АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1832/15 Справа № 171/2224/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Хоруженко Н. В. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про нецільове витрачання аліментів на утримання дитини та внесення аліментів на утримання дитини на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про нецільове витрачання аліментів на утримання дитини та внесення аліментів на утримання дитини на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України(а.с.2).

Позивач зазначав, що з відповідачкою зареєстрував шлюб 04.02.2002 року, який розірвано рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2011 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю ОСОБА_3

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2012 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, здійснює нецільове витрачання аліментів, позивач просив на підставі ст.ст.179,186 СК України ухвалити рішення про внесення стягнутих з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.40-41).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.46-48).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.

Відповідно до ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2002 року, який розірвано рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2011 року(а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2012 року з ОСОБА_2 на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.9).

Як видно із справи, обгрунтовуючи позов, ОСОБА_2 посилався на те, що мати дитини ОСОБА_3, на користь якої з нього стягнуті аліменти, веде аморальний спосіб життя, здійснює нецільове витрачання аліментів, у зв'язку з чим просив задовольнити позов на підставі ст.ст.179,186 СК України(а.с.2).

Разом з тим, доказів в розумінні ст.57,58 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно нецільового витрачання матір'ю дитини аліментів, які стягнуті з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, не надав. В той час, як згідно ст.60 ЦПК України саме сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами нецільове витрачання ОСОБА_3 аліментів, суд прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи ОСОБА_2 про те, що мати дитини ОСОБА_3(ОСОБА_3) веде аморальний спосіб життя, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, не можуть бути взяті до уваги та бути підставою для скасування судового рішення, оскількі зазначені обставини самі по собі не свідчать про нецільове витрачання останньою аліментів.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права безпідставні. Рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-