22-ц/775/1052/2015(м)
УХВАЛА

Іменем України

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.

суддів Баркової Л.Л., Биліни Т.І.,

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2015 року за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Донецької області Бедненко Сергія Валерійовича про визнання договору позики грошей недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

21 травня 2013 року відповідач ОСОБА_1 уклав договір позики з ОСОБА_2 у відповідності до якого він передав ОСОБА_4 обумовлену договором суму грошових коштів та на забезпечення виконання цього договору ОСОБА_2 передала в іпотеку належну її квартиру. Упослідуючому, вона звернулась до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 08 липня 2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у позові до ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки недійсним..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03 лютого 2015 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до якого в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошей було звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки на належу ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання договору позики грошей недійсним,посилаючись на порушення норм закону при його укладенні. Одночасно ОСОБА_2 звернулась з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки на належну її квартиру АДРЕСА_1 та просила заборонити іпотекодержателю ОСОБА_1 вчиняти дії пов'язані з позасудовими способами звернення стягнення на предмет іпотеки .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09 липня 2015 року заява ОСОБА_2 була задоволена та було накладено арешт на належну її квартиру АДРЕСА_1 та заборонено іпотекодержателю ОСОБА_1 вчиняти дії пов'язані з позасудовими способами звернення стягнення на предмет іпотеки .

03 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову накладених зазначеною ухвалою. В обґрунтування заяви він посилався на те, що накладений судом арешт на квартиру та заборона вчиняти дії пов'язані з позасудовими способами звернення стягнення на предмет іпотеки перешкоджає реалізації його права на виконання рішення суду від 03 лютого 2015 року та звернути стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03 вересня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено у заяві про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_2

На вказану ухвалу суду відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій він посилаючись на порушення норм процесуального права ставить питання про її скасування та постановлення нової ухвали, якою слід скасувати заходи забезпечення позову, оскільки арешт накладений на спірну квартиру перешкоджає реалізації його права на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03 лютого 2015 року, яке набрало чинності .У відповідності до цього рішення йому надано право на забезпечення повернення боргу за рахунок квартири , яка належить боржниці ОСОБА_2,шляхом її продажу на підставі договору купівлі-продажу якій-небудь особі від імені ОСОБА_5 на власний розсуд.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_6 підтримували доводи апеляційної скарги , просили ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу якою скасувати заходи забезпечення позову.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про що свідчить телефонограма, яка зареєстрована в журналі телефонограм апеляційного суду за номером 760.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду - скасуванню з поверненням питання щодо скасування заходів забезпечення позову на новий розгляд з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.. 151 ЦПК України суд за заявою осіб , що беруть участь у справі може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Згідно з положенням п.1,2 ч.1 ст.. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороню вчиняти певні дії тощо.

Таким чином, із змісту наведених норм вбачається , що законом передбачено накладення арешту лише на майно боржника , а не на майно позивача у той час як позивачка ОСОБА_2 просила накласти арешт на належну її квартиру, яка знаходиться в іпотеці за згодою самої ж позивачки .

Окрім того , за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03 лютого 2015 року, яке набрало чинності були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до якого в рахунок погашення заборгованості за договором позики грошей на користь ОСОБА_1 було звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Оскільки вказане рішення набрало чинності і повинно виконуватись на чому наполягав ОСОБА_1 , то накладення арешту на спірну квартиру перешкоджає йому у реалізації його права на виконання законного рішення суду.

Згідно з роз'ясненням викладеними у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення « недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень,що набрало законної сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про те. що звернення позивачки ОСОБА_2 з заявою щодо забезпечення позову таким шляхом свідчить про намагання позивачки у такий спосіб ухилитись від виконання законного рішення суду.

Між тим , вказані обставини залишилися поза увагою суд, у той час як вони мають істотне значення для справи..

Із пояснень апелянта ОСОБА_1 вбачається про те, що йому було невідомо про постановлену ухвалу про забезпечення позову і він пропустив строк на її оскарження , тому він просив в порядку ст.. 154 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову посилаючись на порушення його прав .

Згідно з положенням ст. 154 ЦПК України суд може замінити вид забезпечення позову або скасувати заходи забезпечення позову.

Згідно з положенням ч.3 цієї статті заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

З матеріалів справи вбачається , що справа була розглянута у відсутності сторін , що позбавило суд з'ясувати повно та всебічно обставини справи . Дані про те, що сторони були повідомлені про час та місце розгляду справи в матеріалах справи немає ,

Відповідно до ч.1 п.3 ст.312 ЦПК України апеляційний суд розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок для його розгляду.

Виходячи з наведеного, ухвалу суду підлягає скасуванню з направленням питання щодо скасування заходів забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції

Керуючись ст.ст.307,308,312 ч.1 п. 3 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2015 року скасувати .

Питання щодо скасування заходів забезпечення позову повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: