Справа №639/9893/15
№2/639/2831/15
РІШЕННЯ

Іменем України

9 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення ідеальних часток та визнання права власності на спадщину за заповітом , суд

В С Т А Н О В И В :

18 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, та просить ухвалити рішення, згідно якого визначати ідеальні частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться у м. Харкові по вул. Пермська, 2, визнавши, що померлій ОСОБА_3 належала 1/4 частина, ОСОБА_2 належить 1/2 частина, ОСОБА_1 1/4 частина земельної ділянки площею 0, 0761 га по вул. Пермській, 2 в м. Харкові. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку земельної ділянки з кадастровим №:07:032:0004 площею 0,0761 га, яка розташована в місті Харкові вул. Пермська, 2, наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та с споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 24 серпня 2014 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 24 серпня 2014 року померла його сестра ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини земельної ділянки з кадастровим номером :07:032:0004, площею 0,0761 га, яка розташована у м. Харкові, вул. Пермська, 2, наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Право спільної сумісної власності підтверджується Актами на право власності на вищевказану земельну ділянку серії ХР № 106372, серії ХР № 106373, серії ХР № 106374, видані 5 вересня 2003 року Харківською міською радою.

Згідно вищезазначених актів право власності на земельну ділянку належить йому ОСОБА_1, його померлій сестрі ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності без визначення розміру часток кожного співвласника.

Враховуючи, що між співвласниками спірної земельної ділянки не було укладено договір про поділ нерухомого майна (земельної ділянки), що є у спільній сумісній власності, тобто не визначені частки в спільній сумісній власності, завідувач 12 ХДНК ОСОБА_4 видав постанову від 26 травня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Позивач зазначив, що законом передбачено, що у спільній сумісній власності частини можуть бути різними, визначеними договором, законом, рішенням суду. Тому він вважає, що в цьому випадку можливо застосувати як аналогію права ст. ст. 368, 370 ЦК України при виділенні часток земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, яка належить на праві спільної сумісної власності.

Так, частина будинку № 2 по вул. Пермській у м. Харкові належала його померлій сестрі у розмірі 1/4 частки, 1/4 частка зазначеного будинку належить йому таким чином: 1/6 частка - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 5 ХДНК 15 грудня 1982 року з реєстровим номером 2-4337, зареєстрованого в ХМБТІ 22 грудня 1982 року за реєстровим номером 145 та 1/12 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 5 ХДНК 1 квітня 1998 року за реєстровим номером 2-342, зареєстрованого в ХМБТІ 6 квітня 1998 року за реєстровим номером 145. А інша 1/2 частина будинку належить відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 5 ХДНК 1 червня 1989 року за реєстровим номером 1-978, зареєстрованого в ХМБТІ 8 червня 1989 року, за реєстровим номером 145. Таким чином, враховуючи, що будинок перебуває у спільній частковій власності, то безумовно, і частки земельної ділянки, зайнятої будинком, яка передається у спільну власність, також будуть різними, тобто відповідати часткам будинку.

На підставі вищенаведеного, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, свій позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, проти позову не заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 24 серпня 2014 року померла сестра позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.6).

За життя ОСОБА_3 належала на праві власності 1/4 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Харкові , вул. Пермська 1/6 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 15 грудня 1982 року за реєстровим №2-4337, та 1/12 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину за коном , виданого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою 01 квітня 1998 року за реєстровим №2-342 , а також на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_1, ОСОБА_2 - земельна ділянка, площею 0,0761 га кадастровий номер :07№032:0004, на якій розташований вказаний будинок.

Право спільної сумісної власності підтверджується Актами на право власності на вищевказану земельну ділянку серії ХР № 106372, серії ХР № 106373, серії ХР № 106374, видані 5 вересня 2003 року Харківською міською радою (а.с.15-17).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яку прийняв ОСОБА_1.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки, розташованої за адресою м. Харків вул. Пермська , 2 , позивачу ОСОБА_5 Харківською державною нотаріальною конторою було відмовлено, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій вих. № 1622/02-31 від 26. 05.2015 року.

Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що згідне державного

акту на земельну ділянку, остання передана у спільну сумісну приватну власність спадкодавця ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2 , при цьому частка померлої у спільному майні не визначена.

Згідно п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 .

Через те, що частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою м. Харків вул. Пермська , 2 , залишаються не визначеними, позивач позбавлений можливості оформити право власності на належну йому частину вказаної земельної ділянки.

Відповідно до державних актів серія ХР №106372, серія ХР №106373, серія ХР №106374 земельна ділянка площею 0,0761 га, кадастровий номер :07:032:0004, що розташована за адресою м. Харків вул. Пермська , 2 , передана ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для обслуговування жилого будинку і господарських будівель у спільну приватну власність, на підставі рішення Харківської міської ради від 05.09.2003 № 42/03.

Враховуючи те, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право власності на земельну ділянку спільно та без виділення часток, то відповідно до чинного на момент приватизації законодавства, вони набули право спільної сумісної власності на земельну ділянку.

24 серпня 2014 року померла ОСОБА_3 , якій , окрім вказаного вище права сумісної власності на земельну ділянку, за життя належала на праві власності 1/4 частина житлового будинку з відповідними будівлями та спорудами по вул. Пермській , 2 в м. Харкові .

Відповідно до ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу (в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини) у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Таким чином, частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві власності на житловий будинок визначені та фактично встановлені як 1/4, 1/2 та 1/4 відповідно, позивач вважає, що наявні всі підстави для встановлення судом часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку у такому ж співвідношенні: 1/4 частка земельної ділянки у праві спільної сумісної власності за ОСОБА_1 , 1/2 частка земельної ділянки за ОСОБА_2 та 1/4 частка за ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності.

Ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 364 ЦК України договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 89 ЗК України встановлено, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, для поділу часток майна, що знаходиться у спільній сумісній власності за домовленістю співвласників або виділ частки такого майна, необхідне укладання договору у письмовій формі про такий поділ чи виділ з обов'язковим нотаріальним посвідченням такого договору, як того вимагають норми ст. ст. 364, 370, 372 ЦК України.

У відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Виходячи з того, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 не укладала з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмовий договір щодо поділу часток майна, що знаходиться у спільній сумісній власності або виділ частки такого майна, частки співвласників спірної земельної ділянки, у рівних частка..

Разом з цим, частиною 2 ст. 89 Земельного Кодексу України визначено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників жилого будинку.

Частиною 4 ст. 120 Земельного Кодексу України встановлено, що у разі набуття право власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Як зазначено вище, згідно свідоцтв про право на спадщину виданих ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами за адресою: м. Харків вул. Пермська , 2 , належав на праві приватної власності ОСОБА_1 1/4 частка, ОСОБА_2 1/2 частка та ОСОБА_3 -1/4 частка.

Відповідно до п. 3.4. ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: "Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила -1/2".

Враховуючи вище зазначене, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що частка померлої ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку розташовану за адресою: м. Харків вул. Пермська , 2, кадастровий номер :07№032:0004 , (загальна площа земельної ділянки 0,0761 га) складала 1/4 частку.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 р. № 7, ст. 89, 120 Земельного Кодексу України, ст. ст. 355, 364, 368, 370, 372, 639, 1216, 1218, 1223, 1225, 1226, 1235, 1241, 1268, 1270, 1297, 1298, 1296 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, с

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначати ідеальні частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться у м. Харкові по вул. Пермська, 2, визнавши, що померлій ОСОБА_3 належала 1/4 частина, ОСОБА_2 належить 1/2 частина, ОСОБА_1 1/4 частина земельної ділянки площею 0, 0761 га по вул. Пермській, 2 в м. Харкові.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку земельної ділянки з кадастровим №:07:032:0004 площею 0,0761 га, яка розташована в місті Харкові вул. Пермська, 2, наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та с споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 24 серпня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Іванова