ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/645/15-ц
ОСОБА_1 провадження Провадження № 2/170/166/15
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 жовтня 2015 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі головуючого судді Жевнєрової Н.В., за участю секретаря Остапчук Н.В., позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Шацьк цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Світязької сільської ради Шацького району Волинської області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Світязької сільської ради Шацького району Волинської області про визнання незаконним рішення відповідача №80/4 від 08.09.2015 року «Про відміну рішення сільської ради №66/27 від 07.10.2014 року».

ОСОБА_1 обгрунтовано тим, що рішенням Світязької сільської ради Шацького району Волинської області №66/27 від 07.10.2014 року позивачу було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 0,2919 га для ведення особистого селянського господарства в с. Світязь Шацького району Волинської області на землях Світязької сільської ради, не наданих у власність чи користування: 0,1140 га по вул. Набережна, 6 та 0,1719 га в урочищі Залес.

08.10.2014 року позивач ОСОБА_2 уклав договір з ПП «Терра+» про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок, і в кінці жовтня 2014 року вказаний проект було виготовлено.

Однак начальником відділу архітектури і містобудування Шацької РДА Волинської області позивачу було відмовлено у погодженні зазначеного проекту землеустрою.

Крім того з отриманої 17.09.2015 року відповіді на звернення позивача від 10.09.2015 року до голови Світязької сільської ради Шацького району йому стало відомо, що 08.09.2015 року Світязькою сільською радою прийнято рішення №80/4 про відміну рішення сільської ради №66/27 від 07.10.2014 року, як такого, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Рішення Світязької сільської ради №80/4 від 08.09.2015 року позивач вважає незаконним і таким, що порушує його права, оскільки рішення сільської ради №66/27 від 07.10.2014 року є ненормативним правовим актом і може бути визнане незаконним лише в судовому порядку за наявності відповідних підстав. Тому позивач просить суд визнати оспорюване рішення сільської ради №80/4 від 08.09.2015 року незаконним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Конституції України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якими органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Конституцією України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59).

Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року №20-рп/2001 (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року №2-зп (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).

Закріплені у статті 144 Конституції України і статті 59 Закону України про місцеве самоврядування в Україні» норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В указаному Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25, частина четверта статті 59); рішення виконавчого комітету ради з питань, які належать до компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою, і раді належить право скасовувати акти виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень (частина дев'ята статті 59, пункт 15 частини першої статті 26). В інших положеннях Закону також визначено право ради скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни (пункт 36 частини першої статті 26, пункт 23 частини першої статті 26).

Крім того Конституція України передбачає право направляти письмові звернення або особисто звертатися до органів місцевого самоврядування, які зобов'язані розглянути звернення (стаття 40). Законом України "Про звернення громадян" встановлено право органів місцевого самоврядування скасовувати або змінювати оскаржувані рішення (абзац п'ятий частини першої статті 19).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 вказує, що системний аналіз наведених положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування. Отже, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, керуючись у своїй діяльності ними та актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Крім того у Конституції України зазначено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду (частина друга статті 144). Цьому конституційному положенню відповідають вимоги закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у частині десятій статті 59 якого визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Тому орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України.

Судом встановлено, що рішенням Світязької сільської ради Шацького району Волинської області від 28.08.2007 року №18/29 «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 в с. Світязь» ОСОБА_4 передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства в с. Світязь урочище Залес (а.с. 46). Рішення не змінено і не відмінено.

Рішенням Світязької сільської ради Шацького району Волинської області №66/27 від 07.10.2014 року позивачу було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок загальною площею 0,2919 га для ведення особистого селянського господарства в с. Світязь Шацького району Волинської області на землях Світязької сільської ради, не наданих у власність чи користування: 0,1140 га по вул. Набережна, 6 та 0,1719 га в урочищі Залес (а.с. 7).

Рішенням Світязької сільської ради Шацького району Волинської області №80/4 від 08.09.2015 року, за результатами розгляду пропозиції Світязького сільського голови, рішення Світязької сільської ради Шацького району Волинської області №66/27 від 07.10.2014 року було відмінено як таке, що суперечить вимогам чинного законодавства, у звязку з тим, що рішенням сільської ради від 28.08.2007 року №18/29 «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 в с. Світязь» йому передано у власність земельну ділянку і дане рішення не відмінено і є чинним (а.с. 9).

Представник відповідача ОСОБА_3 суду пояснив, що Світязька сільська рада Шацького району Волинської області при прийнятті оспорюваного рішення діяла в межах повноважень, наданих законом щодо скасування прийнятих рішень.

Відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способом захисту може бути, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Вирішуючи спір, суд повинен досліджувати правомірність оспорюваного рішення на момент його прийняття, в контексті прав особи, яка його оскаржує.

На підставі викладеного та досліджених доказів суд дійшов висновку, що, оскільки оспорюване позивачем рішення Світязької сільської ради Шацького району Волинської області №80/4 від 08.09.2015 року «Про відміну рішення сільської ради №66/27 від 07.10.2014 року» є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування, проти скасування якого позивач ОСОБА_2 заперечує, відповідно до відміненого сільською радою рішення №66/27 від 07.10.2014 року виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів позивача, то при скасуванні вказаного рішення Світязька сільська рада Шацького району Волинської області діяла всупереч положенням закону, тому вимога позивача про визнання незаконним даного рішення є підставною і підлягає задоволенню.

На підставі статей 15, 16, 21 Цивільного кодексу України, статей 19, 55 Конституції України, статей 42, 47, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись статтями 10, 11, 12, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 до Світязької сільської ради Шацького району Волинської області про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування задовольнити повністю.

Рішення Світязької сільської ради Шацького району Волинської області №80/4 від 08.09.2015 року «Про відміну рішення сільської ради №66/27 від 07.10.2014 року» визнати незаконним.

Стягнути із Світязької сільської ради Шацького району Волинської області на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Шацький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду виготовлено 19.10.2015 року.

Суддя Н.В.Жевнєрова