АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/4172/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Васалатій К.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Семенюк Т.А., Кравець В.А.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. про примусове проникнення до житла,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року дозволено старшому державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Поліщуку В.В. здійснити примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 для проведення опису зазначеної квартири, яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даної ухвали та ухвалення нової про відмову у задоволенні подання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2014 року Оболонським районним судом м. Києва було видано три виконавчі листи за результатом розгляду цивільної справи за позовом ПАТ « Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

17.02.2015 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ були відкриті виконавчі провадження по виконанню вказаних виконавчіх листів про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ « Банк Кредит Дніпро» заборгованості в розмірі 279 223,82 грн.

Звертаючись до Оболонського районного суду міста Києва з поданням про примусове входження в приміщення, державний виконавець зазначав, що відповідачі рішення суду в добровільному порядку не виконують.

03.08.2015 року та 25.08.2015 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою майна боржників, проте двері відчинено не було, про що державним виконавцем були складені акти від 03.08.2015 року та 25.08.2015 року.

Зважаючи на викладане просив задовольнити подання та надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд 1-ї інстанції виходив з того, що подання державного виконавця є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, у зв'язку з чим, зокрема, має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно положень п.9 ч.3 ст.5 вказаного Закону, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду, з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом вказаних норм, подання розглядається судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи, сторони та інші заінтересовані особи не викликаються та не повідомляються про такий розгляд, натомість подання розглядається за участю державного виконавця.

Проте суд розглянув дане подання без повідомлення та участі державного виконавця про час та місце розгляду подання.

За змістом ст. 376 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права, а саме про примусове проникнення до житла, за поданням державного виконавця за відсутності останнього, не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Крім того при розгляді даного подання судом першої інстанції не враховано, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2015 року, що містяться на аркушах справи 121-123, не завірені належним чином та не містять підпису державного виконавця.

З огляду на викладене оскаржена ухвала є передчасною, постановленою з порушенням норм процесуального права, підлягає до скасування, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2015 року -скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: