Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

Справа №300/79/14-ц

15.10.2015 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді - Конепуд В.І., з участю секретаря с/з ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2, представників позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника відповідачів - ОСОБА_7, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом та виселення.

Свою заяву мотивувала тим, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно їй належить на праві приватної власності 2/3 частини житлового будинку №103 по вул. Верховинська в с. Н.Ворота Воловецького району, а відповідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24.04.2013 року за нею визнано право власності на іншу 1/3 частину житлового будинку №103 по вул. Верховинська в с. Н.Ворота Воловецького району. Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 проживають у належному їй житловому будинку, чинять перешкоди у користуванні будинком, погрожують їй фізичною розправою та добровільно залишити будинок відмовляються. Просить суд зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні житловим будинком та виселити.

Позивач ОСОБА_2 в суді позовні вимоги змінила, зазначивши, що просить суд визнати ОСОБА_6, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житлом - житловим будинком по вул. Верховинській, №103 в с. Н.Ворота Воловецького району Закарпатської області із зняттям останніх із реєстрації та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - житловим будинком по вул. Верховинській, №103 в с. Н.Ворота Воловецького району Закарпатської області шляхи виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з спірного будинку. Позивач також ствердила, що впродовж 2,5 років не може користуватися належним їй будинком у зв'язку з тим, що відповідачі не звільняють його в добровільному порядку, не допускають її та членів сім?ї до житлового будинку, її сім'я живе в неналежних умовах, про що надала суду акт обстеження житлових умов.

Представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в суді позовні вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити та пояснили, що проживають у житловому будинку №103 по вул. Верховинській в с. Н.Ворота Воловецького району від дня свого народження, так як є рідними дітьми іншого власника 1/3 частини будинку, що є братом позивачки ОСОБА_8, який на даний час помер. Право на житловий будинок вони не втрачали, постійно в ньому проживають та здійснюють належний ремонт.

Представник відповідача ОСОБА_7 вимоги про зміну позовних вимог не визнав зазначивши, що позивачем змінено предмет і підстави первісного позову, однак згідно ч.2 ст.31 ЦПК України позивач може змінити лише предмет або підстави позову виключно до початку розгляду.

З даним висновком предстаника відповідача суд не погоджується враховуючи вимоги ч.2 ст. 31 ЦПК України, де зазначено, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову. Змінивши позовні вимоги позивач тільки доповнив первісний позов.

Заслухавши та обміркувавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на спадщину №882 від 27.08.1996 року позивач ОСОБА_2 є власником 2/3 частини житлового будинку в с. Н.Ворота, вул. Верховинська, 103 Воловецького району Закарпатської області, що підтверджується також витягом про державну реєстрацію прав від 22.09.2011 року (а.с.52). Власником 1/3 частини даного будинку був брат позивача - ОСОБА_8, який являвся батьком відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_5 У зв'язку з тим, що брат позивача був власником 1/3 будинку, його діти - відповідачі по даній справі вселилися в даний будинок.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24.04.2013 р. припинено право власності ОСОБА_8 на частку у спільному майні - 1/3 частину будинку №103 по вул. Верховинській в с. Нижні Ворота Воловецького району та визнано за позивачем по справі ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину будинку №103 по вул. Верховинській в с. Нижні Ворота Воловецького району Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 вартість 1/3 частини будинку №103 по вул. Верховинській в с. Нижні Ворота Воловецького району в сумі 18967 грн. (а.с. 54-55 ).

Таким чином, житловий будинок №103 по вул. Верховинській в с. Н. Ворота Воловецького району в цілому належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_4, що підтверджується також Витягом з державного реестру речових прав на нерухоме майно від 03.02.2014 (а.с.53).

Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України в імперативному порядку визначено, що права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника і припиняються у разі припинення права власності у власника будинку.

Тобто, з припиненням права власності на 1/3 частину будинку №103 по вул.Верховинській в с. Н. Ворота Воловецького району ОСОБА_8 на підставі рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24.04.20 13 р., в силу ст. 405 ЦК України, припинено право користування даним житловим будинком членів його сім'ї відповідачів по даній справі.

Правові висновки щодо даних правовідносин також містяться в ухвалах Верховного суду України: № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10, в яких зазначено, що чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зімни власника.

Постановою Верховного Суду України від 5 листопада 2014 року у справі №6-158цс 14 визначено, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї, в тому числі коли таке припинення права власності відбулося у зв'язку зі смертю власника, членами сім'ї якого були особи, які проживали у належному померлому на праві власності житлі. Власник будинку або його спадкоємці, до яких перейшло право власності на таке житло, відповідно до ст. ст. 383, 391 ЦК України мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном у тому числі шляхом виселення осіб, які були членам сім'i попереднього власника.

Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реестраqії.

На думку суду, відповідно до ст. 16 ЦК України захист права позивача ОСОБА_2 на безперешкодне володіння, користування та розпорядження її майном - житловим будинком, має бути реалізоване усуненням перешкод у користуванні її майном шляхом виселення відповідачів з житлового будинку, тобто припиненні дії, яка порушує право позивача ( п.3 ч.2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 42 Конституції України, положень Цивільного Кодексу України (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України), ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції» вбачається, що зазначеними статтями закріплено принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 186, 391 ЦК України, а об'єктом власності особи можуть бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначенні ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Таким чином, позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення шляхом усунення перешкод у користуванні житловим будинком по вул. Верховинській, №103 в с. Н.Ворота Воловецького району Закарпатської області шляхи виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з будинку по вул. Верховинській, №103 в с. Н.Ворота Воловецького району Закарпатської області, без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення.

Таким чином, позовна вимога про зняття відповідачів з реєстрації у спірному житлі також підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення із відповідачів на користь позивача ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. витрат на оплату судового збору та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн.

Керуючись ст. 42 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 18, 57-60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 16, ч.2 ст. 31, ст. ст. 186, 316, 317, 319, 321, 379, 382, 383, 391, 405 ЦК України, п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_6, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житлом - житловим будинком по вул. Верховинській, №103 в с. Н.Ворота Воловецького району Закарпатської області із зняттям останніх із реєстрації.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном - житловим будинком по вул. Верховинській, №103 в с. Н.Ворота Воловецького району Закарпатської області шляхом виселення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з будинку по вул. Верховинській, №103 в с. Н.Ворота Воловецького району Закарпатської області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 сплачений останньою судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн., а всього 4743 ( чотири тисячі сімсот сорок три ) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Суддя: Конепуд В.І.