Справа № 751/5694/15-ц Провадження № 22-ц/795/1501/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Мороз К. В. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача - ОСОБА_5, представника відповідача - ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, КП „Новозаводське Чернігівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.06.2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, КП „Новозаводське Чернігівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги його позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його судом ухвалено без врахування норм матеріального права та фактичних обставин справи. Апелянт вказує, що відповідач не проживає за спірною адресою, особистих її речей в квартирі немає, в оплаті квартплати та комунальних послуг участі не приймає, хоча вказана оплата нараховується відповідно до чисельності зареєстрованих осіб. Апелянт стверджує, що відповідач не має наміру користуватися спірним житловим приміщенням, при цьому питання щодо оплати послуг ТЕЦ, водопостачання та електропостачання з відповідачем не вирішено. Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що акти комунального підприємства Новозаводське Чернігівської міської ради від 08.09.2014 року та від 22.06.2015року про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі, мають різний зміст. На думку апелянта, фактично один акт доповнює інший. Також апелянт зазначає, що судом визначені випадки, коли житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців, але які саме, не вказано, і не вказано поважні причини, з яких продовжено допустимий строк понад шість місяців.

В судове засідання апеляційного суду позивач, відповідач, треті особи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.87-90), не зявились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції, - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки вказаний висновок суду узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та нормам матеріального права не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували в зареєстрованому шлюбі, і ОСОБА_8 вселилась і зареєструвалась в АДРЕСА_1, як член сім'ї позивача. Як вбачається із заочного рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 03.11.2011 року, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано (а.с.9).

З акту від 08.09.2014 року (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 склали даний акт про те, що в АДРЕСА_2 зареєстрована, але не проживає з 2013 року ОСОБА_8, за нею залишається кімната площею 9,9 кв.м, в якій знаходяться її особисті речі. Актом від 22.06.2015року (а.с.51) мешканці будинку ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили, що за адресою АДРЕСА_3 зареєстрована, але не проживає з вересня 2014 року ОСОБА_8; в квартирі особистих речей ОСОБА_8 немає.

Згідно рішення Новозаволського районного суду м. Чернігова від 27.11.2014 року в задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про зміну договору найму житлового приміщення відмовлено (а. с. 29-31).

Відповідно до рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13.03.2015 року позовну заяву ОСОБА_8 до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про встановлення порядку володіння та користування, зміну договору найму житлового приміщення на вимогу колишнього члена сім'ї, задоволено частково. Встановлено порядок користування квартирою №54 будинку №13 по вулиці Войкова в м.Чернігові; при цьому виділено ОСОБА_8 в користування житлову кімнату площею 12,1 кв.м, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в спільне користування дві ізольовані житлові кімнати площею 18,2 кв.м та 9,9 кв.м. Коридор площею 13,3 кв.м, кухню площею 7,3 кв.м, ванну кімнату площею 2,8 кв.м та туалет площею 1,4 кв.м залишено в спільному користуванні ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_7М.(а.с. 35-38).

Згідно даних особового рахунку №050095-2, ОСОБА_8 є наймачем кімнати площею 12,10 кв.м за адресою: АДРЕСА_4/1 (а.с.45). Згідно довідки КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради № 1768 від 13.05.2015року(а.с.46), ОСОБА_8 проживає і постійно зареєстрована з 01.05.2015 року в АДРЕСА_5/1, житлова площа 12,1 кв.м, загальна площа 20,9 кв.м.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що акти від 08.09.2014 року( а.с.10) та від 22.06.2015 року (а.с.51) містять в собі різну інформацію щодо дати, з якої ОСОБА_8 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, також вказані акти містять в собі різну інформацію про наявність особистих речей ОСОБА_8 в АДРЕСА_6, хоча факти, які викладені в актах, посвідчені одними і тими ж особами. За даних обставин суд першої інстанції вказав, що вказані акти не можна визнати належними та допустимими доказами в розумінні приписів статей: 58, 59, 64 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості вказаного висновку суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, оскільки вказаний висновок суду першої інстанції є вірним по суті.

Відповідно до приписів ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з правового аналізу статей 71, 72 Житлового кодексу України, а також оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого по суті висновку відносно того, що позивачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не представлено суду належних та допустимих доказів відносно того, що ОСОБА_8 відсутня понад шість місяців в жилому приміщенні - квартирі АДРЕСА_7.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що з матеріалів справи, а саме: рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.03.2015 року про встановлення порядку користування спірною квартирою (а.с.35-38), типового договору № НОМЕР_1 від 14.05.2015 року про надання населенню послуг з газопостачання, укладеного між ОСОБА_8, яка зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2/1 в м.Чернігові і ПАТ Чернігівгаз(а.с.39-44),особового рахунку №050095-2 від 01.05.2015 року (а.с.45), вбачається, що ОСОБА_8 мала і має намір користуватися жилим приміщенням в АДРЕСА_8 для проживання і оплати комунальних послуг.

На підставі вищезазначених обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог заявленого позову, оскільки позивачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не представлено належних та допустимих доказів відсутності ОСОБА_8 у жилому приміщенні - квартирі АДРЕСА_9 понад строки, встановлені ч.1 статті 71 Житлового кодексу України. При цьому суд першої інстанції зазначив, що відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_8 такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що в особовому рахунку №050095-2 на імя ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_10/1(а.с.45), зазначена дата реєстрації - 01.05.2015року; при цьому апелянт вказує, що 01.05.2015року є вихідним днем. Вказані доводи апелянта не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вони не спростовують висновків суду про відсутність підстав для визнання ОСОБА_8 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Твердження апелянта відносно того, що після ухвалення 13.03.2015року рішення Новозаводським районним судом міста Чернігова про встановлення порядку користування спірною квартирою (а.с.35-38) відповідач протягом трьох місяців не сплачує комунальні послуги, також не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції. Оскільки несплата комунальних послуг, виходячи з правового аналізу приписів статей 71, 72 ЖК України, не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: