Номер провадження 22-ц/788/458/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 27 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою мотивуючи її тим, що державним виконавцем ВДВС Сумського МУЮ відкрито виконавче провадження №33814841 про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина.

У межах виконавчого провадження, постановою державного виконавця від 10 серпня 2012 року накладено арешт на нерухоме майно (зокрема 1/4 частину квартири АДРЕСА_1), з метою стягнення заборгованості по аліментам.

Станом на 04 грудня 2014 року позивачем погашено заборгованість зі сплати аліментів.

30 жовтня 2014 року позивач звернувся до додержавного виконавця з проханням зняти арешт із вказаного майна, оскільки за ним відсутня будь-яка заборгованість, однак отримав відмову без пояснення причин та рекомендовано звернутися до суду.

Позивач просив суд зняти арешт зі всього майна, що належить йому на праві власності, накладений постановою державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 серпня 2012 року в межах виконавчого провадження за №33814841 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2090 виданого Зарічним районним судом м. Суми.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 27 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Знято арешт та заборону відчуження 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, який накладено відповідно до постанов державних виконавців ВДВС Сумського МУЮ від 10 серпня 2012 року та 30 грудня 2014 року у виконавчих провадженнях: №333814841, №35966432.

В апеляційній скарзі ВДВС Сумського МУЮ, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що ОСОБА_3 не надано доказів того, що на даний час існують об'єктивні, законні підстави для зняття арешту з майна, накладеного в рамках примусового виконання судового рішення.

Суд вийшов за межі позовних вимог і звільнив з-під арешту майно в іншому виконавчому провадженні ніж просив позивач.

Вказує, що станом на 02 лютого 2015 року виконавче провадження не завершено, а зняття арешту може призвести тільки до негативних наслідків, зокрема до того, що боржник взагалі не буде сплачувати аліменти та ухилятиметься від виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_6, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутня заборгованість ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 по сплаті аліментів на утримання сина, а тому підлягає зняттю арешт з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, який накладено відповідно до постанов державних виконавців ВДВС Сумського МУЮ від 10 серпня 2012 року та 30 грудня 2014 року.

Проте, погодитися з таким висновком суду неможливо.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цих Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч.ч.1, 2 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19 листопада 2012 року змінено, з дня набрання рішенням законної сили, розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Припинено з дня набрання рішенням законної сили стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, присуджених рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 22 березня 2004 року у справі №2-2090/2004 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

30 листопада 2012 року Ковпаківським районним судом м.Суми видано виконавчий лист №1806/9725/12.

10 серпня 2012 року та 30 грудня 2014 року державними виконавцями ВДВС Сумського МУЮ винесено постанови про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження у виконавчих провадженнях №33814841, №35946432, шляхом накладення арешту на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_3.

На звернення позивача про звільнення майна з-під арешту, відповідач листом від 08 грудня 2014 року роз'яснив ОСОБА_3 положення ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» про оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01 липня 1994 року, виданого згідно з розпорядженням міськвиконкому від 15 червня 1994 року №3298, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_8 та членам його сім'ї: ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10

Відповідно до довідки ВДВС Сумського МУЮ №5 від 04 грудня 2014 року, заборгованість по аліментам за позивачем, станом на 01 грудня 2014 року, відсутня.

Також відсутність заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина, підтверджується заявою ОСОБА_4, засвідченої приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованої в реєстрі за №71, згідно якої стягувач підтверджує про погашення суми заборгованості зі сплати аліментів на її користь.

Відповідно до положень ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» і роз'яснення п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (зі змінами), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За ч.5 ст. 60 вищезазначеного Закону, у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

За змістом згаданих норм, під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Сторонами у справах за такими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, якщо вони виникають з цивільних правовідносин.

Що ж до заперечень проти арешту (опису) майна, які не пов'язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження посадовими особами органів державної виконавчої служби, то їх слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Відповідно до постанови від 11 березня 2013 року державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ Братушки Т.О. закінчено виконавче провадження №33814841 з примусового виконання виконавчого листа №2-2090, виданого 22 березня 2004 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 аліментів у розмірі 150 грн. щомісячно, а також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду.

Вказане свідчить про відсутність незавершеного виконавчого провадження, у якому позивач оскаржував арешт від 12 серпня 2012 року.

ОСОБА_3 у своїй позовній заяві не оскаржував постанову від 30 грудня 2014 року у виконавчому провадженні №35946432 з примусового виконання виконавчого листа №1806/9725, виданого 30 листопада 2012 року Ковпаківським районним судом м. Суми, щодо арешту 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, а відтак і порушення судом вимог ст. 11 ЦПК України щодо розгляду вимог, що не заявлялись позивачем.

Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами у справі відсутній спір про право власності на 1/4 частини згаданої вище квартири і таке право ВДВС Сумського МУЮ не оспорюється, при цьому відповідач по справі не є ні стягувачем, ні боржником, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту, безпідставно застосувавши передбачений ст.16 ЦК України, ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» спосіб захисту цивільного права.

Отже, за встановлених фактичних обставин та вимог закону оскаржуване рішення суду першої інстанції, згідно пп.1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову до ВДВС Сумського МУЮ.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору в сумі 489 грн. 76 коп. за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 27 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у позові ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції 489 грн. 76 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -