Справа № 461/2785/15 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/5135/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Симець В.І.,

з участю: представника Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова Черевика Є.В., представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ЖарськогоІ.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 2015 року у справі за заявою Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова про розкриття Західним головним регіональним управлінням Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що містить банківську таємницю відносно ОСОБА_4, -

встановила:

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 2015 року у задоволені вищевказаної заяви відмовлено.

Рішення суду оскаржило Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова, просить його скасувати й ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що судом при прийняті рішення порушені норми матеріального та процесуального права. Так, зокрема, апелянт зазначає, що розкриття банківської таємниці необхідний для того, щоб з'ясувати особу, яка одержує пенсію замість особи, яка виїхала за кордон, а відтак суд прийшов до невірного висновку про те, що заявником не доведено необхідності розкриття банківської таємниці.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова Черевика Є.В. на підтримання апеляційної скарги, представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ЖарськогоІ.Р. на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 1076 ЦК банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Аналіз Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає розкриття банківської таємниці у двох формах - адміністративній, що забезпечується на вимогу компетентних осіб, зазначених у законі, безпосередньо банком і без попереднього звернення до суду та судовий - надається банком, але на вимогу суду або за рішенням суду.

Згідно зі ст. 287 ЦПК України заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

В своїй постанові № 10 від 30.09.2011 р. «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що заяви про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи подаються до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу (стаття 287 ЦПК). З урахуванням положення статті 95 ЦК, статті 2 Закону N 2121-III такі заяви можуть бути також подані й за місцезнаходженням філії, представництва, іншого структурного підрозділу цього банку, які здійснюють банківську діяльність від імені банку та обслуговують юридичну або фізичну особу.

Враховуючи, що філії, представництва чи інший структурний підрозділ банку не є юридичними особами, тому особою, яка бере участь у справі (заінтересованою особою), є банк (п. 6 постанови).

Однак, незважаючи на це, суд при розгляді справи не звернув уваги, що заінтересованою особою у справі є Західне головне регіональне управління Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», а не сам банк.

Крім того, в п. 11 вищевказаної постанови Пленуму роз'яснено, що справа про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, розглядається з повідомленням заявника, особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, та банку, крім випадку, коли задоволено клопотання заявника про розгляд справи тільки за його участі у передбачених законом випадках (п. 11).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, заявник не зазначив у заяві про особу щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, а районний суд не залучив таку до участі в справі як заінтересовану особу, та не повідомляв таку про дату, час та місце розгляду справи.

Поінформованість осіб, які беруть участь у справі, про час та місце судового розгляду, є однією із суттєвих гарантій реалізації ними права на особисту участь у процесі. З цією метою законодавець передбачив різні форми повідомлення особи про час і місце судового засідання та способи їх доставки.

Повідомлення особи - учасника справи про час та місце судових засідань має відбуватись відповідно до вимог ст.ст.74-76, ч.3 ст.415 ЦПК, оскільки однією з основних конституційних засад відправлення правосуддя та елементом справедливого й публічного судового розгляду, що гарантується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату судового засідання.

Відтак, вищенаведене є підставою для скасування рішення районного суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені вимог із наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 червня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволені вимог Управління Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий : Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.