У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Готри Т.Ю., Леска В.В.,

при секретарі - Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2015 року по справі за позовом ПрАТ "АІСЕ Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ПрАТ «АІСЕ Україна» (далі: Товариство) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 12.09.2007 між ЗАТ «АІСЕ Україна» (правонаступником якого є Товариство) та ОСОБА_1 було укладено Угоду №171755 та Додатки до неї №1 та №2, які є невід'ємними частинами Угоди.

Згідно умов цієї Угоди позивач зобов'язався надати учасникам групи послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля в рамках функціонування системи «Автоплан». Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля Учасником системи «Автоплан».

У свою чергу ОСОБА_1 зобов'язався оплатити 100% вартості автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних Повних внесків.

На Асигнаційному акті від 27.01.2009 року ОСОБА_1 було надано право на отримання автомобіля.

14.02.2009 року ОСОБА_1 отримав автомобіль марки «Chery А15 Amulet» кузов НОМЕР_1, 2008 року випуску і зареєстрував його на своє ім'я в Ужгородському ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацією транспортного засобу Серії НОМЕР_2.

Взяті на себе зобов'язання за Угодою ОСОБА_1 належним чином не виконав, із січня 2012 року сплачувати внески припинив та станом на липень 2014 року мав заборгованість у розмірі 83 113,07 грн., у тому числі чисті внески - 60 488,82 грн., адміністративні витрати (внески в оплату послуг) - 22 624,25 грн.

Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1, 05.02.2009 між Товариством та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Посилаючись на дані обставини, норми цивільного законодавства, Товариство просило стягнути з відповідачів солідарно на його користь 83 113,07 грн. та 883,11 грн. судових витрат.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача 83 113,07 грн. та судові витрати.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє ОСОБА_2 В обґрунтування скарги зазначає, що Товариство звернулося з позовом у грудні 2014 року, а тому початок перебігу трирічної позовної давності відносно щомісячних платежів має відраховується із грудня 2011 року. Також апелянт не погодився з розрахунком боргу та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким позов Товариства задовольнити частково, стягнувши з відповідача заборгованість у розмірі 47 990,60 грн.

Поручителі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 рішення суду не оскаржували.

В поясненнях на апеляційну скаргу представник позивача рішення суду просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.09.2007 між ЗАТ «АІСЕ Україна» (правонаступником якого є Товариство) та ОСОБА_1 було укладено Угоду №171755 та Додатки до неї №1 та №2, які є невід'ємними частинами Угоди (а.с.5-7).

Згідно умов цієї Угоди позивач зобов'язався надати учасникам групи послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля в рамках функціонування системи «Автоплан». Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також послуг, передбачених Угодою, які гарантують придбання автомобіля учасником системи «Автоплан».

У свою чергу ОСОБА_1 зобов'язався оплатити 100% вартості автомобіля (поточної ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних Повних внесків.

Зокрема, відповідно до статті 5 Угоди та Додатку № 1 до неї, боржник зобов'язався сплачувати щомісячно повні внески, які складаються із: чистого внеску (1% поточної вартості автомобіля, є цілий або половинний чистий внесок), щомісячного внеску в оплату послуг (0,35% поточної вартості автомобіля + ПДВ), щомісячного внеску в оплату страхового платежу (0,065 % поточної вартості автомобіля).

Поточна вартість автомобіля, згідно Термінології, викладеної у Додатку № 2 до Угоди, це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та /або імпортером/ або дистриб'ютором щомісяця та є основою для розрахунку розміру цілого чистого внеску, ціни послуг, страхового платежу та ін.

На Асигнаційному акті від 27.01.2009 року ОСОБА_1 було надано право на отримання автомобіля.

14.02.2009 року ОСОБА_1 отримав автомобіль марки «Chery А15 Amulet» кузов НОМЕР_1, 2008 року випуску і зареєстрував його на своє ім'я в Ужгородському ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області, що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацією транспортного засобу Серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1, 05.02.2009 між Товариством та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір поруки (а.с.8).

Згідно розрахунку платежів (що фактично сплачені боржником) ОСОБА_1 протягом жовтня 2007 - грудня 2011 року сплачував щомісячні внески, періодично порушуючи умови Угоди в частині строків та розміру сплати щомісячних платежів. Починаючи з січня 2012 року боржник взагалі припинив сплачувати внески (а.с.9-10).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Встановлено, що всупереч вимог Угоди, ОСОБА_1 було сплачено 38,2389% із 100% в оплату чистих внесків та 45 внесків із 100 внесків в оплату послуг ПАТ «АІСЕ Україна». Таким чином, розмір боргу відповідача станом на липень 2014 року становить 61,7611% від ціни автомобіля, актуальної в липні 2014 року та 55 внесків в оплату адміністративних витрат.

Відповідно до статті 5 Угоди 171755 сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів).

У відповідності до п. 17.5 Додатку №2 до Угоди 171755 у випадку якщо Учасник системи, який отримав автомобіль, не сплатить два або більше послідовних або вибіркових повних внески, то такий учасник зобов'язаний повністю одноразово достроково сплатити всі ще не сплачені внески, і Товариство має право вимагати їх повної сплати протягом 10 календарних днів від дати отримання платіжної вимоги від Товариства.

Згідно розрахунку платежів (що фактично сплачені боржником) ОСОБА_1 у грудні 2011 року вніс останній платіж та повністю припинив здійснювати внески із січня 2012 року (а.с.9).

Отже, саме з цього моменту (січень 2012 року) в Товариства виникло право на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, з яким співпадає початок перебігу трирічного строку позовної давності, котра на момент пред'явлення позову Товариством (грудень 2014 року) - не сплинула.

Доводи представника апелянта щодо спливу позовної давності відносно періодичних платежів, які не були здійснені ОСОБА_1 у 2009, 2010 та 2011 роках судова колегія до уваги не бере, оскільки здійснюючи наступні платежі боржник, відповідно до ст. 264 ЦК України, переривав перебіг позовної давності.

Відповідно п. 11.1 та п. 11.2 статі 11 Додатку № 2 до Угоди, якщо протягом строку дії Угоди Виробник та/або Імпортер здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати модель Автомобіля, зазначену у Додатку № 1, АІСЕ зобов'язується замінити її, відповідно, новою моделлю або іншим автомобілем. Відповідно, розрахунок щомісячних платежів проводиться виходячи з вартості нової моделі або автомобіля.

Листом від 26.12.2013 за № 619 ПрАТ «АІСЕ Україна» було повідомлено про завершення продажу моделі «Chery» (а.с.12). Станом на січень 2014 року остання відома ціна автомобіля «Chery Аmulet» становила 79900 грн. (а.с.13), а автомобіля Ланос D4LM510 - 78900 грн., і в подальшому розрахунок платежів проводився за Поточною ціною автомобіля Ланос D4LM510.

Оскільки відповідні щомісячні платежі, виходячи з відповідної вартості автомобіля, відповідач не здійснював, позивач правомірно, виходячи з положень Угоди та Додатків до неї, провів розрахунок заборгованості виходячи з Поточної вартості автомобіля на час пред'явлення платіжної вимоги, яка була направлена боржнику 30.07.2014 (а.с.15) та отримана останнім 08.09.2014 (а.с.16). Така ж вимога надсилалась поручителям (а.с. 17-19).

Станом на липень 2014 року рекомендована роздрібна ціна автомобілів Ланос D4LM510 становила 97940 грн. (а.с.14, 171), і саме виходячи з цієї Поточної вартості було проведено розрахунок заборгованості відповідача.

ОСОБА_1 було сплачено 38,2389 % із 100 % в оплату Чистих внесків, та 45 внесків, а отже його борг на час звернення позивача до суду склав 61,7611%, та 55 внесків в оплату послуг Позивача, що становить 83113,07 грн., з яких: чисті внески - 60488,82 грн. (97940 грн. х 61,7611%), адміністративні витрати (ціна послуг) - 22624,25 грн. (97940 грн. х 0,35%+20% ПДВ) х 55 внесків.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому, відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 209, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, п.1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 травня 2015 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголо¬шення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня на¬брання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: