Справа № 199/6277/13-ц
03 грудня 2014 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Грицай А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5, третя особа Відділ опіки та піклування державної адміністрації Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, про виселення, -
Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Відділ опіки та піклування державної адміністрації Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, про виселення. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 21.06.2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN10GK00000031, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 41 370,00 доларів США строком до 21.06.2025 року.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, і відповідач ОСОБА_2 21 червня 2005 року уклали договір іпотеки нерухомого майна №DN10GK00000031, згідно з яким відповідач ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 70,00 кв.м., житловою площею 46,70 кв.м.
В порушення умов кредитного договору відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, тому позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2012 року було частково задоволені позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. До теперішнього часу відповідач не звільнив квартиру, а тому позивач просив суд виселити відповідачку, та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі, розташованої за адресою АДРЕСА_2 та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.
Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував, просив справу слухати у його відсутність, про що надав письмову заяву.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день і час слухання справи були повідомлені належним чином, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомили, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України
Представник 3-ї особи Відділу опіки та піклування державної адміністрації Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 21.06.2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №DN10GK00000031, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 41 370,00 доларів США строком до 21.06.2025 року.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, і відповідач ОСОБА_2 21 червня 2005 року уклали договір іпотеки нерухомого майна №DN10GK00000031, згідно з яким відповідач ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 70,00 кв.м., житловою площею 46,7 кв.м.
В порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконує, допустила прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за нею виникла заборгованість, яка не погашена.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Застоводавцем (Позичальником) зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад.
Як передбачено ст.ст.572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст.590 ЦК України.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_7, про звернення стягнення задоволені частково, а саме звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_2. Рішення суду не оскаржувалося та набрало чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У ч.ч. 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець установлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Як роз'яснено у п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Частиною 4 ст.9, ст.109 Житлового кодексу України, ст.ст.39, 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Враховуючи, що рішенням суду звернено стягнення на предмет іпотеки, а також, направлення позивачем 03.04.2013 року на адресу відповідачки ОСОБА_2 вимогу про добровільне звільнення нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_3, не виконання цієї вимоги, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Судом також встановлено, що в квартири АДРЕСА_3 зареєстровані - ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які і підлягають виселенню.

Одночасно суд вважає зазначити, що дане судове рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 217, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 в інтересах малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, та ОСОБА_5, третя особа Відділ опіки та піклування державної адміністрації Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, про виселення - задовольнити.

Виселити відповідачів ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_5 ІПН не відомий, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 з квартири АДРЕСА_4.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_5 на користь позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 243,60 грн.

Дане судове рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя