Справа № 342/1271/14-ц
Провадження № 2/342/18/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

з участю прокурора Книгиницької З.О., позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачкою перебував у шлюбі з 14 січня 2010 р. Рішенням Городенківського районного суду від 02.04.2014 р. за його позовом шлюб розірваний, дочку залишено проживати з ним. Мати дитини з червня 2013 р. не виконує покладених на неї законом обов'язків: не піклується про дитину, про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ОСОБА_4, не дбає про нормальне самоусвідомлення дочки, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не бере участі в матеріальному забезпеченні дитини. Позивач зазначає, що відповідачка проживає в Чехії, вона ухиляється від своїх материнських обов'язків, не цікавиться життям дочки. Позивач проживає разом із дочкою та своїми батьками, хоча дочка зареєстрована в АДРЕСА_1. З ОСОБА_4 в нього склалися хороші, довірливі стосунки. Також в позові ОСОБА_1 зазначає, що він працює та має хороший заробіток.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов із підстав, зазначених в ньому. Суду позивач пояснив, що разом із відповідачкою і дочкою вони з 2011 р. жили разом в Чехії. З травня 2013 р. сторони спільно не проживають. Оскільки відповідачка не доглядала за дитиною, тому спільно вирішили, що дитині буде краще проживати в Україні. На його прохання в червні 2013 р. відповідачка привезла дочку до Івано-Франківська, де мати позивача зустріла внучку, а відповідачка того ж дня поїхала до Чехії. З того часу відповідачка не цікавилась життям своєї дитини, не цікавилась про стан її здоров'я, з ким вона живе. В даний час він проживає разом з дочкою та своїми батьками в м. Калуш. Підтримує зв'язки з батьками відповідачки; нещодавно на їх прохання привозив дочку погостювати протягом тижня, ОСОБА_4 мала можливість поспілкуватись із сестрою, дочкою відповідачки від першого шлюбу - ОСОБА_5, яка проживає разом з батьками відповідачки. На час одруження позивача з відповідачкою її старшій дочці було вісім місяців, вона називала його татом. Про те, що шлюб між сторонами розірваний Городенківським районним судом 02.04.2014 р., відповідачці повідомляла її мати. Також від своєї матері відповідачка знає, що на розгляді в суді перебуває справа про позбавлення її батьківських прав. Крім того пояснив, що умови проживання дитини перевіряли працівники служби в справах дітей Калуської міської ради. Дитина забезпечена всіма необхідними речами для її повноцінного розвитку і виховання. По догляду за дочкою позивачу допомагають його батьки.

Відповідачка ОСОБА_3, зареєстроване місце проживання якої згідно інформації Городенківського районного сектору Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області, - АДРЕСА_1, - в судове засідання не з'явилась повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків, прокурора, яка вважає, що позов слід задовольнити, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Свідоцтвом про народження (повторним) серії НОМЕР_1 ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 року, стверджено, що її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Рішенням Городенківського районного суду від 02 квітня 2014 р. по справі № 342/102/14-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, неповнолітню дочку ОСОБА_4 залишено проживати біля батька ОСОБА_1.

Судом встановлено, що відповідачка не проживає з дочкою, не займається її вихованням, не піклується про здоров'я та навчання. ОСОБА_4 проживає з батьком в м. Калуш Івано-Франківської області та його батьками.

Допитані судом свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, які товаришують з позивачем і проживають в тому ж будинку, де живе позивач з батьками і дочкою ОСОБА_8, суду пояснили, що дружину позивача бачили в м. Калуш приблизно три роки тому. Дочка позивача ОСОБА_8 грається з їх дітьми. Часто вони сім'ями разом з дітьми гуляють, ніколи дочка позивача не згадує про свою маму, вона сприймає як маму свою бабусю - матір позивача ОСОБА_9.

Свідок ОСОБА_10, мати відповідачки, суду пояснила, що з 2013 р. ОСОБА_3 відсутня за місцем реєстрації. Крім дочки ОСОБА_4, її дочка ОСОБА_11 має старшу дочку ОСОБА_5, яка народжена в першому шлюбі, їй сім років. Внучка ОСОБА_5 проживає разом з нею, її чоловіком та молодшою сестрою її матері ОСОБА_13. Остання в соцмережі «Однокласники» інколи переписується з ОСОБА_3, таким способом її було повідомлено про те, що в суді на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав щодо дочки ОСОБА_8. Свідок сама не може зрозуміти, чим викликана така поведінка ОСОБА_3, що вона не цікавиться своєю дитиною. Вважає, що зять робить правильно, звернувшись з цим позовом до суду. Ствердила, що до них додому приходили представники служби в справах дітей, складали акт обстеження матеріально-побутових умов, відбирали в неї пояснення. Також свідок пояснила, що відповідачка перебуває в Чехії, вона не приймає участі у вихованні своєї дочки ОСОБА_8, не підтримує з нею ніяких зв'язків.

Актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 10.11.2014 р. підтверджено, що ОСОБА_4 з червня 2013 р. проживає АДРЕСА_2 з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, дідусем ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5, бабусею ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, в чотирьохкімнатній приватизованій квартирі площею 86,8 кв. м. Батько створив належні умови для виховання, проживання та навчання дитини. В малолітньої є окрема кімната, місце для сну та відпочинку, всі необхідні речі: одяг - сезонний, взуття - сезонне; дитячі іграшки, навчальні підручники. За час проживання дитини з батьком мати не цікавилась життям дитини, не телефонувала, не з'являлася та матеріально не допомагала.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 13.11.2014 р. по місцю реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та пояснень, наданих матір'ю відповідачки ОСОБА_10, з'ясовано, що ОСОБА_3 з 2011 року за місцем реєстрації не проживає, а перебуває на заробітках в Чеській Республіці. Останній раз вона приїжджала додому у квітні 2013 року, з того часу місце її перебування не відоме.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

Висновком органу опіки та піклування служби у справах дітей Калуської міської ради від 10.02.2015 р. № 01-19/04/72 стверджено, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Калуської міської ради 03.12.2014 р., було перенесено на 04.02.2015 р. та розглянуто 04.02.2015 р. Висновок містить посилання на те, що мати дитини ОСОБА_3 з червня 2013 р. залишила дочку ОСОБА_8 на виховання батька ОСОБА_1 та не бере жодної участі у вихованні, утриманні доньки, перебуває на роботі в Чеській Республіці і ніяких зв'язків з дитиною не підтримує. Було вирішено доцільним позбавити відповідачку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Висновок ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї малолітньої дочки ОСОБА_4: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку, вона нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо своєї дочки ОСОБА_8, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 164-166 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11,60,61, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ничик Г.І.