Справа № 211/248/15-ц
Провадження № 2/211/698/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Шириновій А.М., Дьяконовій Т.Ю.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

за відсутністю: відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, надання права на спадкування за законом як спадкоємцю другої черги,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, надання права на спадкування за законом як спадкоємцю другої черги, вказавши, що з листопада 1968 року по травень 1991 року вона проживала разом з ОСОБА_7 однією сімєю за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ейнштейна, 21. З травня 1991 року з вязку з виниклими обставинами вони перейшли проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, який належав ОСОБА_7

З листопада 1968 року вони проживали разом однією сімєю, мали почуття один до одного, бажали створити сімю, її син ОСОБА_8 відносився до ОСОБА_7 як до рідного батька. За роки спільного проживання у них з ОСОБА_7 був єдиний сімейний бюджет, з якого вони сплачували комунальні послуги, купували необхідні меблі, їжу, побутову техніку, збирали заощадження, дбали один про одного.

Починаючи з 2012 року ОСОБА_7 став почувати себе гірше, з часом він майже перестав ходити, у нього була загальна слабкість у всьому тілі, він іноді не міг втримати в руках ложку, чашку та інші предмети. Його сестри, племінники та онуки за час їх спільного проживання ніколи не піклувалися про ОСОБА_7, не допомагали йому. Все майно в будинку № 18 по вул. Ейнштейна в м. Кривому Розі вони придбали за свої спільні кошти.

Зранку 29 серпня 2014 року вони поїхала в гості до свого сина, а по поверненню додому 30 серпня 2014 року приблизно о 10-00 годині вона не змогла потрапити в будинок, оскільки він був опломбований. Зі слів сусідів вона дізналася, що 29 серпня 2014 року ОСОБА_7 помер, а оскільки нікого не було вдома, співробітники міліції будинок опломбували. Тривалий час вона себе погано почувала, тому похованням ОСОБА_7 займалися його рідні, лише на початку вересня 2014 року вона змогла повернутися в будинок. Після смерті ОСОБА_7 вона зверталася до нотаріальної контори з метою отримання спадщини після його смерті, однак отримала відмову, оскільки не встановлено факт перебування її з померлим ОСОБА_7 в шлюбних відносинах.

Позивач позивач просить встановити факт проживання її однією сімєю без шлюбу з ОСОБА_7 та надати їй право на спадкування за законом як спадкоємцю другої черги.

03 червня 2015 року позивач заявлені вимоги уточнила. Дізнавшись з постанови приватного нотаріуса ОСОБА_9 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.06.2015 р. про коло осіб, які звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, вона відповідачем вказала крім сестри померлего ОСОБА_6 також його племінника ОСОБА_3 (а.с. 22-23).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в позові. Суду пояснила, що ОСОБА_7 прийшов до неї в 1968 році, прожили вони разом з ним 20 років в її будинку, потім у неї захворів син, вона продала будинок, щоб лікувати сина і вони перейшли жити у будинок ОСОБА_7. Його будинок був занедбаний, вони відремонтували його, проживали з ним як одна родина, як чоловік та дружина. Побудували гараж, провели в будинок газ. Раніше вона перебувала в шлюбі, чоловік її помер в 1962 році. ОСОБА_7 був в нормальному стані, вона готувала йому їжу, до нього часто приходили в гості сестри, онука, квартальний ОСОБА_10, який втручався в їх життя. Хто ховав чоловіка вона не знає, її вдома не було. Коли вона поїхала, то він був «ходячий», сам все міг робити. Іншого житла у неї немає.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася.

Її представник ОСОБА_4 проти позову заперечувала, пояснень суду не надавала.

Відповідач ОСОБА_3 проти заявлених вимог заперечував повністю, суду пояснив, що він племінник померлого ОСОБА_7

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 раніше проживали в будинку позивачки, потім вона свій будинок продала і вони перейшли жити в будинок ОСОБА_7. Проживали разом в одному будинку, але не проживали однією сімєю. Він жив своїм життям, вона своїм життям, жили в різних кімнатах Похованням ОСОБА_7 займалися вони, його родичі, ховали його без позивачки.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти позовних вимог.

Вислухавши сторони, представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що 29 серпня 2014 року ОСОБА_7 помер (а.с. 18 копія актового запису).

Після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3, племінник померлого, ОСОБА_6, сестра померлого та ОСОБА_1 Однак постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_9 від 02 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю документів, що підтверджують їх родинні звязки з померлим ОСОБА_7, ОСОБА_1 відмовлено в звязку з відсутністю факту спільного проживання з померлим однією сімєю не менш пяти років та в звязку з відсутністю документів, що підтверджує шлюбні відносини з померлим (а.с. 34 копія постанови).

Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом вказаної норми, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх пяти вищезазначених обставин.

Однак викладені в позові обставини спростовуються поясненнями свідків, даних в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона знає ОСОБА_1 з дитинства, вони знайомі. ОСОБА_1 була заміжня, чоловік у неї помер і вона стала проживати разом з ОСОБА_7 у її будинку, який вона продала згодом і вони потім переїхали жити в 1991 році чи в 1995 році в будинок ОСОБА_7 Проживали разом однією сімєю, потім зявилися онуки і у них почалися сварки. У ОСОБА_7 був занедбаний будинок, вони робили там ремонт, провели в двір газ. ОСОБА_1 там до сих пір живе. В останні роки ОСОБА_7 «чудив», у нього було багато грошей, його тягнуло до жінок. Він хоч і був фізично слабкий, але пересувався сам, був неакуратний, в його кімнаті було брудно. Родичі до нього приходили аби брати у нього гроші.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона з сином ОСОБА_1 одного віку, товаришувала з ним, часто бувала з дитинства в гостях у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 Вони проживали разом однієї сімєю, потім ОСОБА_1 вимушена була продати свій будинок, чому вона не знає і на початку 90-х вони переїхали в будинок ОСОБА_7, де разом проводили ремонт та газ в будинок. ОСОБА_7 до самої смерті ходив, обслуговував себе самостійно.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_1 її тітка, вона іноді приходила до них в гості. Тітка та ОСОБА_7 проживали разом з 1968 року, потім вона продала свій будинок, щоб врятувати сина та перейшли жити в будинок ОСОБА_7 в 1991 році. Після цього вона рідко була у них в гостях, зі слів мами та брата знає, що ОСОБА_1 піклувалася про ОСОБА_7 Вони проживали як одна сімя, ОСОБА_1 готувала їжу, прибиралася в будинку, ОСОБА_7 на ремонт будинку нічого не витрачав, тому побутові умови в будинку були погані. ОСОБА_7 до смерті пересувався самостійно, міг сам себе обслуговувати.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що дітей у ОСОБА_7 не було. ОСОБА_1 прийшла до нього жити 25.12.1991 р., але спільного господарства вони не вели, жили в різних кімнатах, у ОСОБА_7 в кімнаті було брудно, не прибрано, як у «бомжа», у неї в кімнаті була чистота і порядок. Харчі вони купували нарізно, кожен сам собі та окремо готували їсти. ОСОБА_7 отримував гарну пенсію, але був жадібний як Плюшкін. ОСОБА_1 проживала в будинку як квартирант. ОСОБА_7 помер від опіку, так як позивачка облила його кипятком. Хоронив ОСОБА_7 його племінник ОСОБА_3, ОСОБА_1 на похованні не було. Він часто бував в гостях у ОСОБА_7, той був навіть одягнений брудно і грязно, хоча отримував непогану пенсію. ОСОБА_1 йому їжу не готувала, він сам собі готував, або приходив до нього поїсти.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вони з чоловіком ОСОБА_3 часто приходили в гості до ОСОБА_7, який проживав в будинку разом з ОСОБА_1, але вони проживали окремо один від одного, в різних кімнатах. У ОСОБА_7 в кімнаті було брудно, не прибрано, а у ОСОБА_1 в кімнаті чисто, порядок. Чотири роки тому у неї сталася сварка з ОСОБА_1 і вона перестала ходити до них. ОСОБА_7 приходив до них в гості помитися, поїсти, обслуговував себе сам, і потім вони з чоловіком займалися похованням ОСОБА_7

Таким чином, з пояснень свідків судом встановлено, що ОСОБА_7 не перебував в безпорадному стані, при якому він потребував обов'язкової сторонньої допомоги. Він міг не тільки самостійно пересуватися, але й доглядати за собою, вчиняти дії по догляду за собою самостійно без сторонньої допомоги. А тому позивач не може вимагати надання їй право на спадкування за законом як спадкоємцю другої черги і в такому випадку встановлення факту проживання її однією сімєю з померлим ОСОБА_7 не має правового значення.

Керуючись ст. 74 СК України, ст. 1259 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_15