОБА_3 передав ОСОБА_5 належний йому автомобіль марки ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2, для подальшого використання його в службі таксі, якою керував ОСОБА_5 На водія таксі ОСОБА_4, який використовував даний автомобіль в роботі, ОСОБА_3 була видана довіреність. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніколи не були знайомі, а тому ніяких домовленостей та договорів між ними не могло бути. Одночасно ОСОБА_3 було передано ОСОБА_5 декілька автомобілів, за використання яких ОСОБА_5 і сплачував гроші. Ніяких письмових договорів між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не укладалось. Можливо, оригінали квитанцій ОСОБА_5 зберігав в автомобілі, яким керував ОСОБА_4, і таким чином вони до нього потрапили.

Відповідач, ОСОБА_4, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Будучи допитаним в попередніх судових засіданнях просив суд в задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити, у звязку з його безпідставністю, мотивуючи свої заперечення наступним. 01.08.2013р. він отримав від ОСОБА_5 довіреність на право керування спірним автомобілем, видану ОСОБА_3 Умовою використання автомобіля було приватне перевезення пасажирів (таксі). Восени 2013 року ОСОБА_5, запропонував йому придбати зазначений автомобіль у власність, шляхом погашення кредиту за автомобіль, який був оформлений у КС "Залогове Агенство" за № 2239 від 01.08.2013р., і позичальником там виступав ОСОБА_3 ОСОБА_5 запевнив, що він фактично являється набувачем автомобіля, оскільки між ним і ОСОБА_3 нібито укладено договір переуступки права боргу за кредитним Договором № 2339 01.08.2013р. На думку відповідача це дійсно могло мати місце, оскільки йому відомо, що КС "Залогове Агенство" проводило діяльність з купівлі-продажу автомобілів в м.Горлівка, і таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було оформлено декілька автомобілів протягом 5 років, тому ризику це не становило.

До початку активних бойових дій в м.Горлівка у серпні 2014 року, відповідач розпоряджався спірним автомобілем. Він сплачував до каси КС "Залогове Агенство" від імені ОСОБА_5 щомісячні платежі по кредитному договору № 2239 від 01.08.2013р. де позичальником виступав ОСОБА_3, що підтверджується оригіналами касових документів від 01.03.2014р., 01.04.2014р., 30.11.2013р., 31.05.2014р., 30.04.2014р. Загалом відповідачем в період з 01.11.2013р. по 31.05.2014р. в касу КС "Залогове Агенство" сплачено 36 200грн. Квитанції зберігались лише частково, так як знаходились в автомобілі і були відібрані разом з автомобілем невідомими озброєними особами.

В серпні 2014 року, у зв'язку з проведенням АТО у м.Горлівка, відповідач вимушено виїхав в м.Полтава. Там він не мав постійного місця роботи, а тому припинив оплати за кредитними договором, крім того, в нього не було реквізитів КС «Залоговое Агентство».

Восени 2014р., в телефонних розмовах, ОСОБА_3 вимагав від нього погашення заборгованості по кредитному договору № 2339 від 01.08.2013р., нарахувавши додатково штрафних санкцій в сумі 20 тис.грн., що першочергово збільшили вартість автомобіля на вказану суму. Скасувати штрафні санкції в порядку визначеному Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" ОСОБА_3 відмовився, на відсутність джерел доходу не звертав уваги, оформляти усні домовленості в порядку визначеному законодавством відмовився.

03.10.2014р. відповідач через філію ПАТ "Укрсоцбанк" в м.Полтава сплатив 2 300грн. за

кредитним договором. Однак, ОСОБА_3 вимагав негайного повного погашення заборгованості та сплати штрафних санкцій, тим самим визнаючи усну домовленість про придбання відповідачем автомобіля. Оформляти в порядку визначеному законодавством купівлю-продаж автомобіля та внесення його в заставу, відмовився.

01.11.2014 року відповідач, під час тимчасового припинення бойових дій, виїхав в м.Горлівка, для вирішення питання по автомобілю із ОСОБА_5, бажав повернути автомобіль роботодавцеві та повернути собі грошові кошти сплачені за автомобіль. Однак, в сел.Глибоке, поблизу м. Горлівки, невідомі озброєні вогнепальною зброєю особи, які назвалися представниками ДНР, при перевірці документів, відібрали автомобіль. Під час цього процесу відповідач намагався повідомити телефоном ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про факт відібрання автомобіля представниками ДНР, але вони не відповіли на телефонні дзвінки. Про вилучення автомобіля озброєними особами, які назвалися представниками ДНР відповідач повідомив ОСОБА_3 та ОСОБА_5 одразу, як тільки вони вийшли на зв'язок, але вже автомобіль перебував у озброєних осіб. Відповідач був вимушений 01.11.2014р. разом з дружиною повертатися в Полтаву потягом.

Протягом травня - липня 2015 року відповідач пропонував ОСОБА_3 послуги в розшуку автомобіля та доставки його в Україну на умовах виконання останнім усних домовленостей з передачі автомобіля у власність відповідача на умовах розстрочки та оформлення автомобіля в заставу, однак, ОСОБА_3 відмовився в законному порядку оформляти правовідносини.

Вважає, що субєктивні припущення позивача, які не обґрунтовані об'єктивними доказами не можуть бути належними та допустимими доказами перебування в нього автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності від 25 серпня 2015 року (т.1 а.с. 78), в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення з причин, зазначених відповідачем.

Представник третьої особи, ОСОБА_10, яка діє на підставі довіреності від 16 вересня 2015 року (т.1 а.с. 87) до судового засідання не зявилась. Суду надано заву з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника Кредитної спілки «Залоговое Агентство», не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до кредитного договору № 2339 від 01 серпня 2013 року, укладеного між Кредитною спілкою «Залоговое Агентство» в особі заступника голови правління ОСОБА_11 та членом Кредитної спілки ОСОБА_3, позичальник ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 71 326 грн. 00 коп. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Сума кредиту використовується на цілі: споживчій кредит-авто кредитування (т.1 а.с.8-10).

ОСОБА_12 з п. 4.1 розділу 4. «Забезпечення кредиту» вказаного договору, зобов'язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечено автомобілем марки ЗАЗ, модель TF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) Y6DTF69Y0B0251556, Y6DTF69YРС0307763, двигун 1498 куб. см., державний реєстраційний номер НОМЕР_2, колір червоний (т.1 а.с.8 з.б.).

Зі змісту повідомлення управління ДАІ УМВС України в Донецькій області вбачається, що станом на 28 травня 2015 року автомобіль марки ЗАЗ модель TF69YP ЗНГ, рік випуску 2012, номер двигуна А15SMS5297731, номер кузова НОМЕР_3, обєм двигуна 1498 куб. см., червоного кольору, державний номер НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію САО-702038, на підставі довідки-рахунок КІМ 386204 від 17 листопада 2010 року, з 18 листопада 2010 року зареєстрований за гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що на момент реєстрації авто мешкав за адресою: м. Горлівка, Микитівський р-н., вул. Казарцева, 13/131 (т.1 а.с. 34).

Зі змісту витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, від 02 червня 2015 року №47108781 (т.1 а.с. 53), інформація щодо обтяження спірного автомобіля, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - відсутня.

Відповідно до довідки КС «Залоговое Агентство» №к-2/347 від 26.10.2015р. за кредитним договором №2339 станом на 26.10.2015 року позичальником сплачено грошові кошти в розмірі 65 998 грн. 70 коп. КС «Залоговое Агентство» не має будь-яких претензій до ОСОБА_3 щодо виконання ним зобовязань за кредитним договором №2339 від 01 серпня 2013 року (т.1. а.с. 218).

З викладеного слід дійти висновку, що єдиним власником автомобіля марки ЗАЗ, державний номер НОМЕР_2 на час розгляду дійсної цивільної справи є ОСОБА_3 Чисельні доводи представника відповідача ОСОБА_9 щодо неправомірного набуття ОСОБА_3 права власності на спірний автомобіль, оскільки саме ОСОБА_3 є керівником КС «Залоговое Агентство» (т.2 а.с. 7) не заслуговують на увагу суду, оскільки такий кредит було отримано ОСОБА_3, як членом кредитної спілки на загальних умовах.

ОСОБА_12 із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

ОСОБА_12 до положень ч. 1 ст. 316 та ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Ст. 325 ЦК України зазначає, що суб'єктами права приватної власності можуть бути фізичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Частиною 1 статті 321 ЦК України, визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як випливає з довіреності від 01 серпня 2013 року, ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 бути його представником як власника транспортного засобу ЗАЗ, модель TF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) Y6DTF69Y0B0251556, Y6DTF69YРС0307763, двигун 1498 куб. см., державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований РЕВ 6-го МРВ м. Горлівки УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 19 лютого 2013 року в усіх установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, з наданням йому права укладати договір про відшкодування завданої шкоди транспортному засобу третім особам, договір страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, договір про проведення експертної оцінки транспортного засобу, одержувати та сплачувати за такими договорами гроші, представляти інтереси в органах ДАІ, інших органах та установах, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією транспортного засобу, в тому числі сплачувати передбачені законом податки та збори щодо утримання транспортного засобу, проходити технічний огляд, подавати, одержувати та підписувати, експлуатувати вищевказаний транспортний засіб, а також виконувати інші дії, пов'язані з довіреністю. Дана довіреність зареєстрована у реєстрі за № 2230 (т.1 а.с.6).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.

ОСОБА_12 про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей №27703113 від 21 жовтня 2014 року, вищезазначена довіреність скасована, її дія припинена 21 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_3 (т.1 а.с.51).

ОСОБА_12 ч. 2 ст. 249 ЦК України, особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими було надано довіреність.

23 жовтня 2014 року, позивачем до Департаменту ДАІ МВС України було направлено повідомлення про скасування даної довіреності з проханням вжити заходи щодо вилучення та затримання вказаного транспортного засобу, а відповідачу ОСОБА_4, з вимогою повернення спірного автомобіля (т.1 а.с. 13, 14).

Таким чином, приймаючи до уваги, що надана позивачем відповідачу довіреність скасована, суд доходить до висновку, що на теперішній час, автомобіль, який позивач просить витребувати від відповідача, перебуває у відповідача без будь-якої правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (цивільного права) у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду.

Приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини справи, а саме - факт належності автомобіля марки ЗАЗ, модель TF69YP ЗНГ, шасі (кузов, рама) Y6DTF69Y0B0251556, Y6DTF69YРС0307763, двигун 1498 куб. см., державний реєстраційний номер НОМЕР_2, червоного кольору, на праві власності позивачу ОСОБА_3, факт перебування зазначеного автомобіля в незаконному володінні та користуванні відповідача та виходячи з вимог ч. 1ст. 387 ЦК України, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити оскільки він маючи титул власника майна, придбаного на законних підставах, тривалий час був безпідставно позбавлений тріади повноважень власника, а саме права користування, володіння та розпорядження своїм майном, внаслідок протиправних дій відповідачів, що є неправомірними.

Щодо доводів відповідача, що на теперішній час належний ОСОБА_3 автомобіль в нього відсутній, оскільки вилучений невідомими особами, суд зазначає наступне.

Так, дійсно відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він працює водієм таксі. В перших числах листопада 2014 року він відвіз ОСОБА_4 разом з дружиною з міста Горлівка до міста Костянтинівка, оскільки їм потрібно було потрапити на потяг, який відправлявся звідти о вісімнадцятій годині. По дорозі ОСОБА_4 йому розповів, що цього дня невідомі озброєні особи на блокпості вилучили в нього автомобіль моделі «Сенс». Наприкінці лютого 2015 року він бачив автомобіль у м. Горлівка, на якому була така сама подряпина, як і на автомобілі, яким користувався ОСОБА_4, за його кермом та в салоні знаходились озброєні особи у камуфльованому одязі.

Аналізуючи наведені пояснення свідка ОСОБА_13 слід зазначити, що вони жодним чином не підтверджують доводів відповідача ОСОБА_4, що 01 листопада 2014 року на блокпості, розміщеному в сел. Глибоке в нього дійсно був вилучений автомобіль, належний позивачеві, оскільки свідок ОСОБА_13 не був очевидцем цих подій, а лише повідом суду обставини, які стали йому відомі зі слів самого ОСОБА_4. Також в судовому засідання свідок ОСОБА_13 показав, що лише бачив схожу подряпину на автомобілі, і при цьому не наполягав, що це був автомобіль, який свого часу знаходився в користування ОСОБА_4

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З суперечливих же пояснень самого відповідача вбачається, що до органів внутрішніх справ з заявою про відкрите вилучення в нього автомобіля невідомим озброєними особами він не звертався та звертатись не планує. Будь-яких інших обєктивних доказів вилучення в нього автомобіля відповідачем суду не надано.

Не може слугувати таким доказом висновок перевірки по зверненню громадянина ОСОБА_6 щодо шахрайських дій з боку ОСОБА_4, від 14 вересня 2015 року. Так, зі змісту висновку вбачається що він був проведений за заявою ОСОБА_3 щодо незаконного утримання його автомобіля ОСОБА_4 (т.1. а.с. 118-119). Відповідно до висновку, в межах перевірки було здійснене лише опитування ОСОБА_4, який пояснив, що автомобіль в нього відсутній (т.1. а.с. 120). Суд цілком погоджується з доводами представника позивача ОСОБА_1, яка в судовому засіданні наполягала, що автомобіль є специфічною річчю, яку, не зважаючи на розміри, можливо переховувати, або розібрати, а тому встановлення працівниками міліції факту відсутності спірного автомобіля у відповідача ОСОБА_4 за місцем мешкання не може слугувати доказом того, що місце знаходження автомобіля йому взагалі не відоме.

Опосередкованим доказом перебування в розпорядженні відповідача ОСОБА_4 спірного автомобіля, на думку суду, можуть слугувати його особиста зацікавленість в переоформленні на нього спірного транспортного засобу, запропонований ним для підписання ОСОБА_6 у червні 2015 року договір наміру (далі - Договір) (т.1. а.с.125-126) та чисельне електронне листування ОСОБА_4, які мають своїм наміром примушування ОСОБА_3 до підписання договору купівлі-продажу автомобіля на вкрай невідних для нього умовах (т.1. а.с. 123-124, 127-133, 202). При цьому, зі змісту запропонованого для підписання Договору відповідач ОСОБА_4 виступає ініціатором покладення на самого себе таких обовязків:

-п. 2.7.1. ОСОБА_4 зобовязується розшукати власними силами та за власні кошти на території м. Горлівки Донецької області та території так званої «Донецької народної республіки» в зоні проведення бойових дій та антитерористичної операції автомобіль, що є предметом цього договору;

-п. 2.7.3. ОСОБА_4 за власні кошти та власними силами має вирішити питання доставки автомобіля у м. Полтава.

При цьому, надаючи пояснення в судовому засіданні, ОСОБА_4 не зміг пояснити, які саме заходи він має намір вживати для розшуку автомобіля, місце знаходження якого вже понад рік невідоме, та який нібито перебуває на непідконтрольний Українській владі території.

З повідомлення Октябрського РВ УМВС України в Полтавській області від 09 жовтня 2015 року вбачається, що в ході виконання матеріалу внесеного в ЄО №14515 від 17 вересня 2015 року встановлено, що ОСОБА_3 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_4 в розмірі 23 500 грн., отриманих під приводом купівлі-продажу автомобіля ЗАЗ 2012 року випуску днз. АН0415НН, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, зареєстрована ЄРДР, розпочате досудове розслідування (т.1 а.с. 204). Зі змісту протоколу про допит потерпілого, в межах порушеного кримінального провадження вбачається, що потерпілим ОСОБА_4 під час допиту 05 листопада 2015 року були надані пояснення аналогічні тим, які він надав в залі суду в обґрунтування заперечень проти позову (т.1. а.с. 225-229). Однак, зміст заяви, внесеної заяви до ЄРДР та відомості повідомлені ОСОБА_4, як потерпілим під час допиту, не можуть бути прийняті судом до уваги, доки вони не будуть встановлені вироком суду.

Чисельні посилання відповідача та його представника на існування договору переуступки права боргу за кредитним Договором, який витребовувався судом у КС «Залоговое Агентство», інших договорів, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, нарахування ОСОБА_3 відповідачеві значних штрафних санкцій по нібито існуючим між ними домовленостям - не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, яким при зверненні до суду понесені судові витрати у сумі 713 грн. 60 коп., то вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кредитна спілка «Залоговое Агентство», про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_4, який зареєстрований за адресою: м. Полтава, бульвар. ПобедоносцяАДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_5, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2, автомобіль марки ЗАЗ, модель TF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) Y6DTF69Y0B0251556, Y6DTF69YРС0307763, двигун 1498 куб. см., державний реєстраційний номер НОМЕР_2, колір червоний, вартістю 71 326 (сімдесят одна тисяча триста двадцять шість) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, судовий збір в розмірі 713 (сімсот тринадцять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено «11» грудня 2015 року.

Суддя Н.О. Чемодурова