АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц - 1350/ 2011 р Головуючий 1 -ї інст. Бегунц А.О.
Категорія - стягнення суми Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Швецової Л.А. суддів - Малінської С.М.

Даниленка В.М. при секретарі - Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 січня 2011 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення суми грошового зобов"язання та моральної шкоди -

встановила :

У вересні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просив стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 280578,28 грн. та судові витрати в сумі 30 грн., в обґрунтування позову вказав, що ОСОБА_5 позичив ОСОБА_6 за письмовим договором позики грошову суму 5200 доларів США, яку ОСОБА_6 зобов'язалася повернути до 14 квітня 2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Єдиним спадкоємцем після її смерті є її син ОСОБА_3, відповідач по справі, який в добровільному порядку не погасив борг спадкодавця. Позивач вважає, що на суму заборгованості необхідно нарахувати проценти в розмірі облікової ставки НБУ, також просив стягнути з відповідача спричинену моральну шкоду.

У грудні 2010 року позивачем було зменшено суму позовних вимог та ОСОБА_5 просив стягнути з відповідача суму грошового зобов'язання з урахуванням 3% річних за весь час прострочення зобов'язання в розмірі 5954,84 долара США, що складає 47359,44 грн. та моральну шкоду у розмірі 5200 доларів США, що складає 41356,12 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували вказавши, що не має доказів стосовно вартості майна та позивачем пропущений строк на звернення до суду з позовом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова області від 13 січня 2011 року позов ОСОБА_5 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму грошового зобов'язання у розмірі 47359,44 грн. та судові витрати у сумі 50 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позовну заяву ОСОБА_5 без розгляду у зв"язку з тим, що вона була прийнята з порушенням вимог процесуального законодавства, крім цього вказав, що судом не повно з"ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме, судом не був врахований той факт, що відповідач ще не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно і тому не має підстав вважати, що він прийняв майно у спадщину.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди рішення суду не оскаржувалося.

Судова колегія вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлене неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 районний суд виходив з того, що відповідач, як спадкодавець зобов'язаний відповідно до ст. 1282 ЦК України задовольнити вимоги позивача як кредитора ОСОБА_6

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. З і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог із наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, відповідно до якого, ОСОБА_6 отримала грошову суму 5200 доларів США, яку зобов'язалася повернути до 14 квітня 2006 року. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з довідкою Другої державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_6 мати померлої - ОСОБА_7 відмовилася від спадщини на користь неповнолітнього сина померлої ОСОБА_3.

06.06.2006 року вищезазначеною нотаріальною контрою були прийнято заяву про вимоги до спадкоємців на звернення стягнення від кредитора філії „Харківського Центрального відділення Промінвестбанку", а також 25.07.2006 року заяву закритогс акціонерного товариства „ Про кредит Банк", 09.08.2006 року заяву ОСОБА_5, 27.09.2006 року заяву філії „Харківської дирекції АТ „Індекс- Банк" та 03.04.2007 року заяву філії „Закритого акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк".

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 на праві власності належить нежитлова будівля літ. А-1 загальною площею 332,2 кв.м., розташована у АДРЕСА_1 та автомобіль Мitsubishi SP.RUNNER 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_1. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків ( спадщини) від фізичної особи) - яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Ч. 4 ст. 1268 ЦК України передбачає, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкодавцям у натурі.

Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до вказаної норми відсутність свідоцтва про право на спадщину може перешкоджати реалізації відповідного права, оскільки відповідно до ст.1297 ЦК та п. 206 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Так як відповідне свідоцтво не видано, то встановити вартість майна, одержаного у спадщину не можливо, оскільки ОСОБА_3 відповідно до ст. 1216 ЦК не набув прав та обов'язків спадкодавця.

Такким чином судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення з ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання задоволенню не підлягають.

Після отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину, позивач не позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок вартості майна, отриманого ОСОБА_3 у спадщину.

Що стосується клопотання в апеляційній скарзі про залишення позову ОСОБА_5 без розгляду, то судова колегія вважає, що воно безпідставне і задоволенню не підлягає.

Крім цього, судова колегія вважає, що не підлягають задоволенню вимоги апелянта про компенсацію витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., оскільки вказані вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції

Відповідно до ч. 5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 301, 302, п.п.З і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 13 січня 2011 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення суми грошового зобов'язання та моральної шкоди відмовити.

Рішення набуває сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ф кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді