провадження 2/201/2831/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Автогаражного кооперативу «Лоцманський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

АК «Лоцманський» 09 липня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 про стягнення збитків в вигляді заборгованості за не сплачені членські внески та судових витрат. Позивач в своєму позові посилається на те, що відповідач є власником гаражу № 775, що розташований в АК «Лоцманський», 17 грудня 2011 року за заявою відповідача його було прийнято в члени цього авто гаражного кооперативу, але з того часу відповідач не сплачує передбачені Статутом цього кооперативу членські внески, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 2265 грн., але послуги гаражного кооперативу надаються йому, членські внески нараховуються, розрахунок яких відповідачу надходить; оплати членських внесків з боку відповідача немає, внаслідок чого кооперативу завдано матеріальної шкоди, відповідачу надсилалися попередження, є заборгованість. Відповідальність за завдання збитків, скоєння цієї шкоди і заборгованість згідно з законом і Статутом кооперативу повинен нести відповідач. Вартість збитків позивача з урахуванням часу користування вказаним гаражем, членства в кооперативі з урахуванням уточнень і перерахунків на час подачі позову до суду складає 2265 грн.. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму збитків з урахуванням відсотків річних, штрафних санкцій та інфляції, а також витрати на оплату судового збору, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив; вказаним, на думку суду, позовні вимоги фактично визнала повністю, не заперечувала проти них, чим фактично не заперечував проти розгляду справи без його участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача відповідно до ст. 169 ЦПК України.

Зясувавши думку учасників спору, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що 09 березня 1988 року виконкомом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення № 67/9 про відвід виробничому об'єднанню ПМЗ земельної ділянки по провул. Садовому в м. Дніпропетровську для будівництва кооперативних гаражів. 15 березня 1988 року був створений Автогаражний кооператив «Лоцманський», який був зареєстрований згідно рішення № 230 виконкому Жовтневої районної ради м. Дніпропетровська від 15 березня 1988 року, затверджено його Статут.

Відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2007 року є власником гаражу № 775, що розташований в АК «Лоцманський», 17 грудня 2011 року за заявою відповідача його було прийнято кооперативу в члени цього авто гаражного кооперативу, але з того часу (та ще раніше) відповідач не сплачує передбачені Статутом цього кооперативу членські внески, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 2265 грн., але послуги гаражного кооперативу надаються йому, членські внески нараховуються, розрахунок яких відповідачу надходить; оплати членських внесків з боку відповідача немає, внаслідок чого кооперативу завдано матеріальної шкоди, відповідачу надсилалися попередження, є заборгованість. Відповідальність за завдання збитків, скоєння цієї шкоди і заборгованість згідно з законом і Статутом кооперативу повинен нести відповідач. Вартість збитків позивача з урахуванням часу користування вказаним гаражем, членства в кооперативі з урахуванням уточнень і перерахунків на час подачі позову до суду складає 2265 грн..

В добровільному порядку питання вирішене не було, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 2 Закону України «Про кооперацію» визначає, що членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного обєднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного обєднання.

Стаття 12 Закону України «Про кооперацію» передбачає, що основним обовязком члена кооперативу є додержання статуту кооперативу, сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Судом встановлено, що дійсно відповідач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2007 року є власником гаражу № 775, що розташований в АК «Лоцманський», 17 грудня 2011 року за заявою відповідача його було прийнято кооперативу в члени цього авто гаражного кооперативу, але з того часу (та ще раніше) відповідач не сплачує передбачені Статутом цього кооперативу членські внески, в звязку з чим виникла заборгованість в сумі 2265 грн., але послуги гаражного кооперативу надаються йому, членські внески нараховуються, розрахунок яких відповідачу надходить; оплати членських внесків з боку відповідача немає, внаслідок чого кооперативу завдано матеріальної шкоди, відповідачу надсилалися попередження, є заборгованість.

Статтею 6 Закону України «Про кооперацію» передбачено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Кооператив є юридичною особою.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про кооперацію» основними обов'язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу, виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу, виконання своїх зобов'язань перед кооперативом та сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Відповідно до підпункту 7 п. 5.2. Статуту АК «Лоцманський» члени кооперативу зобов'язані своєчасно вносити членські експлуатаційні внески. Згідно п. 6.3. Статуту АК «Лоцманський» періодичні експлуатаційні членські внески сплачуються членами кооперативу один раз у квартал протягом одного місяця кварталу. За вичерпанням місячного терміну, на затримку у виплаті внесків накладається пеня у розмірі 0.2 % від суми внеску за кожен день затримки виплати внеску.

ОСОБА_1 в порушення своїх зобов'язань перед АК «Лоцманський» фактично з 2010 року не здійснював оплати членських внесків, що підтверджується розрахунком заборгованості, що міститься в матеріалах справи

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Не може суд прийняти до уваги можливе заперечення відповідача проти позову, оскільки воно спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та обєктивно нічим не підтверджене і не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки відповідач мають право власності на вказане приміщення, вважають його своїм і тривалий час користується ним як власник, претендує на нього, є членом цього авто гаражного кооперативу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання.

За таких обставин суд вважає, що позивач довів вину відповідача в завданні збитків, згідно наданого суду розрахунку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що сторони в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, сторони могли б в передбаченому законом порядку скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі відповідачами цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього по обліку членських внесків, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань стосовно позовних вимог є припущенням.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути ОСОБА_1 на користь АК «Лоцманський» збитки в вигляді заборгованості по сплаті членських платежів в сумі 5551 грн. 70 коп., з яких: основна заборгованість - 2265 грн., пеня 1505 грн. 40 коп., 3% річних 185 грн. 03 коп. і інфляційні втрати 1596 грн. 27 коп., а також судові витрати в вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 5795 грн. 30 коп..

Таким чином обставини позовних вимог знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 22, 202, 525, 526, 527, 530, 533, 543, 610, 611, 612, 625, 1166 ЦК України, ст. ст. 2, 6, 12 Закону України «Про кооперацію», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Автогаражного кооперативу «Лоцманський» збитки в вигляді заборгованості по сплаті членських платежів в сумі 5551 грн. 70 коп., з яких: основна заборгованість - 2265 грн., пеня 1505 грн. 40 коп., 3% річних 185 грн. 03 коп. і інфляційні втрати 1596 грн. 27 коп., а також судові витрати в вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 5795 грн. 30 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -