АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7876/15 Справа № 2-905/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ 23 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який під час розгляду справи було уточнено.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» посилається на те, що 19 грудня 2005 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 1204ДИ212К 0), відповідно до якого, остання отримала кредит розмірі 32 000,00 доларів США у порядку і на умовах, визначених даним договором. Також 19 грудня 2005 року в рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1204ДИ212П/2 та відповідачем ОСОБА_4 відповідний договір поруки № 1204ДИ212П/1, згідно умов яких, відповідачі зобов'язалися перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. У звязку з неналежним виконанням покладених зобовязань основним позичальником, станом на 12 жовтня 2010 року виникла заборгованість у розмірі 210 612,81 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 157 875,36 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 46 580,53 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 6 156,92 грн. Враховуючи викладене позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів як солідарних боржників /а.с.3-4, 80-81, 102-103/.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 19 грудня 2005 року у розмірі 210 612,81грн. також вирішено питання щодо судових витрат /а.с.173-175/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати в частині стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2005 року, як з солідарного боржника та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відносно неї відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права /а.с.194-197/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_5 19 грудня 2005 року було укладено кредитний договір № 1204ДИ212К 0), відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 32 000 доларів США зі строком повернення по 18 грудня 2026 року зі сплатою відсотків у розмірі 10 % річних за користування кредитними коштами. Також порядок повернення кредитних коштів визначений графіком погашення кредиту, відповідно до якого кредит необхідно сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, визначеними графіком та договором платежами /а.с.7-11/.

В рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 19 грудня 2005 року було укладено договір поруки № 1204ДИ212П/2 між позивачем та ОСОБА_2 та договір поруки № 1204ДИ212П/1 також між позивачем та ОСОБА_4, відповідно до умов яких, поручителі зобов'язалися перед банком відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому /а.с.12, 13/.

Розділом 7 кредитного договору сторони погодили відповідальність за неналежне виконання зобовязань і порушення позичальником умов щодо повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом. Та в свою чергу п.1.3 договорів поруки також визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, в тому числі, за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених у спірному кредитному договорі.

У порушення умов кредитного договору від 19 грудня 2005 року, ОСОБА_5 свої зобовязання виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 12 жовтня 2010 року утворилася заборгованість в розмірі 210 612,81 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 157 875,36 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 46 580,53 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 6 156,92 грн., що підтверджується даним позивачем розрахунком заборгованості /а.с.104-113/.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції прийшов до висновку щодо стягнення з усіх відповідачів заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2005 року у солідарному порядку, виходячи з положень ст. ст. 509, 526, 599, 1050, 1054 ЦК України, зазначивши, що ОСОБА_3 не виконує свої зобов'язання щодо умов кредитного договору, а поручителі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - своїх зобов'язань за договорами поруки.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна, з наступних підстав.

Нормами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, закон повязує припинення договору поруки зі зміною основного зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Також з п. 22 Постанови №5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.

З матеріалів справи вбачається, що п.2.1 договору поруки № 1204ДИ212П/2 від 19 грудня 2005 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 визначено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, у наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя /а.с.13/.

Відповідно до повідомлення № 33876 від 07 червня 2008 року банком було підвищено процентну ставку на 3% /а.с.154/. Також листом № НОМЕР_1 від 09 червня 2008 року позивач повідомив ОСОБА_2 про збільшення процентної ставки за користування кредитними коштами ще на 2% річних /а.с.162/. За повідомленням позивача №12413А від 20 листопада 2008 року банк знову змінив процентну ставку підвищивши її на 2 % річних та повідомленням №12414 А від 20 листопада 2008 року ознайомив відповідача про ще одне підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами на 3% річних /а.с.156, 159/.

Однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо підтвердження згоди ОСОБА_2, як поручителя на будь-яке підвищення процентної ставки за кредитним договором від 19 грудня 2005 року.

Враховуючи наведені норми закону та дослідивши матеріали справи, колегія судів приходить до висновку, щодо застосування положень ч.1 ст. 559 ЦК України про припинення поруки відносно ОСОБА_2 за кредитним договором від 19 грудня 2005 року, оскільки встановлено, що поручитель не був ознайомлений із збільшенням відсоткової ставки за кредитним договором, в той час як умовами договору поруки прямо визначено, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором, передбачена договором відповідальність за договором поруки діє лише в тому випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 19 грудня 2005 року з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2011 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 1204ДИ212К укладеного 19.12.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 скасувати.

Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П. Демченко Е.Л.