Справа № 125/3120/14-ц Провадження № 22-ц/772/1102/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Медяного В.М., Оніщука В.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділу Дерземагенства у Барському районі, Барської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про скасування рішення та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку,-

за апеляційними скаргами Барської районної державної адміністрації Вінницької області, представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 та Відділу Дерземагенства у Барському районі на рішення Барського районного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до Відділу Дерземагенства у Барському районі, Барської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про скасування рішення та визнання державного акта на право власності на земельну ділянку.

Просила суд визнати недійсним та скасувати, у частині передачі у власність земельної ділянки та видачі державного акта для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2, розпорядження Барської РДА від 08.11.11 №664 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність групі громадян для ведення особистого селянського господарства на території Чемериської сільської ради"; виключити ОСОБА_2 зі списку громадян, яким відведено земельні ділянки у власність і який є додатком до зазначеного Розпорядження Барської РДА від 08.11.11 №664; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,66 га, що розташована на території Чемериської сільської ради Барського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, серія ЯМ №425189 на ім'я ОСОБА_2; відшкодувати моральну шкоду у сумі 6000 грн.; стягнути витрати на правову допомогу у сумі 2923,20 грн., судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано, у частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 1,6600 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Чемериської сільської ради Барського району Вінницької області, та видачі державного акта на право власності на земельну ділянку, розпорядження Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 08.11.11 р. №664 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність групі громадян для ведення особистого селянського господарства на території Чемериської сільської ради».

Виключено ОСОБА_2 зі списку громадян, яким відведено земельні ділянки у власність і який є додатком до Розпорядження Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 08.11.11 р. №664.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,6600 га, що розташована на території Чемериської сільської ради Барського району Вінницької області з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, серії ЯМ №425189, реєстраційний №02638 виданий 04.07.12 р. на ім'я ОСОБА_2

В задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 6000 грн. - відмовлено.

Стягнуто солідарно з Відділу Держземагентства у Барському районі Вінницької області, Барської районної державної адміністрації Вінницької області, ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у сумі 2923,20 грн. та 243,60 судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Барська районна державна адміністрація Вінницької області, представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 та відділ Дерземагенства у Барському районі подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Барська районна державна адміністрація Вінницької області та відділ Дерземагенства у Барському районі просили рішення суду від 30 січня 2015 року в частині стягнення з них витрат на правову допомогу та судового збору скасувати і в цій частині відмовити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 просила рішення Барського районного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що прийняті розпорядження та державний акт про право власності на землю на імя ОСОБА_2, прийняті з порушенням законодавства і прав позивача, оскільки земельна ділянка відповідача накладається на земельну ділянку ОСОБА_7. Також, передаючи у власність земельну ділянку відповідачу, неправомірно змінено цільове призначення землі призначеної для товарного сільгоспвиробництва.

З вказаними висновками суду слід погодитись, однак суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2923,20 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн., а тому у цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину від 16.07.2009 року успадкувала земельну частку (пай) площею 1,81 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Чемериської сільської ради Барського району Вінницької області по КСП "Чкалова" (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0494250 від 23.02.1998 року) та земельну частку (пай) площею 1,81 га в умовних кадастрових одиницях без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Чемериської сільської ради Барського району Вінницької області по КСП "Чкалова" (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0494151 від 23.02.1998 року) (а.с.11).

Вказані земельні ділянки перейшли у власність батьків позивача, які були членами КСП "Чкалова" та мали право на отримання земельної частки (паю), згідно плану викопіювання розпайованих земель. Кожному пайовику було присвоєно номер земельної ділянки, яка конкретно визначена на плані. Технічну документацію у 1997 році розробив Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на підставі договору № 561 від 04.01.1997 року. Відповідно його повідомлення №401 від 28.01.2015 року, ним проведено польові вишукування щодо визначення меж земельних часток та їх прив'язки до геодезичної системи координат 1963 року. Було визначено конфігурації ділянок та їх розміщення на земельних масивах КСП ім. Чкалова та складено карту з проектом поділу земельних масивів на земельні частки (паї).

Розпорядженням Барської РДА № 18-1 від 23.01.1998 року прийнято рішення видати сертифікати на земельну частку (пай) (а.с.83).

Розпорядженням Барської РДА №57 від 27.01.2003 року затверджено технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів на території Чемериської сільради. У додатку зазначено список осіб, власників сертифікатів, спадкоємцям яких потрібно видати державні акти із зазначенням конкретного номеру земельної ділянки (а.с.10).

Земельні ділянки, які успадкувала позивач, мали конкретний номер, площу та місцезнаходження.

Розпорядженням Барської РДА №850 від 22.12.2011 року прийнято рішення про видачу позивачу ОСОБА_4 державного акта на право власності на земельну ділянку її померлої матері, площею 1,6263 га, яка мала 98.

Позивач виготовила у Вінницькому науково-дослідному інституті землеустрою технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні частки (паї) згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, (договір від 07.06.12 № 4944), та 02.07.13 подала необхідні документи до Відділу Держземагентства у Барському районі Вінницької області із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру та отримання відповідного витягу про державну реєстрацію земельної ділянки (а.с.15-19).

Відповідно до рішення №РВ-013 від 02.07.2013 р., позивач отримала відмову у внесенні відомостей до державного земельного кадастру у зв'язку із тим, що земельна ділянка, яку вона хоче оформити, на 27,7377 % накладається на земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер :01:002:0025 і яка належить ОСОБА_2 (а.с.20).

На підставі розпорядження Барської РДА від 23.03.2011 № 132 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чемериської сільської ради Барського району Вінницької області» ОСОБА_2 було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, який в подальшому, на підставі розпорядження Барської районної державної адміністрації від 08.11.2011 № 664 було затверджено та передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 1,6600 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Чемериської сільської ради Барського району, за межами населеного пункту, та видано Державний акт на право власності на землю серії ЯМ №425189 (а.с.61).

Відповідно до п. 12 Перехідних положень ЗКУ, у редакції діючій на момент ухвалення розпоряджень Барською РДА щодо затвердження землеустрою, розпорядження землями за межами населених пунктів покладалось на районні державні адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи, на час прийняття розпорядження від 08.11.2011 №664 про затвердження та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки та видачі Державного акта на право власності на землю, Барській районній державній адміністрації було відомо про видані нею раніше розпорядження № 57 від 27.01.2003 року про затвердження технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів на території Чемериської сільради, та розпорядження №850 від 22.12.2011 року про видачу ОСОБА_4 державного акту на право власності на земельну ділянку її померлої матері, площею 1,6263 га, яка мала №98.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення Барської РДА суперечать приписам закону, зокрема ч. 1 ст. 154 ЗК України, який вказує, що органи влади та місцевого самоврядування без рішень суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою.

Крім того, обов'язковою умовою проекту землеустрою є план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки. Згідно п. Б ч. 2ст. 198 ЗК України кадастровий план виготовляється в результаті вчинення певних дій - кадастрової зйомки яка включає, в тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Таким чином, погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов'язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід'ємною частиною проекту землеустрою.

Судом першої інстанції вірно встановлено факт порушення вимог земельного законодавства при підготовці технічної документації відповідачем ФОП «Мельник Геннадій Анатолійович», які призвели до прийняття Барською районною державною адміністрацією незаконного розпорядження, яке стало підставою для внесення до бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру та видачі державного акта ОСОБА_2

Крім цього, Барська РДА у своїх зазначених вище розпорядженнях, щодо видачі дозволу на виготовлення державного акта на успадковані ділянки позивача, правомірно зазначила цільове призначення - для товарного сільськогосподарського виробництва.

Однак як встановлено матеріалами справи, видаючи розпорядження від 08.11.2011 р. №664 Барська РДА затвердила та передала у власність ОСОБА_2 земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка частково розташована на земельному масиві, призначеному для ведення сільськогосподарського товарного виробництва.

Колегія суддів погоджується, що Барська РДА, передаючи у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, неправомірно змінила цільове призначення землі призначеної для товарного сільгоспвиробництва, оскільки така зміна заборонена законом. Видача землі для ОСГ здійснюється за рахунок іншої категорії земель з іншим цільовим призначенням.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28.09.2015 року по справі призначалась судова земельно-технічна експертиза.

На підставі висновку судової земельно-технічної експертизи №853 від 11.12.2015 року, що проведена ТОВ «Експертно-юридична фірма ОСОБА_3», встановлено, що земельна ділянка, яка належить на праві власності ОСОБА_2, яка розташована на території Чемериської сільської ради Барського району, за межами населеного пункту, площею 1,6600 га кадастровий номер :01:002:0025, накладається на земельні ділянки (пай) №98 та 99 власником яких є ОСОБА_4. Площа накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку (пай) №98 ОСОБА_4 становить 0,4511 га. Площа накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку (пай) №99 ОСОБА_4 становить 0,5193 га.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно враховано ряд обставин, а саме що прийняті розпорядження та державний акт про право власності на землю на імя ОСОБА_2, прийняті з порушенням законодавства і прав позивача, оскільки земельна ділянка відповідача накладається на земельну ділянку ОСОБА_7. що також підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи №853 від 11.12.2015 року. Також, передаючи у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, Барською РДА неправомірно змінено цільове призначення землі призначеної для ведення товарного сільгоспвиробництва, а тому права позивача підлягають захисту.

При таких обставинах, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, щодо задоволення позову в частині визнання недійсним та скасованні розпорядження Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 08.11.11 р. №664 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність групі громадян для ведення особистого селянського господарства на території Чемериської сільської ради», виключенню ОСОБА_2 зі списку громадян, яким відведено земельні ділянки у власність і який є додатком до Розпорядження Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 08.11.11 р. №664 визнанню недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку площею 1,6600 га.

Правомірно судом першої інстанції відмовлено у стягненні моральної шкоди.

Однак, доводи апеляційної скарги Барської РДА, представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 та відділу Дерземагенства у Барському районі в частині розподілу судових витрат, спростовують висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно з ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до cт.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З аналізу зазначених норм вбачається, що витрати пов'язані з оплатою правової допомоги відшкодовується іншою стороною, коли особа є адвокатом або фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги та документально підтверджується.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 21.10.2014 року уклала договір послуг з ФОП ОСОБА_8 (т.1 а.с.23), однак матеріали справи не містять доказів того чи є ФОП ОСОБА_8 фахівцем у галузі права, а також відсутні копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги. За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2923,20 грн., а тому у цій частині слід відмовити.

Крім того, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо солідарного стягнення витрат по оплаті судового збору з усіх відповідачів.

Пунктом 35,36 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 роз'яснено, що Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Оскільки, як встановлено судом, ФОП ОСОБА_5 при підготовці технічної документації порушив вимоги земельного законодавства, що стало підставою для видачі оскаржуваного державного акта ОСОБА_2, а тому судовий збір слід стягувати саме з них пропорційно.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України та п.35, 36 роз'яснень Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви в розмірі 243,60 грн. слід стягнути з відповідачів ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 порівно, тобто по 121,80 грн. (243,60грн.:2 =121,80грн.).

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 307, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Барської районної державної адміністрації Вінницької області та відділу Дерземагенства у Барському районі задовольнити, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 30 січня 2015 року в частині стягнення витрат на правову допомогу та витрат по оплаті судового збору скасувати. Ухвалити у цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 в солідарному стягненні з Відділу Держземагентства у Барському районі Вінницької області, Барської районної державної адміністрації Вінницької області, ФОП «Мельника Геннадія Анатолійовича» та ОСОБА_2 на її користь витрат на правову допомогу у сумі 2923,20 грн.

Стягнути з ФОП «Мельника Геннадія Анатолійовича» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по оплаті судового збору з кожного по 121,80 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_9

Судді: підписи ОСОБА_10

ОСОБА_11

З оригіналом вірно: ОСОБА_9