Справа № 527/1838/15-ц
номер провадження 2/527/519/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10.09.2015 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді Марущак Р.М.
при секретарі - Таранець Л.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Градизька селищна рада в особі виконавчого комітету,
24 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом.
Мотивував тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1.
У цьому будинку зареєстрований він, його колишня дружина - ОСОБА_2, дочка - ОСОБА_3, 1985 р.н. та син - ОСОБА_4, 1982 р.н..
На протязі дев»яти останніх років відповідачі не проживають у названому будинку, не приймають участі в оплаті комунальних платежів, не отримують кореспонденції за вказаною адресою, їх особистих речей в будинку, а також в господарських спорудах не має. Відповідачі самі визначили собі інше місце проживання і будинком не користуються, проте, знятися з реєстрації в ньому в добровільному порядку не бажають.
Посилаючись на викладене, на порушення своїх прав власника, позивач прохав визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримував, посилаючись на підстави та обставини викладені в ньому. Пояснив, що з колишньою дружиною та донькою не спілкується 9 років. Десь з 2006 року відповідачі проживають в селищі Градизьк за іншою адресою. Він 2 роки тому зареєстрував інший шлюб. Син ОСОБА_4 фактично проживає в м. Полтава. Реєстрація відповідачів у будинку порушує його права, оскільки для оформлення субсидії він повинен подавати і відомості про доходи дочки та колишньої дружини, з якими не спілкується і не підтримує стосунків. Після розлучення донька повністю зайняла сторону матері, яка фактично спилася.
Відповідачі у судове засідання не з»явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направили. За згодою позивача справа вирішена на підставі наданих доказів (заочний розгляд) .
Представники ІІІ осіб - Градизької селищної ради в особі виконавчого комітету, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області та третя особа ОСОБА_4, у судове засідання не з"явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, заперечень на позов не надали.
Допитані у судовому засіданні, як свідки, ОСОБА_6 - далекий родич і кум позивача, ОСОБА_7 - сусідка позивача, підтвердили, що колишня дружина позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (його дочка ), десь на протязі останніх дев»яти років не проживають у його будинку.
Суд, заслухавши пояснення сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок наданих доказів, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
За ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, що підтверджено нотаріально посвідченим у виконкомі Градизької селищної ради договором дарування від 16 серпня 1991, зареєстрованим 09.09.1991 року за № 846 в книзі № 6 в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації .
З досліджених у судовому засіданні записів у домовій книзі позивача, вбачається що в житловому будинку АДРЕСА_1 з 16.04.1985 року і на даний час зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 15.04.1988 року і на даний час - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1, виданого відділом РАЦС Глобинського районного управління юстиції, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів, зроблено актовий запис № 145 від 14.09.2007 року.
Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 14 липня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, встановлено, що сторони з січня 2007 року спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, проживають за різними адресами.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом (ст. 321 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст.405 ЦК члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

За ч.2 ст.156 ЖК до членів сім»ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК, згідно яких плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно ст. 64 Житлового Кодексу України до членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки.

Ч.1 ст.158 ЖК передбачено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст.163 ЖК у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, п.7 ч.3 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім»ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім»ї.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Достовірно встановлено, що відповідачі на даний час не є членами сім»ї позивача, наймачами його будинку, що між ними та власником будинку не існує будь-яких договірних відносин з приводу користування житлом. Будучи зареєстрованими в будинку позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 більше шести місяців в ньому не проживають, будь-яких доказів поважності причин не проживання та інших доказів на спростування вказаних обставин не надали.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням. Позов ґрунтується на законі і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 71, 72, 150, 156, 158, 163 ЖК України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 316, 317, 319, 321, 379, 382, 383, 405 ЦК України, ст.ст.10,11,30,60,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення воно може бути оскаржене в загальному порядку.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ Р. М. Марущак