Справа № 450/205/2000 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/5661/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Приколоти Т.І., Тропак О.В.,

секретар: Бохонко Е.Р.,

з участю: представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 Дем»яновської Ю.Д., ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Ямпільської сільської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання приватизації частково недійсною, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Визнано недійсним рішення виконавчого комітету Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №6 від 13.02.1997 року «Про передачу у приватну власність квартири ОСОБА_6С.». Визнано недійсним свідоцтво про право власності від 21.05.1998 року на квартиру №1 в будинку №34 на вул.Шевченка в с.Ямпіль Пустомитівьского району Львівської області на ім»я ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5. Стягнуто з Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в дохід держави 60,90 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 в дохід держави по 60,90 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_4 стверджують про порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що відсутні будь-які докази, що позивачі не користуються коридором загального користування. Стверджують, що ОСОБА_2 самостійно захопила горище, здійснила його самовільну реконструкцію та приватизувала спільний коридор, через який мешканці мали змогу проходу на горище. Вважають безпідставним відмову у залученні БТІ до участі у справі та у задоволенні клопотання про проведення інвентаризації всього будинку, оскільки план такого змінився з часу приватизації квартир. На думку, якщо будинок справді перебуває в комунальній власності, то позов мав би подавати власник Ямпільська сільська рада. Просять скасувати рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 також стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом не зазначена норма права на підставі якої свідоцтво про право власності визнане недійсним. Вважає, що суд ухвалив рішення на підставі припущень. Просить рішення суду скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 Дем»яновської Ю.Д. про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлені та сторона визнаються такі обставини.

Рішенням виконавчого комітету Ямпільської сільської ради Пустомитівського району Львівської області №6 від 13.02.1997 року «Про передачу у приватну власність кватири ОСОБА_6С.» ОСОБА_6 передано у приватну власність трикімнатну квартиру в с.Ямпіль, вул.Шевченка, 34/1. (а.с.16)

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 21.05.1998 року власниками квартири №1 на вул.Шевченка, 34 в с.Ямпіль загальною площею 74,60 кв.м є ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 ( а.с.57)

Позивачка по справі ОСОБА_2 є власником квартир №3 та №4 у вказаному будинку. (а.с.4, 126)

Позивачка по справі ОСОБА_3 є власником квартири №2 у вказаному будинку. (а.с.3)

Відповідно до плану квартири №1 на вул.Шевченка, 34 в с.Ямпіль, перевіреного 16.04.1998 року, та плану кватири в технічному паспорті, складеному 28.04.1998 року (а.с.22,58) до вказаної квартири належать коридори №8 площею 3,1 кв.м та №9 площею 2,8 кв.м, які розмежовують кімнати №6 та №10, та є коридорами загального користування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що передача у власність відповідачам по справі ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 приміщень загального користування коридорів №8 та №9 порушує права інших власників квартир будинку.

Висновок суду ґрунтується на досліджених доказах та положеннях закону.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ОСОБА_9 та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) від 2 березня 2004 року допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Доводи апелянтів, які фактично зводяться до твердження про незаконність дій ОСОБА_2 щодо проведеної нею приватизації, створення перешкод в користуванні горищем не можуть прийматись до уваги, оскільки такі не стосуються предмета позову.

Посилання апелянтів на порушення норм процесуального права в зв»язку з відмовою в прийнятті зустрічного позову не містять обставини, визначених ч.2 ст.123 ЦПК України, тобто визначення необхідних умов прийняття до спільного розгляду з первісним позовом, а відтак є безпідставними.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду .

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Приколота Т.І.

ОСОБА_10