Справа № 453/1562/14 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/5389/15 Доповідач в 2-й інстанції: Зверхановська Л. Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину.

Вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує на те, що вона була позбавлена права на участь у судовому засіданні та інших, передбачених ст.ст. 27,31 ЦПК України прав, так як за вказаним у позовній заяві місцем проживання вона не перебуває, а відтак особисто судової повістки не отримувала. Звертає увагу суду на те, що вона є сиротою, одинокою особою і на її утриманні знаходиться малолітня дитина, а відтак її матеріальне становище є дуже складним і вона не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення «з врахуванням зазначених нею обставин».

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, у тому числі і апелянта ОСОБА_3, котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З матеріалів справи вбачається та районним судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Красноперекопського міськрайонного управління юстиції в Автономній Республіці Крим повторно 22.05.2014 року, матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, є ОСОБА_3.

Відповідно до висновку ЛКК КЗ ЛОДПНД від 14.04.2014 року та медичного висновку №26 від 24.04.2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнаний інвалідом з дитинства і йому рекомендовано призначити грошову допомогу як інваліду з дитинства терміном на два роки до 24.04.2016 року.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23.07.2014 року відповідача ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою ст.183 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 відповідач ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і батьком якого є ОСОБА_6.

Згідно довідки Генічеського управління соціального захисту населення Херсонської області від 30.04.2015 року, ОСОБА_3 призначено допомогу при народженні дитини, допомогу одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям(а.с.32).

Довідками цього ж управління від 15.09.2015 року №№5885, 5886, 5887 підтверджено щомісячні розміри кожного виду цих допомог.

Крім зазначених вище доказів, при визначенні розміру аліментів судова колегія приймає до уваги також те, що позивач працює у СУ №14 ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд», отримує на сина державну соціальну допомогу дітям-інвалідам та розміри цих доходів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскільки відповідач у даний час має регулярний, стабільний дохід, то розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 слід визначити у частці від її доходів, а саме у розмірі 1/6 від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Твердження апелянта про те, що вона не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2014 року в частині визначення розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати аліменти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Вікторівка Генічеського району Херсонської області, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/6 частини зі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: