Справа № 744/689/15-ц Провадження № 22-ц/795/1969/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Попович В.В. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Горобець Т.В., Лакізи Г.П.
при секретарі:Зіньковець О.О.
за участю:представника позивача адвоката Куролеса М.Г., відповідача ОСОБА_6, його представника адвоката Голика Є.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу Куролеса Миколи Григоровича - представника позивача ОСОБА_8 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про скасування усиновлення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 10 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача Куролес М.Г. просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального права та невідповідність висновків обставинам справи і задовольнити позовні вимоги. Представник зазначає, що позивач має похилий вік, є інвалідом І групи, важко пересувається, потребує стороннього догляду, а тому навіть найменша неповага до нього вже загрожує його здоров'ю. На думку представника позивача, суд помилково не взяв до уваги як факт протиправної поведінки хуліганські дії ОСОБА_6, вчинені 25 жовтня 2014 року та 22 липня 2014 року. Хибним, за доводами апеляційної скарги, є також твердження, що сторони проживають за різними адресами, а тому не знайшов підтвердження факт намагання погіршити здоров'я позивачу щодня, так як будинки знаходяться один біля одного, двір перегороджений парканом, відповідач має можливість заходити у двій і скоювати протиправні дії проти позивача, що він і робить. Щодо порушення норм матеріального права, то на думку представника позивача, суд послався на п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», який ніяким чином не врегульовує приписи ч. 2 ст. 238 Сімейного кодексу України, а також безпідставно зазначив, що позивач у позовній заяві послався на ч. 3 ст. 238 вищевказаного кодексу.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Звертає увагу суд на те, що докази вчинення відповідачем дій , які б загрожували життю та здоров'ю позивача, відсутні, це лише домисли позивача, які не підтверджуються і в постанові Семенівського районного суду від 24 грудня 2014 року, і в постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 02 березня 2015 року.

Заслухавши доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 усиновив ОСОБА_6 у неповнолітньому віці 27 травня 1970 року, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження зі зміною прізвища і по батькові. Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров'ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім'ї, що передбачено ч.2 cт. 238 Сімейного кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначив, що відсутні докази протиправної поведінки ОСОБА_6, яка загрожує життю та здоров'ю ОСОБА_8 Такий висновок відповідає встановленим по справі обставинам і вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Семенівського районного суду від 24 грудня 2014 року про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності , передбаченої ст. 173 КУпАП , не є доказом протиправної поведінки, яка загрожує життю та здоров'ю позивача, оскільки з цієї постанови вбачається, що ОСОБА_6 висловлювався в сторону позивача брутальною лайкою, тобто в його діях вбачались хуліганські дії. Жодних дій, пов'язаних з фізичним насиллям з боку відповідача в події, яка відбувалась 25 жовтня 2014 року, не вбачалось. Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача про протиправні дії, направлені на заподіяння шкоди його здоров'ю або загрозу життю під час події, яка відбулась 23 липня 2014 року, щодо якої є постанова про закриття кримінального провадження від 02 березня 2015 року. Натомість, при з'ясуванні обставин, свідок ОСОБА_9 показала, що між сторонами виник словесний конфлікт, в якому обидві сторони вживали один щодо одного лайку та здійснювали непристойні жести , фізично ніякого впливу не було вчинено. З вищенаведеного вбачається, що між сторонами склались неприязні стосунки, однак в діях ОСОБА_6 не вбачається протиправної поведінки, що загрожує життю та здоров'ю ОСОБА_8

Похилий вік позивача, його інвалідність не є підставами для застосування ч. 2 ст. 238 Сімейного кодексу України, як і твердження представника позивача, що сторони проживають в будинках, що знаходяться один біля одного та відокремлені лише парканом, що відповідач кожного дня намагається погіршити стан здоров'я позивачу, які нічим не підтверджені.

Щодо безпідставного застосування п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», то доводи апелянта помилковими, оскільки даний пункт Постанови роз'яснює питання застосування законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі.

Помилкове послання суду в мотивувальній частині рішення на ч. 3 ст. 238 Сімейного кодексу України, яку дійсно позивач не зазначав, не є підставою для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Куролеса Миколи Григоровича - представника позивача ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Семенівського районного суду від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: