Справа №489/1459/15-ц 24.09.2015 24.09.2015
Провадження №22-ц/784/2167/15
Єдиний унікальний номер 489/1459/15-ц
Номер провадження 22-ц/784/2167/15
Головуючий у І інстанції Кокорєв В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Козаченко В.І., Мурлигіної О.Я.

При секретарі судового засідання - Богуславській О.М., Горенко Ю.В.

За участю: представника позивача Ремешевського Є.А.

представника відповідача Дочірне підприємство

«Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного

товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні

дороги України» Ухової К.Е.

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог,

Ленінського відділу державної виконавчої служби

Миколаївського міського управління юстиції Шелегей Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про звільнення з-під арешту заставленого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 19 жовтня 2005 року між ним та відповідачем ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, за яким останній отримав в кредит 21392,00 грн. з кінцевим поверненням 18.10.2010 року. В забезпечення виконання за кредитним договором ОСОБА_6 надав в заставу автомобіль DACIA SUPERNOVA 1.4, колір сірий, рік випуску 2003, тип ТЗ легковий комбі - В, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» позивач зареєстрував відомості про обтяження автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 04.11.2005 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2010 року банку було надані всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави, але цьому перешкоджають арешти, які існують у відношенні вищевказаного автомобілю - предмету застави.

11.07.2012 року арешт, накладений державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ Іванченко І.В. на все майно, що належить ОСОБА_6 на праві власності.

08.02.2014 року арешт, накладений державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ Шелегей Т.В. на все майно, що належить ОСОБА_6 на праві власності.

22.02.2014 року арешт, накладений державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ Шелегей Т.В. на все майно, що належить ОСОБА_6 на праві власності.

08.10.2014 року арешт, накладений державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ Шелегей Т.В. на все майно, що належить ОСОБА_6 на праві власності.

З посиланням на ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» позивач вважав, що Ленінський ВДВС Миколаївського МУЮ не мав правових підстав для звернення стягнення та накладання арешту на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.

Просив звільнити з-під арештів, накладених Ленінським ВДВС на підставі постанов від 11.07.2012 року, 08.02.2014 року, 22.04.2014 року, 08.10.2014 року автомобіль модель DACIA SUPERNOVA 1.4, колір сірий, рік випуску 2003, тип ТЗ легковий комбі - В, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6 (а.с. 2-4).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 72-73).

В апеляційній скарзі на вказане рішення суду представник позивача порушує питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права (а.с. 77-80).

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 та представник відповідача ПАТ «РОДОВІД БАНК» в судове засіданні апеляційного суду не з'явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином

Представник відповідача ДП «Миколаївський облавтодор» просила рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши апеляційну скаргу.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 жовтня 2005 року ОСОБА_6 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором надав в заставу позивачу автомобіль DACIA SUPERNOVA 1.4, колір сірий, рік випуску 2003, тип ТЗ легковий комбі - В, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.11.2005 року за № 2565499 до реєстру було внесено відомості про обтяження спірного автомобіля. У витягу зазначено строк дії обтяження до 03.11.2010 року. Обтяження перереєстровано не було. 07.12.2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва винесено рішення про звернення стягнення на предмет застави. Постановою державного виконавця від 29.11.2012 року закінчено виконавче провадження у зв'язку із повним фактичним виконанням рішення суду про звернення стягнення згідно акту вилучення у боржника та передачі автомобіля стягувачу. В державному реєстрі обтяжень зареєстровані інші обтяження про заборону відчуження на підставі постанов державного виконавця від 11.07.2012 року, від 08.02.2014 року, від 22.04.2014 року, від 08.10.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що реєстрація обтяження в інтересах позивача припинила дію і не була продовжена позивачем, а обтяження в інтересах відповідачів є зареєстрованими, тому вони мають пріоритет над незареєстрованим обтяженням позивача. Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет застави реально не виконане, тобто право власності на автомобіль не перейшло від відповідача до позивача або третьої особи, і незареєстроване обтяження позивача є нижчим за пріоритетом, аніж зареєстровані публічні обтяження, суд вважав вимоги безпідставними.

Погодитись з висновками суду неможливо, оскільки вони не відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, обставинам справи.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя.

Відповідно до частини другої ст. 16 Закону України «Про заставу» реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Юридичне значення реєстрації застави рухомого майна полягає в тому, що заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше (частина п'ята статті 18 Закону України «Про заставу»).

Згідно з частиною 1 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. При цьому частиною 3 цієї статті визначено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Встановлено, що право застави у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло в момент укладення договору застави, а саме: 25 жовтня 2005 року, тоді як постанова про відкриття виконавчого провадження про накладення арешту на майно вперше була винесена значно пізніше. Відповідно до п.15.1 договору застави заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця (право вищого пріоритету) (а.с. 5-9).

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.12.2010 року було задоволені вимоги кредитора про звернення стягнення на автомобіль, що є предметом застави, шляхом його продажу з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем (а.с. 62). Тільки 29.11.2012 року спірний автомобіль був вилучений у боржника та переданий кредитору (а.с. 69).

Та обставина, що позивач у 2010 році не перереєстрував заставу позбавляє його права вимагати задоволення його вимог за рахунок заставленого майна, у тому числі й права звернення стягнення на це майно переважно перед іншими заставодержателями одного й того ж рухомого майна, зареєстрованого в реєстрі.

Із справи не вбачається та судом не встановлено, що ПАТ «Родовід Банк» та Дочірне підприємство «Миколаївський облавтодор» є заставодержателями автомобіля DACIA SUPERNOVA 1.4, колір сірий, рік випуску 2003, тип ТЗ легковий комбі - В, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

З вказаного можна зробити висновок, що державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.

У зв'язку з викладеним, висновок суду першої інстанції, про те, що обтяжувачем інших транспортних засобів є Ленінський ВДВС Миколаївського МУЮ, є таким, що не відповідає нормам чинного законодавства та не є підставою для відмови в позові, оскільки зазначений транспортний засіб є заставним майном, а ВДВС став обтяжувачем лише внаслідок накладеного арешту при виконанні рішення суду щодо осіб, які не є заставодержателем При цьому Ленінським ВДВС Миколаївського МУЮ не виконано вимоги ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Крім того, судом першої інстанції не були досліджені в судовому засіданні постанови ВДВС про накладання арешту на спірний автомобіль.

Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду на підставі наданих ВСДС копій постанов про накладання арешту на майно боржника та огляду виконавчого провадження за № 33060616 постанова про зазначеному виконавчому провадженню про накладання арешту на майно боржника взагалі не виносилась, а тому підстав для внесення даних про реєстрацію обтяження по зазначеному виконавчому провадженню в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 11.07.2012 року не було.

По виконавчому провадженню № 41706817 постанова про арешт майна боржника від 08.02.2014 року не виносилась (а.с.116-120).

Посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України у справі № 6-89цс14 від 09.07.2014 року, не є вірним, оскільки вказаною правовою позицією врегульовані інші правовідносини, а не застосування вимог ч.3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі по 121,80 грн. з кожного ( 243, 60 +121.80 :3) (а.с. 1, 81).

З огляду на наведене, порушені права позивача підлягають поновленню, а рішення суду першої інстанції відповідно до п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Звільнити з-під арештів, накладених Ленінським відділом державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на підставі постанов від 11 липня 2012 року, 08 лютого 2014 року, 22 квітня 2014 року, 08 жовтня 2014 року, автомобіль модель DACIA SUPERNOVA 1.4, колір сірий, рік випуску 2003, тип ТЗ легковий комбі - В, № кузова /шасі НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_6, Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі по 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: