Справа №359/5945/15-ц
Провадження №2/359/1837/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрун-товує його тим, що 20 липня 1991 року сторони уклали шлюб. Позивач не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

ОСОБА_2 визнає позов та не заперечує проти його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов до вис-новку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 20 липня 1991 року між сторонами був укладений шлюб, зареєс-трований виконкомом Вороньківської сільської ради Бориспільського району, про що був зроблений запис №14. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-БК №357725 від 20 липня 1991 року (а.с.7).

7 квітня 1992 року у сторін народилась дочка ОСОБА_3 Ця обставина підтверд-жується копією свідоцтва про народження дитини серії VII-БК №452019 від 2 червня 1992 року (а.с.6).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтує-ться на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН.

Встановлено, що позивач не бажає жити однією сім`єю з ОСОБА_2 Збережен-ня шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування ОСОБА_1 до шлюбу з відпо-відачем не допускається.

З огляду на ці обставини суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допусти-мо розірвати.

Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстра-цією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Враховуючи ту обставину, щопісля розірвання шлюбу ОСОБА_1 бажає відно-вити своє дошлюбне прізвище Майко, суд приходить до висновку про задоволення цієї вимоги.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позива-чеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копі-йок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.1). Предявлений нею позов задоволе-ний в повному обсязі.

З огляду на ці обставини суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 20 липня 1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зареєстрований у виконавчому комітеті Вороньків-ської сільської ради Бориспільського району, про що був зроблений запис №14, розірва-ти.

Відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_1 Майко.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шля-хом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_5