Справа № 381/1826/13 Головуючий у І інстанції Бутенко В.О.
Провадження № 22-ц/780/3305/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 20 14.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.О.,

При секретарі - Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача про звернення стягнення, посилаючись на те, що 31 березня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та третьою особою по справі ОСОБА_3 був укладений договір про іпотечний кредит № KIF0GI, за яким останній отримав кредит в розмірі 110 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 31 березня 2018 року.

Згідно умов зазначеного договору, погашення заборгованості необхідно здійснювати щомісячно, надаючи банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом, комісії та інших витрат.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав ОСОБА_3 кредит у розмірі передбаченому умовами кредитного договору.

06 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № KIF0GI від 31 березня 2008 року.

Відповідно до зазначеної додаткової угоди - станом на 06 серпня 2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит № KIF0GI від 31 березня 2008 року складає 23 441,05 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 31 березня 2018 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором про іпотечний кредит № KIF0GI від 31 березня 2008 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідач ОСОБА_2 01 квітня 2008 року уклали договір іпотеки, згідно з яким, відповідач надала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

За зазначеним договором іпотеки, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням за рахунок предмета іпотеки, зокрема шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 157434 грн.

У зв'язку з порушеннями ОСОБА_3 зобов'язань за договором про іпотечний кредит № KIF0GI від 31 березня 2008 року, утворилася заборгованість за вище вказаним договором, яка, станом на 13 серпня 2012 року становить 49 680,26 доларів США, що складається з 22 892,46 доларів США - заборгованість за кредитом; 10266,03 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2200,84 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1 925,40 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 долар США - штраф (фіксована частина) відповідно до договору; 2 364,24 доларів США - штраф (процентна складова) відповідно до договору.

Враховуючи викладені обставини, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № KIF0GI від 31 березня 2008 року звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правоустановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємтсвах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ «КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року, ухвалити по справі нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права в оскаржуваному рішенні не відображені всі обов'язкові обставини, визначені Законом України «Про іпотеку», при розгляді позовів пов'язаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року в частині звернення стягнення на іпотечне майно скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про асткове задоволення ПАТ «КБ «ПриватБанк» позовних вимог, в задоволенні решти цих позовних вимог відмовити, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року зупинити виконання рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року до закінчення дії вказаного мораторію, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі 3 540,90 грн., в решті, заочне рішення Фастівського

міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 березня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та третьою особою ОСОБА_3 укладений договір про іпотечний кредит № KIF0GI, за яким останній, отримав кредит в розмірі 110 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 31 березня 2018 року.

06 серпня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № KIF0GI від 31 березня 2008 року.

Відповідно до зазначеної додаткової угоди - станом на 06 серпня 2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит № KIF0GI від 31 березня 2008 року складає 23 441,05 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 31 березня 2018 року.

Пунктом 5.1, 8.4 додаткової угоди передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує

пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення, але не менше 1 грн.

Згідно до п. 5.3 додаткової угоди при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Банк свої зобов'язання за договором виконав, проте з моменту видачі кредиту, позичальник постійно порушував умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в загальній сумі 49 680,26 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 396 945,24 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 22 892,46 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 10 266,03 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 2 200,84 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 11 925,40 доларів США; штраф (фіксована частина) - 31,29 долар США; штраф (процентна складова) - 2 364,24 доларів США, що підтверджено розрахунком заборгованостті.

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит № GI від 31 березня 2008 року, ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідач ОСОБА_2 01 квітня 2008 року уклали договір іпотеки, згідно з яким, остання надала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

За вказаним договором іпотеки, у разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням за рахунок предмета іпотеки, зокрема шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 157434 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1статті 35 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання не менш ніж у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Частина 2 вказаної статті говорить, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку

Статті 572, 575, 589, 591 ЦК України встановлюють, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу застави, кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості по договору про іпотечний кредит № KIF0G000000701 від 31 березня 2008 року, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 зобов'язання за укладеними ними договорами не виконують, тому є законні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором.

Проте, колегія суддів не може погодитись із способом реалізації предмета іпотеки, який застосований Фастівським міськрайонним судом Київської області, так як продаж предмета іпотеки іпотекодержателем від імені іпотекодавця, не передбачений ні договором іпотеки, ні ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 4.3 договору іпотеки передбачено, що даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору, шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів також не погоджується з тим, що резолютивна частина заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року не відповідає вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

В рішенні суду першої інстанції не вказано складових заборгованості, що підлягає сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опису

нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Тому, заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року в частині задоволення позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору необхідно скасувати, ухвалити по справі нове рішення про їх часткове задоволення, відповідно до умов іпотечного договору від 01 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п. 1 ст. 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, відповідно до ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки, відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м. для квартири, та 250 кв. м. для житлового будинку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії вказаного Закону.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25 березня 2015 року по справі № 6-44цс15.

Враховуючи те, що за наявності загальних правових підстав для примусового звернення стягнення на належне відповідачу іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, таке стягнення підлягає зупиненню, в порядку, встановленому ст. 217 ЦПК України, на час дії вище вказаного Закону.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

В ст. 39 Закону України «Про іпотеку» вказано, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі винести рішення про виселення мешканців.

В ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Частинами 2-3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

За правилами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою про усунення порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору.

В матеріалах цивільної справи знаходиться така вимога, яка направлена позивачем, відповідачці ОСОБА_2, та третій особі у справі ОСОБА_3 Проте, відсутні докази про її отримання вказаними особами.

Виходячи із аналізу наведених правових норм, колегія суддів приходить до висновку про відмову ПАТ «КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог в частині виселення з спірної іпотечної квартири ОСОБА_2

Враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе стягнути на користь ПАТ «КБ ПриватБанк» з ОСОБА_2 понесені банком судові витрати.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2013 року про звернення стягнення скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк».

В рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № KIF0GI від 31 березня 2008 року в сумі 49 680,26 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 396 945,24 грн., що складається з 22 892,46 доларів США - заборгованість за кредитом; 10 266,03 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 200,84 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1 925,40 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 долар США - штраф (фіксована частина) відповідно до договору; 2 364,24 доларів США - штраф (процентна складова) відповідно до договору, звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, заставна вартість якої на день укладення договору іпотеки від 01 квітня 2008 року за згодою сторін становить 157 434,00 грн., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої в квартирі АДРЕСА_1, шляхом продажу предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «ПриватБанк», з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, за ціною, встановленою незалежним суб'єктом оціночної діяльності, не нижчою за ціну на час продажу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 07 червня 2014 року, зупинити виконання рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення дії вказаного мораторію.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 3 540,90 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: