Справа № 139/734/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 жовтня 2015 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В. секретаря Хонькович Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 16 листопада 2011 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своє зобов'язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту, процентів та інших витрат належним чином не виконав. Станом на 30 червня 2015 року у ОСОБА_2 утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 5 148 гривень 64 копійки, в тому числі: 949 гривень 98 копійок заборгованість за кредитом, 1877 гривень 30 копійок заборгованість по процентах за користування кредитом, 1600 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина), 221 гривня 36 копійок штраф (процентна складова).

Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив провести розгляд справи у їх відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення (а.с. 38).

Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 11 вересня 2015 року та 29 вересня 2015 року не зявився, судові повістки повернулись з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає (а.с. 49-51).

Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження и місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі.

У судове засідання, призначене на 13 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 викликався через оголошення в газеті «Вінниччина» від 02 жовтня 2015 року (а.с. 56).

З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року (а.с. 36) Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк». Зміну найменування юридичної особи проведено 17 липня 2009 року (зворот а.с. 35).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено право кожної особи у порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі договору від 16 листопада 2011 року (а.с. 6). Предметом договору є кредит в сумі 300 гривень, які відповідач отримав шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік (2,5 на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки(а.с. 6-7).

Невідємною частиною Договору є Умови і Правила надання банківських послуг (зворот а.с. 5). Відповідач своїм підписом підтвердив, що заява разом із Памяткою клієнта, «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір (зворот а.с. 6).

Відповідно до 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг ОСОБА_2 Віталійови надав свою згоду Банку за власною ініціативою установлювати та змінювати кредитний ліміт та встановлювати будь-який розмір кредитного ліміту.

Позичальник зобовязувався погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг) (зворот а.с. 26).

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Пунктом 2.1.1.5.6 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку, позичальник зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та Овердрафт) та оплатити винагороди Банку.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. З наданими Банком умовами кредитування відповідач погодився про що ствердив своїм підписом у заяві (а.с. 6).

Відповідач відповідно до умов кредитування з використання кредитної картки відповідач зобовязувався до 25 числа кожного місяця вности щомісячний обовязковий платіж (а.с. 7).

Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-5) доведено, що відповідач позичальник ОСОБА_2, своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості та тривалий час не виконував свої зобов'язання по кредитному договору. Зокрема, із наданого розрахунку вбачається, що останнє погашення кредиту позичальник здійснював 30 березня 2012 року (а.с. 4-5).

Отже, вимога позивача про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитом в сумі 949 гривень 98 копійок підлягає до повного задоволення.

Статтею 536 та частиною 1 статті 1054, статтею 1056-1 ЦК України, а також умовами Договору передбачено, що за користування чужими грошовими коштами позичальник має сплачувати відсотки.

За користування кредитом ОСОБА_1 нараховує позичальнику відсотки у розмірах передбачених «Тарифами Банку» із розрахунку 360 календарних днів у році, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою (зворот а.с. 29).

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин договору (зворот а.с. 13). А тому розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картрахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг.

Базова ставка за користування кредитом у місяць, відповідно до умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна» становить 2,5 % на місяць або 30 % у рік (а.с. 7).

Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за його порушення.

Розрахунком заборгованості (а.с. 4-5) доведено, що ОСОБА_2 з моменту отримання кредиту і до моменту звернення Банку в суд із цим позовом допустив заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 1877 гривень 30 копійок.

Відповідно до норм цивільного законодавства: неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 2.1.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено зобовязання Позичальника погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 1.1.5.21 Умов і Правил надання банківських послуг, передбачено, що при непогашенні кредиту у строк, встановлений графіком погашення кредиту, процентів і винагород, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту рахується простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, встановленим у заяві на приєднання до Договору для процентів, з дня винекнення простроченої заборгованості.

У випадку непогашення вказаного простроченого обовязку на протязі 30 календарних днів всі проплачені після вказаної дати суми являються пенею (зворот а.с. 17).

Станом на 30 червня 2015 року у ОСОБА_2 утворилася заборгованість по комісії та пені за користування кредитом в сумі 1600 гривень (а.с. 4-5).

Пунктом 1.1.5.20 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 17) передбачено, що при порушенні Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобовязань, передбачених договором більше, ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову (221 гривню 36 копійок).

Умовами договору передбачено, що власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобіганню винекненню Овердрафту.

Із розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2, починаючи із березня 2012 року, не слідкує за витратами по кредитній картці, в результаті чого у нього утворилась заборгованість на загальну суму 5 148 гривень 64 копійки.

Отже, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу Банку позичальник зобовязаний виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку, а тому грошова вимога позивача до ОСОБА_2 є обґрунтованою та такою що відповідає вимогам закону.

Такі умови договору відповідач і позивач визначили добровільно, про що свідчить підписання відповідачем Заяви (а.с. 6) (ст. 627 ЦК України).

Як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобовязань за договором, не погашає заборгованість, яка виникла, чим порушує зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050, ст. 1052 ЦК України та п. 2.1.1.12.11 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 30), ОСОБА_1 - позивач у справі має право в разі порушення позичальником умов Кредитного договору, зокрема, створенні простроченої заборгованості, чи створенні реальної загрози невиконання позичальником своїх зобов`язань за Договором, вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або у визначеній банком частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 19), які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Пунктом 1.1.2.4 Умов і Правил надання банківських послуг (зворот а.с. 11) передбачено, що у випадку незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання.

Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав.

Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти.

Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору 16 листопада 2011 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. Відповідач, у свою чергу, не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку та до березня 2012 року користувався карткою, зокрема здійснював погашення кредиту.

За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діє до 16 листопада 2015 року.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 243 гривні 60 копійок судового збору (а.с. 1), а також 300 гривень було сплачено 30 вересня 2015 року за друк оголошення про виклик відповідача (а.с. 58-59). Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення 543 гривні 60 копійок (243 гривні 60 копійок судового збору + 300 гривень витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача)..

Керуючись: кредитним договором б/н від 16 листопада 2011 року, ст.ст. 261, 525, 526, 530, 536, 549-552, 611, 612, 615, 625, 626, 628, 631, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 224-226, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Стягнути із ОСОБА_2 (паспорт серії АВ № 719360, виданий Мурованокуриловецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 21 вересня 2006 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , МФО № 305299, рах. (для погашення заборгованості) № 3111, суму заборгованості по кредиту в розмірі 5148 (пять тисяч сто сорок вісім) гривень 64 копійки, а також судові витрати в сумі 543 ( пятсот сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ___________