АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Демченко Е.Л., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про розірвання договору, повернення депозитного вкладу, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 17 липня 2013 року між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" був укладений договір банківського вкладу № SAMDN3387 на суму 22 059,84 грн. строком на 12 місяців та виплатою 18% річних на суму вкладу. Станом на 24 липня 2014 року на даному рахунку маються грошові кошти у розмірі 26 359,55 грн. 14 липня 2014 року він звернувся до відповідача з заявою про намір розірвати договір та отримати грошові кошти, які становлять суму вкладу та нараховані відсотки. Проте, така заява задоволена не була, грошові кошти йому не були виплачені. Просив розірвати договір № SAMDN3387 від 17 липня 2013 року, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк"; стягнути з банку на його користь грошові кошти за вказаним договором у розмірі 26 359,55 грн., суму нарахованих відсотків, а також моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки.

Вислухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що Правлінням Національного банку України 06 травня 2014 року було прийнято постанову №260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя" у зв'язку з окупацією Російською Федерацією території АР Крим. Окупаційною владою були прийняті рішення щодо припинення діяльності відокремлених підрозділів банку на території Республіки Крим. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" не може відповідати за договорами банківського вкладу, укладеними на території АР Крим до припинення її окупації. Крім того, зобов'язання за договорами з ПАТ КБ "ПриватБанк", укладеними працівниками Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", виконує автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників", за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь.

Погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Статтями 3,11 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

За змістом ст.1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Судом встановлено, що 17 липня 2013 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" був укладений договір банківського вкладу № SAMDN3387 на суму 22 059,84 грн. строком на 12 місяців та виплатою 18% річних на суму вкладу (а.с.8).

Згідно пункту 4 Договору, дія договору припиняється з виплатою вкладнику усієї суми вкладу разом з відсотками відповідно до умов договору.

Спірним Договором встановлено, що вклад оформлюється на строк 366 днів по 17.07.2014 року; на суму вкладу нараховуються відсотки - 18% річних (а.с.8 на звороті).

14 липня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" з письмовою заявою про відсутність наміру продовжувати строк дії договору №SAMDN3387 від 17 липня 2013 року, укладеного між сторонами, та намір отримати суму вкладу разом із нарахованими відсотками (а.с.9), що свідчить про припинення дії договору і відсутність правових підстав для його розірвання за ст.ст.651, 652 ЦК України.

Згідно листу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" від 30.07.2014 року, надісланому на адресу ОСОБА_2, заява останнього щодо повернення суми вкладу задоволена не була (а.с.11).

Згідно з довідкою № 15747064 від 24 липня 2014 року на рахунку ОСОБА_2, відкритому в банку за спірним договором, станом на 24 липня 2014 року наявні грошові кошти у сумі 26 359,55 грн. (а.с.10).

Таким чином, умови договору банківського вкладу №SAMDN3387 від 17.07.2013 року строк виконання якого настав та про відсутність наміру на продовження якого, відповідно до умов договору, заявив ОСОБА_2 не були виконані банком належним чином. Банк не виплатив ОСОБА_2 суму банківського вкладу та відсотків.

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вимоги позивача щодо відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., яка полягала у порушенні нормальних життєвих зв'язків і стосунків з оточуючими людьми душевних хвилюваннях, як наслідок погіршення здоров'я не можуть бути задоволені з наступних підстав:

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній або юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Між тим, умовами вказаного договору та регулюючим спірні правовідносини законодавством відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди не передбачено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, стягнувши з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу від 17.07.2013 року №SAMDN3387: банківський вклад в розмірі 22059,84 грн. та відсотки за договором у розмірі 6449,56 грн, які розраховані наступним чином:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
22059.8417.07.2013 - 02.03.201559418 %6449.56

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у справі у розмірі 285,09 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про розірвання договору, повернення депозитного вкладу, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу від 17.07.2013 року №SAMDN3387: банківський вклад в розмірі 22059,84 грн., відсотки за договором в розмірі 6449,56 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" в дохід держави судовий збір у розмірі 285,09 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: Е.Л.Демченко

О.В.Лаченкова