АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2647/15-ц 22-ц/774/1953/К/15
Справа № 212/2647/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1953/К/15 ОСОБА_1
Категорія 27(4) Доповідач Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 16.07.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNH4КР30360163, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3439,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням ОСОБА_2 умов вищевказаного кредитного договору утворилась заборгованість, яка станом на 03.04.2015 року становить 27893,91 грн., з яких: 1236,56 грн. заборгованість за кредитом; 7929,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 18728,22 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2011 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту в сумі 4755,67 грн. з яких: заборгованість за кредитом 1236,56 грн.; заборгованість за процентами 2569,87 грн., заборгованість з пені 949,24 грн.

На підставі наведеного, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у звязку з порушенням умов виконання зобовязання у розмірі 23138, 24 грн. та судовий з бір у розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2015 року в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку та стягнення судових витрат.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до якого зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Зазначає, що правовідносини між сторонами не припинилися, що не позбавляє Банк права нараховувати заборгованість згідно договору та отримання таких сум, а також вказує, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Вважає, що судом першої інстанції не досліджено умови укладеного кредитного договору та розрахунок заборгованості, які є належними та допустимими доказами.

На думку апелянта, суд встановивши факт порушення умов кредитного договору та виникнення у відповідача заборгованості перед банком, безпідставно відмовив позивачу у стягнення штрафних санкцій за порушення кредитних зобовязань, застосування яких було передбачено договором.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з підстав, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16.07.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № DNH4КР30360163, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3439,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 7-8).

Відповідно до п. 1.2. договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця у період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 327,65 грн. для погашення заборгованості за даним Договором, яка складається із заборгованості за кредитом та відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно кредитного договору.

Пунктом 3.10. Договору передбачено, що при порушенні позичальником зобовязань, передбачених договором, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки.

Як вбачається із доданого до позову розрахунку, у звязку із подальшим невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань по кредитному договору, утворилась заборгованість, яка станом на 03 квітня 2015 року становить 27893,91 грн., з яких: 1236,56 грн. заборгованість за кредитом; 7929,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 18728,22 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором ( а.с. 6).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Одним із загальних принципів законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє підтвердження у положеннях ст. 627 ЦК України, і передбачає вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що, оскільки закінчився строк дії Кредитного договору та апеляційним судом 15.09.2011 року ухвалене рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, - нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору, законом не передбачено та правовідносини сторін припинились.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду, з огляду на наступне.

Як вбачається з рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2011 року, при розгляді апеляційної скарги ПАТ «КБ «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010 року по справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, частково задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» та стягнуто на його користь з ОСОБА_2 заборгованість за договором кредиту № DNH4КР30360163 від 16.07.2005 року в сумі 4755,67 грн. з яких: заборгованість за кредитом 1236,56 грн.; заборгованість за процентами 2569,87 грн., заборгованість з пені 949,24 грн. (а.с. 4-5).

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку, пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує відсотки за його користуванням в розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною 1 ст. 624 ЦК України передбачено, що якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

З наданого Банком апеляційному суду уточненого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачем не погашена заборгованість за кредитом, а також не сплачуються відсотки та пеня (а.с. 66-69), а тому, на думку колегії, зобовязання відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором № DNH4КР30360163 від 16.07.2005 року не є припиненим та погоджується в цій частині з доводами апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, який з посиланням на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області та закінчення строку дії кредитного договору 14.07.2006 року, дійшов висновку про припинення правовідносин сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі. Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог.

Колегія вважає, що позовні вимоги щодо наявності заборгованості у звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором № DNH4КР30360163 від 16.07.2005 року, яка підлягає стягненню з відповідача Банком доведені, але підлягають частковому задоволенню, а саме: не підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1236, 56 грн., оскільки стягнута рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2011 року та, з урахуванням зазначеного рішення та уточненого розрахунку (а.с. 66-69), підлягає стягненню заборгованість про процентам за користування кредитом в розмірі 5359,26 грн. (7929,13 грн. 2569,87 грн.) а також пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором за період з 27.04.2008 року по 27.04.2009 року в розмірі 969,15 грн.

Таким чином, висновок суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог з підстав припинення правовідносин є помилковим, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову і стягненню з відповідача на користь позивача в порядку заборгованості за кредитним договором № DNH4КР30360163 від 16.07.2005 року станом на 04 квітня 2015 року, яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом 5359,26 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 969, 15 грн. а всього 6328, 41 грн.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 365 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4КР30360163 від 16.07.2005 року, яка станом на 03.04.2015 року становить 6328 (шість тисяч триста двадцять вісім) грн. 41 коп., з яких: 5359,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 969,15 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_4