Справа №442/6654/13-ц
Провадження №2/442/1188/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі

головуючої судді Грицай М.М.

з участю секретаря Антоненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ПАТ ОСОБА_4 «Приват Банк» звернулося в суд з позовом, в якому просять стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 24 771,91 доларів США, що за курсом 7,99, відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.08.2013 року, складає 197 927,59 гривень, за кредитним договором № 235285-SOGL від 24.06.2008 року та судові витрати.

Позов мотивує тим, що 24.06.2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 235285-SOGL на суму 10 000 доларів США на термін до 24.06.2011 року, згідно яким відповідачка зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно договору, у випадку порушень зобовязань, ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.Своїх зобовязань остання не виконала, а тому станом на 26.08.2013 року існує заборгованість в сумі 24 771,91 доларів США, яка складається з: 8 356, 82 доларів США - заборгованість за кредитом; 15 205,68 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,29 доларів США - фіксована частина штрафу; 1 178,12 доларів США процентна складова штрафу. В якості забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором № 235285-SOGL було укладено договір поруки з поручителями ОСОБА_2, ОСОБА_3 Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу, із зазначенням невиконаних зобовязань за вище вказаним договором, однак така залишена без задоволення. Оскільки предметом спору є однорідні права та обовязки, що випливають з кредитного договору та договору поруки, відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники. Отож, просить стягнути вищевказану суму заборгованості за кредитним договором № 235285-SOGL солідарно з боржника та поручителів.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Доповнив, що позовні вимоги передбачають стягнення заборгованості у розмірі 24 771,91 доларів США, що за курсом НБУ від 26.08.2013 року 7,99 гривень становила - 197 927,59 гривень, однак, на сьогоднішній день курс долара помітно зріс, та згідно даних НБУ становить 23,45 гривень, а тому просить провести перерахунок в гривневому еквіваленті за курсом станом на 16.12.2015 року. Крім цього, пояснив, що між банком та ОСОБА_1 було укладено ще два інші кредитні договори на певні суми грошових коштів, а погашення заборгованості ОСОБА_1 здійснювались шляхом перерахунку коштів на єдиний картковий рахунок № 4405 8852 2107 5374. Відтак, надходження цих коштів було розподілено в першу чергу на кредитні договори, які не були забезпечені заставним майном.

Зокрема, у поданих письмових поясненнях зазначив, що відповідачкою ОСОБА_1 представлено суду ряд квитанцій про погашення заборгованості з обґрунтуванням проведення погашень за такими , на рахунок картки спірного договору № 4405 8852 2107 5374. Однак, такі не можна вважати належними в спростування позовних вимог, оскільки позичальник має заборгованість перед банком по іншому кредитному договорі № 215587- SOGL від 19.03.2008 року, за якою також, як видача, так і сплата коштів банку проводилась через цю ж карту № 4405 8852 2107 5374. Відтак, квитанції оплати заборгованості за двома кредитами не спростовують заборгованість по одному з них. Водночас, відповідачка не була позбавлена можливості провести взаємозвірку заборгованості, перевірити проведення зарахування банком коштів в рахунок погашення заборгованості між кредитними договорами, однак, цього не зробила. Як вбачається з положень кредитного договору № 215587- SOGL від 19.03.2008 року, умови кредитування за таким ідентичні умовам договору, за яким кредитором заявлено вимогу про стягнення заборгованості.

Доповнив, що вилучений у ОСОБА_1 автомобіль НОМЕР_1, у звязку з простроченням кредиту за кредитним договором № 235285-SOGL,та на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 17.12.2010 року на який звернено стягнення шляхом продажу, на сьогоднішній день знаходиться на майданчику Банку. Таким чином вказане рішення суду не виконане. Відповідач ОСОБА_1 не зверталась до Банку та не цікавилась інформацією щодо реалізації заставного майна.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, не повідомивши про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

У письмових запереченнях щодо позовних вимог, поданих на адресу суду, ОСОБА_1 пояснила, що в 2008 році оформила кредит у сумі 10 000 доларів США на період 3 роки. Протягом 2008 року, до середини 2009 року платила кредит справно, незважаючи на підвищення курсу долара. У цей період часу зверталась до працівника Дрогобицького відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_6 з проханням про розтермінування сплати платежів на 5 років, але їй було у цьому відмовлено. 23.07.2009 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_7 вилучив за половину закупівельної ціни 23 пари нових джинсів, вказав в акті суму в 4 407 гривень та пояснив, що відповідним чином зменшить заборгованість за кредитом, однак, зарахування за отриманим майном не провів. У подальшому продовжувала сплачувати кредит, але відсотки зростали, тому знову звернулась в банк про розстрочку сплати платежів на період до 5 років, однак, їй було відмовлено. 12.02.2010 року працівники ПАТ КБ «ПриватБанк» вилучили вантажопасажирський автомобіль марки «Мерседес-Бенц», 2001 року випуску, склавши акт вилучення. З цих підстав вважала, що будь-які питання кредиту перед банком закриті. Також зазначила, що провела оплату за 2008 на суму 5 605 доларів США, а за 2009 рік 1508 доларів США.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог, просить відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що у ОСОБА_1 був лише один картковий рахунок, на який сплачувала кошти для погашення заборгованості. Грошові кошти перераховувала на вказаний рахунок, що підтверджується доданими копіями квитанцій, та вважала, що такі надходять в першу чергу на погашення тіла кредиту по спірному договору.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з копії кредитної угоди № 235285-SOGL від 24.06.2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязується надати ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) у рамках програми мікрокредитування в сумі 10 000,00 доларів США, в строк 36 місяців, до 24.06.2011 року. Видача коштів здійснюється окремими частинами траншами кредиту, шляхом перерахування позичкових коштів на картрахунок, відкритий Банком для позичальника № 4405 8852 2107 5374, згідно договору № 235285-CARD від 24.06.2008 року .

З п.4.1. Кредитного договору вбачається, що за користування кредитними коштами у період від дати зарахування коштів на картрахунок до дати погашення траншу кредиту, позичальник сплачує відсотки у розмірі 19 % річних.

Відповідно до п.1.4. кредитного договору № 235285-SOGL від 24.06.2008 року джерелом погашення кредиту і відсотків є грошові кошти, які розміщені позичальником на картрахунку.

Водночас, згідно п.1.2. договору № 235285-CARD від 24.06.2008 року про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти «Мікрокредит», вбачається, що клієнт доручає Банку здійснювати перерахування грошових коштів з Картрахунку дебетової карти на сплату сум, у випадку настання термінів платежів по інших договорах Клієнта в розмірах, визначених цими договорами ( договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Крім цього, відповідно до п.6.2. даного Договору ОСОБА_1 доручає Банку здійснювати платежі з Картрахунку згідно інших угод.

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1, остання згідно договору про надання траншу № 235285-CRED від 24.06.2008 року, відкритого ПАТ КБ «ПриватБанк», підтвердила зарахування 24.06.2008 року на картрахунок 4405 8852 2107 5374 кредитних коштів у сумі 10 000,00 доларів США.

З додатку №1 до договору про видачу траншу № 235285-CRED від 24.06.2008 року, вбачається, що Банком встановлено відповідний графік погашення ОСОБА_1 заборгованості по кредиту, з 14.07.2008 року по 24.06.2011 року. Платежі згідно графіку погашення кредиту і відсотків підлягають сплаті у повному обсязі, а часткові платежі без попереднього узгодження з Банком не допускаються.

Разом з тим, 24.06.2008 року у якості забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх обовязків за кредитною угодою № 235285-SOGLвід 24.06.2008 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договори поруки № 1,2, відповідно до яких останні виступають поручителями. Згідно п. 4 договорів поруки у випадку невиконання боржником зобовязання , передбаченого кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Із наявних у матеріалах справи копій квитанцій, доданих ОСОБА_1 на підтвердження оплати кредиту, остання за період 2008-2009 років здійснювала переказ коштів на картковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» № 4405 8852 2107 5374, зокрема, у 2008 році у розмірі 5 605 доларів США, у 2009 році - 1508 доларів США.

Водночас, з долучених представником ПАТ КБ «ПриватБанк» до матеріалів справи копій: кредитної угоди № 215587-sogl від 19.03.2008 року, договору про видачу траншу № 215587- cred від 19.03.2008 року, додатку до договору про видачу траншу № 215587- cred від 19.03.2008 року вбачається, що перерахування грошових коштів здійснюється через картковий рахунок № 4405 8852 2107 5374, відкритий ПАТ КБ «ПриватБанк» для позичальника ОСОБА_1 Згідно п. 2.2.16 кредитної угоди № 215587-sogl від 19.03.2008 року ОСОБА_1 зобовязується розміщувати грошові кошти для погашення заборгованості на картрахунку № 4405 8852 2107 5374.

Як вбачається з копії ОСОБА_8, складеного працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» № 4405 8852 2107 5374 від 12.02.2010 року, у звязку з допущенням ОСОБА_1 прострочення кредиту за кредитним договором № 235285-SOGLвід 24.06.2008 року, вилучено автомобіль НОМЕР_1 , 2001 року випуску, який знаходиться у заставі в ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до договору застави № б/н, та вище вказаного кредитного договору. Заставником автомобіля є ОСОБА_3

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2010 року звернено стягнення на майно. яке зазначено в договорі застави від 24.06.2008 року, а саме на автомобіль НОМЕР_1, 2001 року випуску, який належить ОСОБА_3, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 235285-SOGL від 24.06.2008 року, укладеного між ПриватБанком та ОСОБА_1 станом на 26.08.2013 року вбачається, що сума боргу становить 24 771,91 доларів США, яка складається з: 8 356, 82 доларів США - заборгованість за кредитом; 15 205,68 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,29 доларів США - фіксована частина штрафу; 1 178,12 доларів США процентна складова штрафу.

З вимог про повернення заборгованості за кредитним договором» № 30.1.0/.02 298 від 23.12.2012 року, вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повідомлялись про необхідність погашення кредиту і у разі невиконання ним вимоги, ПАТ КБ «ПриватБанк» розпочне процедуру примусового стягнення заборгованості шляхом звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Судом встановлено, що ОСОБА_1, уклавши договір кредиту № 235285-SOGL з позивачем, прострочила виконання грошового зобовязання.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Слід зазначити, що доводи відповідача ОСОБА_1 у письмових запереченнях щодо проведення погашень заборгованості по спірному договору не підтверджуються належними та беззаперчними доказами, оскільки надані копії квитанцій про переказ коштів на картрахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» № 4405 8852 2107 5374 не можуть однозначно вказувати на погашення заборгованості виключно за одним договором. Так само як і відсутні докази, щодо виконання поручителями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умов договорів поруки № 1,2, укладених для забезпечення виконання позичальником своїх обовязків за кредитною угодою № 235285-SOGLвід 24.06.2008 року,

Беручи до уваги вище наведене, суд дійшов до переконання, що вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів порівну слід стягнути судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви у розмірі 659,76 ( шістсот пятдесять девять) грн. з кожного.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 10, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість у розмірі 24 771,91 (двадцять чотири тисячі сімсот сімдесять один) доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2015 року, складає 580 933,49 (пятсот вісімдесят тисяч девятсот тридцять три) грн. за кредитним договором № 235285- SOGL від 24.06.2008 року.

Стягнути порівну з ОСОБА_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (), судовий збір у розмірі 659,76 (шістсот пятдесять девять) грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ____________ Грицай М.М.