Справа № 750/2158/15-ц Провадження № 22-ц/795/1729/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Рахманкулова І. П. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Литвиненко І.В., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Нечасному О.Л.,
за участю:представника позивача Колінько А.В., представника відповідачів ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2015 позов ПАТ „Універсал Банк" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 642 доларів 09 центрів. Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" по 1827 грн. з кожного у відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 просять скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянти посилаються на те, що вони бажають свої зобов'язання по кредитному договору виконувати у валюті -гривні, оскільки в національній валюті отримують дохід. Вказують, що договір поруки від 06.08.2007 року є припиненим укладанням нового договору поруки б/н від 28.08.2012 року, яким передбачено можливість відповідальності поручителя тільки після направлення йому вимоги, а оскільки така вимога ОСОБА_8 не направлялась банком, то відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що боржник і поручитель повинні солідарно виконувати зобов'язання належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, судом першої інстанції обставини справи з'ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що 06.08.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк»), і ОСОБА_7. був укладений кредитний договір № 35-1/666К-07, відповідно до якого банк надав останній грошові кошти у тимчасове платне користування в сумі 50 000 доларів США на 168 місяців з датою погашення 05.08.2021 року і процентною ставкою 12,45% річних (а.с.5-7.).

З метою забезпечення належного виконання відповідачем умов кредитного договору, між ВАТ «Банк Універсальний» і ОСОБА_8 06.08.2008 року був укладений договір поруки № 35-1/667П-07, зі строком дії до повного виконання боржником зобов'язань (а.с. 84-85).

10.08.2009 року, 08.09.2009 року, 10.08.2010 року, 26.08.2010 року, 23.08.2011 року, 28.08.2012 року були укладені додаткові угоди до кредитного договору 35-1/666К-07 від 06.08.2007 року, в яких сторони домовлялись про зміни процентних ставок, порядок сплати, наслідки порушення строків сплати.

08.09.2009 року, 26.08.2010 року, 23.08.2011 року, 28.08.2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_8 були укладені додаткові угоди до договору поруки № 35-1/667П-07 від 06.08.2007 року, в якій погоджувалися умови виконання кредитного договору відповідно до прийнятих додаткових угод до кредитного договору між банком та ОСОБА_7

28.08.2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_8 був укладений договір поруки б/н, за яким ОСОБА_8 поручалася за виконання ОСОБА_7 зобов'язань в повному обсязі перед кредитором, що виникли з кредитного договору 35-1/666К-07 від 06.08.2007 року та додаткової угоди б/н від 28.08.2012 року.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_7 умов кредитного договору, станом на 11.02.2015 року виникла заборгованість у сумі 32 642, 09 доларів США, а саме: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 3225,95 доларів США, сума дострокового стягнення кредиту - 25471,51 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 3650,727 доларів США, заборгованість по сплаті пені/підвищених відсотках - 293,91 доларів США.

Таким чином, порушуючи умови Кредитного договору щодо строків та умов повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами відповідачі повинні сплатити кредитну заборгованість та всі передбачені відсотки, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_8 заборгованості за договором поруки № 35-1/666П-07 від 06.08.2007 року через його припинення у зв'язку з укладанням нового договору поруки б/н від 28.08.2012 року, є обґрунтованими, так як, дійсно, між ПАТ „Універсал Банк" та ОСОБА_8 28 серпня 2012 року укладено новий договір поруки.

Проте, при розгляді справи суд першої інстанції врахував положення договору поруки б/н від 28.08.2012 року і прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 несе солідарну відповідальність з боржником за всіма його кредитними зобов'язаннями по кредитному договору № 35-1/666К-07 від 06.08.2007 року, що викладено в п. 1.1. договору поруки б/н від 28.08.2012 року.

Твердження апелянтів про те, що строк виконання зобов'язань ОСОБА_8 не настав через відсутність направлення їй банком вимоги про погашення заборгованості як передбачено п.2.1. договору поруки б/н від 28.08.2012 року, не заслуговують на увагу, оскільки пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову, на що зверталась увага судів в п.24 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення з них кредитної заборгованості в грошовій одиниці України, якою є гривня.

Відповідно до умов договору кредит надавався в іноземній валюті і в цій же валюті визначені платежі з повернення кредиту ( п. 1.1., додаток № 1 до кредитного договору).

Системний аналіз норм матеріального права, а саме ст. 99 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 192, ч 2 ст. 198, ч.ч.1, 2 ст. 524, ч.ч.2, 3 ст. 533 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», положення Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» дає підстави стверджувати, що стягнення в іноземній валюті заборгованості та процентів, які не є фінансовою санкцією, на виконання боржником зобов'язань згідно кредитного договору, наданого в іноземній валюті, ґрунтується на вимогах закону.

Згідно до ч.3 ст. 533 ЦК України та п.12 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути в іноземній валюті, то стягнення проводиться в іноземній валюті.

Апелянтами не надано належних та допустимих доказів того, що позивач ПАТ „Універсал Банк" неправомірно надало кредит в іноземній валюті.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи у їх сукупності, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає законними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Таким чином, справа судом першої інстанції розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: