АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/301/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3208/15Головуючий у 1-й інстанції Марущак Р.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Чічіля В.А.,

Суддів : Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

За участю секретаря : Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Глобинська райдержадміністрація, відділ Держземагенства у Глобинському районі, Глобинське районне управління юстиції в особі реєстраційної служби, Градизька державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою, прохаючи суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої, 30 вересня 2013 року, ОСОБА_5, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літ. «А» площа основи 78,90 кв.м.; загальною площею 69,4 кв.м.; житловою площею 44,2 кв.м.; прибудова літ. «а» площею 11,30 кв.м.; сарай літ. «Б» площею 49,90 кв.м.; сарай літ. «В» площею 10.80 кв.м.; ганок літ. «аг»; колодязь питний літ. «К»; ворота з хвірткою №1, огорожа № 2, які розташовані за адресою: вул. Леніна, буд. № 117 с. Бугаївка, Глобинського району, Полтавської області на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га.

В обґрунтування позову ОСОБА_6 вказав, що він є єдиним спадкоємцем майна померлої матері ОСОБА_5 Інші спадкоємці за заповітом та за законом відсутні. Вказав і на відсутність спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині. У зв`язку із виниклою необхідністю отримати в Градизькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене домоволодіння, він звернувся до неї із письмовою заявою. Проте, отримав відмову у видачі такого свідоцтва, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок, у зв`язку із чим, він і змушений був звернутись до суду.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після померлої 30 вересня 2013 року ОСОБА_5, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а»; сарай літ. «Б»; сарай літ. «В»; ганок літ. «аг»; колодязь питний літ. «К»; ворота з хвірткою №1, огорожа № 2, які розташовані в с. Бугаївка, Глобинського району, Полтавської області по вул. Леніна, 117, на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду від 23 березня 2015 року оскаржено третьою особою без права самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, яка, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, а також, невідповідність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення по-суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по-суті позовних вимог.

За змістом п. 2, п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Згідно з нормою ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до норми ч. 1 ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Суд відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту свого права подання позову про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

30 вересня 2013 року померла ОСОБА_5 (а.с. 8).

12 квітня 2013 року вона склала заповіт, посвідчений секретарем Бугаївської сільської ради Глобинського району ОСОБА_7 за реєстровим № 7, згідно з яким належний їй житловий будинок, що знаходиться в селі Бугаївка, Глобинського району, Полтавської області, по вулиці Леніна, 117, заповіла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

Згідно з повідомленням державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори ОСОБА_8, нею відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої 30 вересня 2013 року ОСОБА_5, з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: буд. 117, вул. Леніна, с. Бугаївка, Глобинського району, Полтавської області (а.с. 10).

Відповідно до інформації з довідки, виданої виконкомом Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, до дня смерті 30.09.2013 року, була зареєстрована та проживала сама в ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 16).

Відповідно до інформації з листа Градизької державної нотаріальної контори за вих. № 149/01-16 від 11 лютого 2015 року, після померлої 30 вересня 2013 року ОСОБА_5, заведена спадкова справа № 289 за 2013 рік. Спадщину належним чином в установлений законом строк прийняли: по заповіту, посвідченому 30.07.2013 року Бугаївською сільською радою Глобинського району Полтавської області за р№21 ОСОБА_4 (дочка померлої), по закону ОСОБА_2 (дочка померлої), по заповіту, посвідченому 12.04.2013 року Бугаївською сільською радою Глобинського району Полтавської області за р№7 ОСОБА_3.

11.10.2014 року за р№1249 видано свідоцтво про право на спадщину по заповіту гр. ОСОБА_4 на ? (три четвертих) частки приватизованої земельної ділянки та за р№1251 видано свідоцтво про право на спадщину по закону на ? частки приватизованої земельної ділянки гр. ОСОБА_2.

Осіб, які б відмовились від прийняття спадщини немає.

Громадянка ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку у спадщині (а.с. 35).

30 вересня 2013 року ОСОБА_2 прийняла за померлою ОСОБА_5 спадщину, яка складається з земельної ділянки, площею 5,77 га, яка розташована на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Бугаївка, Глобинського району, Полтавської області (а.с. 37).

11.10.2014 року ОСОБА_2, 28 серпняя ІНФОРМАЦІЯ_6, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки розміром 5,77 га, що розташована на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області (а.с. 40).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, а тому, позивач має право на успадкування вказаного майна за заповітом. Визнання права власності за ОСОБА_3 на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем, не порушує прав та інтересів інших осіб, зокрема, спадкоємців, які мали спадкове право на інше нерухоме майно. Третя особа у справі ОСОБА_4 успадкувала після ОСОБА_5, відповідно до заповіту від 30.07.2013 року, посвідченого у виконкомі Бугаївської сільської ради, ? частки приватизованої земельної ділянки, третя особа ОСОБА_2 ? частку земельної ділянки (як обов`язкову частку в спадщині).

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 вказала, що вона помилково залучена до участі у справі як третя особа без права самостійних позовних вимог на предмет спору, так як померла ОСОБА_5 є її матір`ю, а вона, є непрацездатною особою, отримує пенсію за віком багатодітним матерям і матерям інвалідам з дитинства, а тому, має право на обов`язкову частку в спадковому майні і мала б бути визначена співвідповідачем у цьому процесі. Також, вказала, що судове засідання, на якому справа розглядалась по-суті, відбулось 23 березня 2015 року, а судову повістку на нього вона отримала пізніше 26.03.2015 року. Зазначила, що у будь-якому випадку була позбавлена можливості прибути у судове засідання на вказану дату, адже хворіла.

Відповідно до пункту 19 постанови пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги та увесь склад спадщини.

За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини.

Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК не передбачає, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК.

Відповідно до п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, при розгляді справ про спадкування суди мають встановити, зокрема, коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

З огляду на вищевикладене, з врахуванням норм ст. 1218 ЦК України та ч. 1 ст. 1241 ЦК України, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції зроблений невірний висновок про те, що успадкувавши обов`язкову частку у майні померлої ОСОБА_5 у вигляді ? земельної ділянки, її непрацездатна донька ОСОБА_2 не має права на частку в іншій частині спадкового майна домоволодінні № 117, що розташоване на вул. Леніна в с. Бугаївка, Глобинського р-ну, Полтавської обл.

Разом з тим, суд ставиться критично до твердження апелянта про те, що вона була не належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи на судове засідання, що відбулось 26.03.2015 року, так як у матеріалах справи міститься поштове повідомлення із відміткою про вручення судової повістки ОСОБА_2 на вказане судове засідання ще 10.03.2015 року (а.с. 50), а отже, твердження про порушення судом норм процесуального права у цій частині не підтверджуються наявними у справі документами.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання лише за ним права власності на житловий будинок № 117 з господарськими будівлями, що розташований на вул. Леніна в с. Бугаївка, Глобинського р-ну, Полтавської обл., не ґрунтуються на законі та не підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з огляду на те, що ОСОБА_2 має право на обов`язкову частку від усього спадкового майна своєї померлої матері - ОСОБА_5 Той факт, що ОСОБА_2 успадкована частина земельної ділянки, що була належна померлій ОСОБА_5, не позбавляє її права на обов`язкову частку у спадщині на спірне домоволодіння.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що у рішенні місцевого суду має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І : ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10

З оригіналом згідно: