БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1712/15-ц
Провадження № 2/497/566/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Семанівої Ю.В.,

за участю секретаря Стоянової І.М.,

без участі сторін,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на ? житлового будинку, розташованого за адресою вул. Курогло, 147, с. Дмитрівка Болградського району Одеської області на як спадкоємицею за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, а також, визнати за нею право власності на ? житлового будинку, розташованого за адресою вул. Курогло, 147, с. Дмитрівка Болградського району Одеської області як за членом колгоспного двору. Позивач зазначає, що вказане домоволодіння станом на 14.04.1991 року відносилось до колгоспного типу, зареєстровані в ньому були позивач та її чоловік. Відповідно, після смерті свого чоловіка, позивач є його спадкоємицею за законом.. Водночас, позивач є власницею ? житлового будинку як член колгоспного двору. Оформити за собою право власності на зазначене домоволодіння позивач на цей час не може. Позивачем надано відмову державного нотаріусу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів. Відповідно, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином (а.с. 21, 22, 29,) в позовній заяві позивач зазначив письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с. 2-3).

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Болградського району Одеської області подала до суду заяву про те, що позов визнає в повному обсязі та просить справу розглянути у відсутності представника відповідача (а.с. 26), про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с.21,29).

За таких обставин, з урахуванням наданої позивачем та відповідачем зазначених заяв, суд вважає за можливе подальший розгляд справи проводити у відсутності позивача та відповідача без фіксації судового засідання технічними засобами на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачами пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачам відомі та зрозумілі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з довідкою виконкому Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області №1450 в погосподарській книзі вказано, що житловий будинок разом з погосподарськими будівлями за адресою вул. Курогло, 147, с. Дмитрівка Болградського району Одеської області належав ОСОБА_2 на праві приватної власності, на день його смерті, в спадковому будинку була зареєстрована та проживала ОСОБА_1 Вказане домоволодіння належало станом на 14.04.1991 року до колгоспного типу і у ньому були зареєстровані глава сімї ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_1. Заповіт не залишався (а.с. 6).

Свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 134456 зареєстровано смерть ОСОБА_2 26.02.1997 року, відповідний актовий запис №7 (а.с.4).

Як вбачається із копій свідоцтва про шлюб серії ЯС № 301444, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одружились 12.11.1949 року про що в книзі записів актів цивільного стану здійснено відповідний запис №12 (а.с. 5).

Відповідно до копії спадкової справи, наданої Одеським державним нотаріальним архівом, №1646/00 (а.с.31-45) з заявою №1706 від 05.10.2000 року про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5 діючий за дорученням ОСОБА_1 Відповідно до довідки Дмитрівського сільського голови Болградського району Одеської області від 03.03.2000 року №1450, яка міститься в матеріалах спадкової справи, підтверджено, що ОСОБА_2 до смерті був прописаний в с.Дмитрівка, по вул. Курогло, 147 проживав з дружиною ОСОБА_1 (а.с.38).

Технічний паспорт на будинок за адресою вул. Курогло, 147, с. Дмитрівка Болградського району Одеської області від 13 лютого 2008 року включає: житловий будинок, загальною площею в 52,70 кв.м., житловою площею в 32,3 кв.м., господарські будівлі та дворові споруди: кухня - літ. Б, навіс літ. В, сарай літ. Г, навіс літ. Д, Ж, кухня літ. Е, навіс літ. З, надвірні споруди - №1-3 (а.с.8-12).

Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ст. 121 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Відповідно до ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як членам колгоспного двору належало по 1/2 частиині домоволодіння розташованого по вул. Курогло, 147, с. Дмитрівка Болградського району Одеської області.

На день смерті ОСОБА_2 на 26.02.1997 року зареєстрована в будинку по вул. Курогло, 147, с. Дмитрівка Болградського району Одеської області була тільки ОСОБА_1.

Судовим розглядом було встановлено, що по своїй смерті ОСОБА_2 не залишив заповіту, а тому право на спадкування відповідно до ст.524 ЦК УРСР, який був чинним на момент зазначених правовідносин, має місце за законом.

Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1, яка успадкувала 1/2 частину жилого будинку.

Лист державного нотаріуса Болградського району Одеської області № 1675/02-17 від 5 серпня 2015 року свідчить про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул. Курогло, 147, с. Дмитрівка Болградського району Одеської області у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до п.6 Постанови ПВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, повинні вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Судовим розглядом з достовірністю встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем по закону за померлим ОСОБА_2, та володіє ? частки від вказаного будинку як член колгоспного двору, однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору вона не має можливості у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючій документ на успадковану житлову частку будинку. у звязку з чим, суд приходить до висновку, про можливість визнання за позивачем право власності на зазначені частки.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, ч.4 ст.174, ч.2 ст.197, 212, 214 ЦПК України, ст.ст.5, 328, 392 ЦК України, суд,- ,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою вул. Курогло, 147, с. Дмитрівка Болградського району Одеської області, що включає: житловий будинок, загальною площею в 52,70 кв.м., житловою площею в 32,3 кв.м., господарські будівлі та дворові споруди: кухня - літ. Б, навіс літ. В, сарай літ. Г, навіс літ. Д, Ж, кухня літ. Е, навіс літ. З, надвірні споруди - №1-3, як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, померлого 26.02.1997 року .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою вул. Курогло, 147, с. Дмитрівка Болградського району Одеської області, що включає: житловий будинок, загальною площею в 52,70 кв.м., житловою площею в 32,3 кв.м., господарські будівлі та дворові споруди: кухня - літ. Б, навіс літ. В, сарай літ. Г, навіс літ. Д, Ж, кухня літ. Е, навіс літ. З, надвірні споруди - №1-3, як членом колгоспного двору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Семаніва