Справа № 314/6653/14-ц
Провадження № 2/314/123/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Галянчук Н.М.,

при секретарі Денисовій Ю.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Сега» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: відділ державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про звільнення майна --під арешту -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває вказана цивільна справа.

22 вересня 2015 року відповідачем ОСОБА_4 поштою на адресу Вільнянського районного суду Запорізької області направлено клопотання про долучення до матеріалів цивільної справи додаткових доказів, а саме копії договору міни земельного паю, Державних актів на право власності на землю та довідки Антонівської сільської ради, а також повторний допит свідків, яке надійшло до суду 28 вересня 2015 року.

У судовому засіданні 05 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_4 наполягав на задоволенні свого клопотання, оскільки подані ним докази мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши думку інших учасників процесу, які заперечували проти задоволення клопотання, посилались при цьому на ч. 8 ст. 193 ЦПК України, вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи №№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції закріплює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Статтями 10, 11 ЦПК України закріплені принципи змагальності та дистозитивності цивільного процесу. Зокрема, ч. 2 ст. 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення їх переконливості перед судом.

Разом з тим, закріплений ст. 10 ЦПК України принцип змагальності та встановлене ним право на подання доказів та доведення їх переконливості має певні обмеження. Зокрема, ч. 2 ст. 27 ЦПК України встановлений обовязок осіб, які беруть участь у справах позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Такі вимоги відображаються також у ст. 131 ЦПК України. З цього правила є виключення, передбачені у ст. 131 ЦПК України. Однак у будь-якому випадку сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані подати свої докази під час розгляду справи по суді до закінчення зясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Відповідно до ч. 8 ст. 193 ЦПК України, під час судових дебатів не можна подавати нові докази.

У цій справі 04 вересня 2015 року суд завершив дослідження обставин справи та перевірку їх доказами, зясувавши у сторін, в тому числі відповідача ОСОБА_4, думку щодо наявності доповнень до судового розгляду, а також щодо можливості закінчити зясування обставин справи та перевірки їх доказами та перейти до судових дебатів, та не отримавши жодних клопотань, оголосив про початок судових дебатів. У подальшому судовий розгляд було відкладено за клопотанням представника позивача для підготовки до судових дебатів.

Уже після оголошення про закінчення зясування обставин справи та перевірки їх доказами відповідачем ОСОБА_4, у порушення вимог ч. 8 ст. 193 ЦПК України, подано клопотання про долучення до матеріалів цивільної справи додаткових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 131, 193 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про долучення до матеріалів цивільної справи додаткових доказів - відмовити у повному обсязі.

Подані відповідачем ОСОБА_4 через канцелярію суду додаткові докази, а саме копії договору міни земельного паю, Державних актів на право власності на землю та довідки Антонівської сільської ради - повернути відповідачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Галянчук

05.10.2015