АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 213/2245/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2166/К/15 Макарова Т.Ю.
Категорія - 26 ( І ) Доповідач Митрофанова Л.В
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Бондар Я.М., Савіної Г.О.

при секретарі: Голуб О.О.

за участю: представника Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" - Дарій Лілії Миколаївни;

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 01 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача-Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПАТ «ПівдГЗК») і просив стягнути 100 000 грн. з ВАТ «ПівдГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв'язку з втратою професійної працездатності в розмірі 20 % внаслідок професійного захворювання на виробництві.

Ухвалою суду від 20 липня 2015 року в якості 3-ї особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Рішенням суду від 01.09.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ВАТ «ПівдГЗК» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки відшкодування моральної шкоди це не обов'язок роботодавця. Суд не обґрунтовано дійшов висновку про спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я, оскільки моральні страждання позивача ним не доведені. Позивачем не надано доказів протиправності дій відповідача в спричиненні йому моральної шкоди. При укладанні трудового договору і в процесі трудової діяльності відповідач не приховував шкідливість технологічного процесу, про що позивач був обізнаний, а тому підприємство не може нести відповідальність. Суд безпідставно стягнув моральну шкоду посилаючись на ст. 237-1 КЗпП України.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах протягом тривалого часу, що стало причиною професійного захворювання позивача, яке потягло за собою, як зазначено у висновку МСЕК від 27.04.2015 року, втрату працездатності у розмірі 20 %.

Такий висновок суду підтверджується записами в трудовій книжці позивача, Актом від 20.02.2015 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання.

Суд, встановлюючи розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн., керувався роз'ясненнями наведеними в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), а тому, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди є обґрунтованим.

Доводи представника відповідача про те, що суд не встановив факта заподіяння позивачу моральної шкоди, не врахував, що позивач добровільно працював у небезпечних умовах праці та ПАТ «ПівдГЗК» не відповідає за шкоду, яка була заподіяна позивачу, спростовуються встановленими обставинами, матеріалами справи та висновками суду, оскільки обов'язкове призначення експертизи передбачено лише у випадках, зазначених у ст. 145 ЦПК України, а згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 20.02.2015 року саме відповідач допустив порушення законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, а саме: ПАТ «ПівдГЗК» у період роботи позивача на вказаному підприємстві.

Також відповідно до п. 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК є одним із доказів, а не єдиним доказом, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого.

Крім того, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП й виходив з обов'язку відповідачів відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями

Суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь впливу шкідливих факторів на позивача інших підприємств, на яких він працював, тривалість роботи позивача на ПАТ «ПівдГЗК», конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 01 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: