Справа №717/1476/15-ц
09 жовтня 2015 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого - судді: Туржанського В.В.
при секретарі: Тихоненко І.В.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Ухвалою судді Кельменецького районного суду від 04 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за позовом публічного акціонерного товариства публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог про стягнення заборгованості тілу кредиту, заборгованості по відсотках, комісії та пені за період по 02.04.2013 року.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.
Представник позивача в судове засідання не з'явився. Представник позивача Горячук О.А. подав до суду заяву у якій просить розглянути справу без участі представника позивача та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних в справі доказів.
Судом досліджено наступні докази: копію судового наказу судді Кельменецького районного суду по справі №2-Н-65/09 від 15 липня 2009 року, копію рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області по справі №717/912/13-ц від 16 травня 2013 року, розрахунок заборгованості за договором № CVXRRX39210038 від 14.08.2008 року станом на 27.05.2015 року, копію заяви позичальника № CVXRRX39210038 від 14.08.2008 року, копія умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт).
В судовому засіданні також було досліджено цивільну справу №717/912/13-ц за позовом ПАТ КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Судом встановлено, що між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", яке в подальшому було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 14.08.2008 року був укладений кредитний договір № CVXRRX39210038, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 6114 гривень 61 копійка зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.08.2010 року. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно зазначеного вище договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати щомісячні платежу за кредитом. Проте, відповідач порушив свої зобов'язання за договором та не сплачував щомісячно встановлені договором платежі.
Згідно рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16.05.2013 року по цивільній справі №717/912/13-ц з відповідача ОСОБА_1 було стягнуто 759 гривень 95 копійок в рахунок заборгованості за кредитом, в тому числі 259 гривень 95 копійок заборгованості по процентах та 500 гривень боргу у вигляді пені за період до 02 квітня 2013 року.
Дане рішення суду набрало законної сили. Таким чином є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. В зв'язку з цим ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 04 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, заборгованості по відсотках, комісії та пені за період по 02.04.2013 року.
Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, наявність рішення суду про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, зокрема процентів згідно договору та інфляційних втрат.
Таким чином, з моменту ухвалення рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 16 травня 2013 року по справі №717/912/13-ц про стягнення заборгованості з відповідача, за вказаним вище кредитним договором грошові зобов'язання між позивачем та відповідачем не припинилися, і відповідач має заборгованість по тілу кредиту в сумі 5076 гривень 58 копійок, процентах в сумі 657 гривень 41 копійка, комісії в сумі 2201 гривня 25 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості, а також відповідачу за період з 02.04.2013 року по 27.05.2015 року була нарахована пеня в сумі 1690 гривень 46 копійок.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно вказаного вище кредитного договору проценти були встановлені в розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.
Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за договором позики грошей, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором.
Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач ОСОБА_1 своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не порушував умови договору, а відповідач не надав відповідно до ст. 60 ЦПК України суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.. 625 та ст.1049 Цивільного кодексу України він в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором..
Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів не підлягають задоволенню, так як не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки ч.2 ст.625 ЦК України передбачена можливість отримання позивачем після рішення суду про стягнення основної суми заборгованості лише суми боргу, процентів та інфляційних втрат. Дані висновки суду узгоджуються з п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".
Крім того, позивач та його представники в порушення ст. 60 ЦПК України не надали суду доказів, які б давали підстави для нарахування штрафів.
Зокрема відповідно до п.5.3 Умов надання споживчого кредиту штраф передбачений за порушення строків платежів і дані штрафи були стягнуті судовим наказом Кельменецького районного суду Чернівецької області від 15 липня 2009 року, а після винесення рішення суду та закінчення строку договору відповідач не зобов'язаний вносити строкові платежі, відповідно, нарахування штрафу за таке порушення є безпідставним.
Щодо заборгованості з пені, то відповідач в судове засідання не з'явився та не заявив клопотання про зменшення розміру пені. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Таким чином, суд не вважає за можливе зменшити розмір неустойки, нарахованої позивачем за період з 02.04.2013 року по 27.05.2015 року.
Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, законодавцем передбачено дві підстави для зменшення неустойки за рішенням суду: 1) значне перевищення розміру збитків та 2) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Таким чином, суд не вважає за можливе зменшити розмір неустойки, нарахованої позивачем.
Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими.
Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача 1690 гривень 46 копійок у вигляді пені, а в решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.
Суд вважає, що з відповідача на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк" слід стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 16 гривень 90 копійок пропорційно до задоволених позовних вимог.
Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509,525,526,551,599,611,612,625,629,1046 - 1050 Цивільного кодексу України керуючись ст. ст.3,8,10, 11, 15, 60, 79, 84, 88, 179, 212,213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" 1690 (одну тисячу шістсот дев'яносто) гривень 46 (сорок шість) копійок боргу у вигляді пені за кредитним договором №CVXRRX39210038 від 14.08.2008 року та 16 (шістнадцять) гривень 90 (дев'яносто) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Кельменецький районний суд. Особи які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Це заочне рішення може бути переглянуте Кельменецьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: