АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

07 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Пономарь З.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Добролюбової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства

«Універсал Банк»

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Наталія Валентинівна, про визнання недійсними кредитного договору і договору іпотеки та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору і договору іпотеки та зобов'язання вчинити невні дії / т. 1 а. с. 3-5/.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що між ним та ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал банк») був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг №BL 2050 від 21.02.2008 року.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 1400000 доларів США, в свою чергу позичальник повинен відповідно до п.1.2.1 Кредитного договору виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим Договором не пізніше 01.02.2028 року.

Пунктом 3.1 Додаткової угоди передбачено, що за користування кредитними коштами у межах встановленого строку кредитування Індивідуальної угоди встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань згідно цього кредитного договору було укладено договір іпотеки №00247 від 21.02.2008 року між ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ВАТ «Універсал Банк» (іпотекодержатель), згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення -, магазин непродовольчих товарів, загальною площею 221,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення № 15, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

В процесі виконання вищезазначеної угоди, позивач вирішив зробити власний перерахунок заборгованості і вважає що банк незаконно та не об'єктивно нараховує відсотки, які передбачалися незаконною угодою з моменту укладання кредитного договору.

За таких обставин, позивач просив суд визнати недійсним генеральний договір про надання кредитних послуг №BL 2050 від 21.02.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк»; визнати недійсним договір іпотеки від 21.02.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк»; зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., скасувати реєстраційний запис про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек від 21.02.2008 року, за реєстровим номером №879; зобов'язати приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. скасувати реєстраційний запис про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.02.2008 року, за реєстровим номером № 25 / т. 1 а. с. 3-5 /.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2014 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні його позовних вимог /т. 2 а. с. 35-38/.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2014 року суд:

-визнав недійсним договір іпотеки від 21.02.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., за реєстровим номером № 879, на нежиле приміщення, магазин непродовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_1, приміщення № 15, ХХІV, загальною площею 221,9 кв.м., у тому числі прибудова літ. а2-1, ганки літ. а, а1 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ. А-3.;

-припинив іпотеку за реєстровим номером 6639732 в Державному реєстрі іпотек, накладену на підставі договору іпотеки від 21.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк», посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., за реєстровим номером № 879, Додаткової угоди №1 від 13.04.2009 р., на нежиле приміщення, магазин непродовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_1, приміщення № 15, ХХІV, загальною площею 221,9 кв.м., у тому числі прибудова літ. а2-1, ганки літ. а, а1 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ. А-3.;

-припинив заборону за реєстровим номером 6639999 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В., за реєстровим номером №25 на нежиле приміщення, магазин непродовольчих товарів, за адресою: АДРЕСА_1, приміщення № 15, ХХІV, загальною площею 221,9 кв.м., у тому числі прибудова літ. а2-1, ганки літ. а, а1 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ. А-3. / т.2 а. с. 47-48/.

З рішенням суду від 07.08.2014 року та з додатковим рішенням від 05.09.2014 року не погодилося ПАТ «Універсал Банк» і звернулося до суду з апеляційною скаргою, де просить скасувати ці рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в цій частині воно є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також, в порядку ст.. 380 ЦПК України, відповідач просив суд здійснити поворот виконання додаткового рішення / т. 2 а. с. 58-63 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду від 07.08.2014 року та додаткове рішення від 05.09.2014 року - скасувати, ухваливши нове рішення, в силу ст. 309 ЦПК України, з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу в його позовних вимогах про визнання недійсним кредитного договору і ухвалюючи рішення від 07.08.2014 року суд першої інстанції виходив з того, що спірний кредитний договір є нікчемним, а отже підстав для визнання його недійсним не вбачається.

Однак, з такими висновками суду погодитися неможна, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам чинного матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 21.02.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг (далі Кредитний договір) та Додаткову угоду № BL2050/К-1 до нього (далі Додаткова угода) / т. 1 а. с. 6-8, 163-166, 34-37, 167-169 /.

З метою забезпечення виконання зобов'язань між ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ВАТ «Універсал Банк» (іпотекодержатель) 21.02.2008 року укладено Договір іпотеки № 00247 (далі Договір іпотеки), згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення - магазин непродовольчих товарів, загальною площею 221,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення № 15 поз. 1-6, ХХІУ, в тому числі прибудова літ.А2-1, ганки літ. а,а1 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ.А-3, яке належить іпотекодавцю на праві приватної власності / т. 1 а. с. 9-10 /.

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в цьому договорі, в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 1 400 000 доларів США, в свою чергу позичальник повинен відповідно до п. 1.2.1 Кредитного договору виконати свої зобов'язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим Договором не пізніше 01.02.2028 року.

Згідно п. 1.1.1 Кредитного договору - умови і порядок надання, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги кожної кредитної послуги в межах цього Договору оформлюється додатковою угодою до цього Договору у формі окремої індивідуальної угоди (надалі «Індивідуальна угода»), що є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 1.1.5 Кредитного договору визначено як розраховується загальна сума наданих кредитних послуг за всіма Індивідуальними угодами, а п.1.3.3 Кредитного договору визначено порядок нарахування процентів.

Пунктом 3.1 Додаткової угоди передбачено, що за користування кредитними коштами у межах встановленого строку кредитування Індивідуальною угодою встановлюється процентна ставка в розмірі 11,50 % річних, а у випадку невиконання позичальником умов викладених в п.7 Індивідуальної угоди, процентна ставка за кредитом буде змінено на 13,0 % річних (п. 8 Додаткової угоди).

Додатком № 1 до Додаткової угоди (який підписаний, як банком так і позичальником) є графік погашення кредиту, де визначено: розмір щомісячних платежів по кредиту та відсоткам; загальну суму кредиту та загальну суму кредиту з урахуванням відсотків.; ефективну процентну ставку та подорожчання кредиту. Відповідно до п. 4 Додаткової угоди - цільове призначення (мета) кредиту - поточні потреби / т. 1 а. с. 167-168 /.

Крім того, між банком та позивачем 01.04.2009 року було укладено Додаткову угоду № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2050/К-1 від 21.02.2008 року, що укладена в письмовій формі і підписана обома сторонами, де сторони визначили розмір заборгованості та її складові та змінили розміри процентної ставки в певні періоди та з урахуванням виконання чи не виконання боржником кредитних зобов'язань перед банком / т. 1 а. с. 170-174 /.

Згідно ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується вище зазначеними обставинами справи та наявними в матеріалах справи письмовими доказами, між сторонами було укладено Кредитний договір та Додаткові угоди, які укладені в письмовій формі, як того вимагає ст. ст. 639, 1054 ЦК України. Як Кредитний договір, так і Додаткові угоди підписані обома сторонами, що не оспорено жодною із сторін у відповідності до вимог чинного законодавства.

Отже, між сторонами укладено кредитний договір, який відповідає вимогам закону, зокрема ст. ст. 1054,1055 ЦК України та ст. ст. 18-19 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в їх редакціях, що були чинними на момент укладення 21.02.2008 року кредитного договору між сторонами), оскільки в спірному Кредитному договорі та Додатковій угоді до нього, які укладені 21.02.2008 року, визначені істотні умови договору, зокрема: строк дії договору, предмет договору (розмір кредиту), умови і порядок надання кредиту, розмір щомісячних платежів по кредиту та відсоткам; загальну суму кредиту та загальну суму кредиту з урахуванням відсотків.; ефективну процентну ставку та подорожчання кредиту і таке інше, а тому підстав для визнання його недійсним, в силу ст. 215 ЦК України, колегія суддів не вбачає.

Посилання ОСОБА_2 в позові на те, що Кредитний договір повинен бути визнаний недійсним, оскільки банком неправильно проводиться нарахування відсотків по кредитному договору, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ці обставини не можуть бути підставою для визнання договору недійсним, так як відсоткова ставка по договору встановлена та погоджена сторонами при укладенні договору, а правильність нарахування заборгованості по кредиту, в тому числі по відсоткам, може бути перевірена судом лише в разі звернення банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України - недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними», - нікчемні правочини, це правочини, якщо їх нікчемність встановлена законом ( ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220,ч. 1 ст.224 ЦК України тощо) та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч. 1 ст. 225 ЦК України тощо).

Визнавши кредитний договір нікчемним суд першої інстанції не навів жодної норми матеріального права або дійсні обставини, на підставі якоих він є нікчемним.

При вище викладених обставинах справи, колегія суддів приходить до висновку, що жодних підстав для визнання спірного кредитного договору нікчемним не встановлено, а тому рішення суду першої інстанції від 07.08.2014 року не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з відмовою позивачу в його позовних вимогах про визнання недійсними Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2050 від 21.02.2008 року, так як останній відповідає вимогам чинного законодавства..

Як було вище зазначено, в забезпечення виконання умов спірного Кредитного договору, між сторонами, тобто між ОСОБА_2 (іпотекодавець) та ВАТ «Універсал Банк» (нині ПАТ «Універсал Банк») (іпотекодержатель), укладено 21.02.2008 року Договір іпотеки № 00247 (далі Договір іпотеки), який посвідчено в нотаріальному порядку. Згідно умов Договору іпотеки в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення - магазин непродовольчих товарів, загальною площею 221,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення № 15 поз. 1-6, ХХІУ, в тому числі прибудова літ.А2-1, ганки літ. а,а1 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ.А-3, яке належить іпотекодавцю на праві приватної власності / т. 1 а. с. 9-10 /.

Відповідно до ст. 575 ЦК України - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно ст. 577 ЦК України договір іпотеки підлягає нотаріальному посвідченню та реєстрації іпотеки, що і було зроблено сторонами, оскільки договір посвідчено в нотаріальному порядку - нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. і зареєстровано 21.02.2008 року в реєстрі за № 879 / т. 1 а. с. 9-10 /.

Крім того, нотаріусом 21.02.2008 року, у відповідності до вимог чинного законодавства. зареєстровано відомості про іпотеку в Державному реєстрі іпотек та зареєстровано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 21.08.2009 року / т. 1 а. с. 101-117 /.

Як вбачається зі спірного Договору іпотеки він підписаний обома сторонами та посвідчений в нотаріальному порядку і цей факт ніким не оспорюється. Крім того, за змістом та формою Договору іпотеки відповідає нормам матеріального права, які були чинними на момент його укладення, зокрема, ст. ст. 572-577 ЦК України, ст. ст. 1,18 ЗУ «Про іпотеку»,

Отже, як встановлено судом апеляційної інстанції, Договір іпотеки від 21.02.2008 року укладений сторонами у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а докази, в силу ст. 60 ЦПК україни, подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Жодних належних та допустимих доказів того, що спірний Договір іпотеки підлягає визнанню недійсним позивач не надав суду, як і не зазначив про наявність таких в своєму позові.

Визнаючи недійсним спірний Договір іпотеки від 21.02.2008 року суд першої інстанції виходив з того, що цей договір є похідним від Кредитного договору, а оскільки Кредитний договір є нікчемним, то є всі підстави для визнання договору іпотеки недійсним з припиненням іпотеки та припиненням заборони відносно нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.

Однак, з такими висновками суду погодитися неможна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам чинного матеріального і процесуального права, які встановлені судом та вище зазначені в даному рішенні суду апеляційної інстанції.

Як було вище зазначено, жодних правових підстав вважати спірний Кредитний договір нікчемним у суду першої інстанції не було, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції від 07.08.2014 року підлягає скасуванню, а отже не може залишатись в силі і підлягає скасуванню додаткове рішення суду першої інстанції від 05.09.2014 року про визнання недійсним спірного Договору іпотеки з припиненням іпотеки та припиненням заборони відносно нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.

Оскільки, належних та допустимих доказів того, що спірний Договір іпотеки є недійсним позивач суду не надав, то колегія суддів вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 в цих його вимогах.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги банку знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому вона підлягає задоволенню.

Згідно ст. 380 ЦПК України - питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення суду він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Оскільки, судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції від 07.08.2014 року та додаткове рішення від 05.09.2014 року - скасовані, то є всі підстави, в силу ст. 380 ЦПК України, для вирішення питання про поворот виконання.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне,в порядку повороту виконання додаткового рішення Бабушкінського районного суду від 05.09.2014 року поновити запис про іпотеку за реєстраційним номером обтяження 6639732 в Державному реєстрі іпотек, зареєстрований 13.042009 року реєстратором - приватним нотаріусом Кучмій Н.В. Дніпропетровського міського нотаріального округу на підставі Договору іпотеки від 21.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк» (нині ПАТ «Універсал Банк»), що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. і зареєстрований в реєстрі за №879, та Додаткової угоди до договору іпотеки № 1 від 13.04.2009 року, - на нежитлове приміщення - магазин непродовольчих товарів загальною площею 221,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 приміщення № 15 поз. 1-6, ХХІУ, в тому числі прибудова літ.А2-1, ганки літ. а,а1 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ.А-3 та поновити запис про заборону відчуження за реєстраційним номером обтяження 6639999 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що зареєстрований 21.02.2008 року реєстратором - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. і зареєстровано в реєстрі за № 25 на підставі Договору іпотеки від 21 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_2. та ВАТ «Універсал Банк» (нині ПАТ «Універсал Банк»), що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. і зареєстрований в реєстрі за №879, Додаткової угоди № 1 від 13 квітня 2009 року, - на нежитлове приміщення - магазин непродовольчих товарів загальною площею 221,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 приміщення № 15 поз. 1-6, ХХІУ, в тому числі прибудова літ.А2-1, ганки літ. а,а1 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ.А-3.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2014 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2014 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в його позовних вимогах до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» і Договору іпотеки (нерухомого майна - нежитлової нерухомості) від 21 лютого 2008 року та зобов'язання вчинити певні дії.

В порядку повороту виконання додаткового рішення Бабушкінського районного суду від 05 вересня 2014 року поновити запис про іпотеку за реєстраційним номером обтяження 6639732 в Державному реєстрі іпотек, зареєстрований 13 квітня2009 року реєстратором - приватним нотаріусом Кучмій Н.В. Дніпропетровського міського нотаріального округу на підставі Договору іпотеки від 21 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (нині Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»), що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. і зареєстрований в реєстрі за №879, та Додаткової угоди до договору іпотеки № 1 від 13 квітня 2009 року, - на нежитлове приміщення - магазин непродовольчих товарів загальною площею 221,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та поновити запис про заборону відчуження за реєстраційним номером обтяження 6639999 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що зареєстрований 21 лютого 2008 року реєстратором - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. і зареєстровано в реєстрі за № 25 на підставі Договору іпотеки від 21 лютого 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (нині Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»), що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. і зареєстрований в реєстрі за №879, Додаткової угоди № 1 від 13 квітня 2009 року, - на нежитлове приміщення - магазин непродовольчих товарів загальною площею 221,9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 приміщення № 15 поз. 1-6, ХХІУ, в тому числі прибудова літ.А2-1, ганки літ. а,а1 на першому поверсі та у підвалі житлового будинку літ.А-3.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: