Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Новотроїцький районний суд

Херсонської області

в складі: головуючого судді - Марківського О.В.

з участю: секретаря - Сушко Н.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Новотроїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Райффайзен Банк "ОСОБА_4" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк «ОСОБА_4» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи на те, що в період з 21.02.2006 року по 04.05.2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили розкрадання грошових коштів, а саме: ОСОБА_4 внесла в програмне забезпечення банку недостовірні відомості про начебто зняття грошових коштів клієнтом ОСОБА_1 з її рахунку. А саме:

21.02.2006 року у сумі 545 доларів США (2752,25 грн. за курсом НБУ);

13.09.2006 року у сумі 700 доларів США (3535 грн. за курсом НБУ);

21.02.2007 року у сумі 200 доларів США (1010 грн. за курсом НБУ);

04.05.2007 року на суму 500 доларів США (2525 грн. за курсом НБУ).

При цьому повторно підробивши документи на переказ які є засобами доступу до вищевказаного банківського рахунку - заяви про видачу готівки №26 від 21.02.2006 року, №54 від 13.09.2006 року, №36 від 21.02.2007 року, №166 від 04.05.2007 року, умисно вказала в них недостовірні відомості про те, що клієнт знімала зі свого рахунку грошові кошти на вказані суми, після чого ОСОБА_4 розписалась у графі «підпис отримувача» у заявах на видачу готівки замість клієнта банку, чим начебто засвідчила факт отримання останньою грошових коштів. Підробивши підпис клієнта, ОСОБА_4 зняла з його банківського рахунку грошові кошти на загальну суму 1945 доларів США (9822,25 грн. за курсом НБУ).

Незаконно заволодівши у вказаний спосіб грошовими коштами вкладника ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 привласнили їх та розтратили на власний розсуд, тим самим спричинивши вкладнику матеріальні збитки на вказану суму.

21.03.2007 року ОСОБА_4 прийняла від ОСОБА_1 4 700 грн., на підставі договору № 4 від 21.03.2007 року, поставивши в ньому відмітку про прийняття грошових коштів, однак ввірене їй чуже майно - грошові кошти, на рахунок останньої не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши їх ОСОБА_5 З метою приховування вчиненого розкрадання грошових коштів підробила документ - вищевказаний договір, шляхом внесення в нього завідомо неправдивих відомостей. Спричинивши у такий спосіб матеріальну шкоду ОСОБА_1 в сумі 4 700 грн.

Вищевказані факти встановлені судовим рішенням, а саме вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року із змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 засуджені за ст. 191 ч. 5 КК України. Суди визнали, що ці особи вчинили розкрадання коштів позивачки при виконання своїх службових (трудових) обовязків під час перебування на посадах у відповідача.

Позивачка зазначає, що втратила гроші в сумі 4700 доларів США 21.03.2007 року, а також 1945 доларів США на момент 04.05.2007 року.

Просить суд стягнути із відповідача на її користь 60 908 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, з урахуванням рівня інфляції за період, який минув з моменту викрадення її грошей працівниками відповідача та до моменту виконання судового рішення про стягнення матеріальної шкоди у вигляді втрачених вкладів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила суд задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні надав заперечення на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач вже неодноразово зверталася з аналогічними позовними заявами до суду, які були залишені без розгляду на підставі заяви позивача а також у звязку з пропуском трирічного строку позовної давності.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача, представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що вироком Чаплинського суду Херсонської області від 12.03.2012 р., який вступив в законну силу, доведено, що працівники Новотроїцького відділення Банку ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вчинили розкрадання коштів ОСОБА_1 з її рахунку в загальній сумі 1945,00 доларів СІІІА, з яких 350,00 доларів СІІІА отримала позивач, що відображено у вироці. Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, які вона надавала в суді як потерпіла, банк повернув їй розкрадені кошти в сумі 1595,00 доларів СІІІА і претензій до банку вона не має. Таким чином, враховуючи той факт, що позивач 350,00 доларів отримала сама зі свого рахунку 04.05.2006 р., про що позивач не заперечує та надавала пояснення в Чаплинському суді як потерпіла та надавала пояснення робочій комісії, що відображено в акті інвентаризації від 10.08.2007 р., відповідачем за рахунок власних коштів було повернуто 1595,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 1 від 03.09.2007 р. про перерахування позивачу 1595,00 доларів США.

Таким чином, враховуючи факт одержання позивачем 04.05.2006 р. 350,00 доларів СІІІА та перерахування банком 1595,00 доларів США меморіальним валютним ордером № 1 від 03.09.2007 р., підстави для подвійного стягнення з банку 1945,00 доларів США відсутні.

Враховуючи, що матеріальна шкода в сумі 1595,00 доларів США була сплачена позивачці банком 03.09.2007 р.. задоволення курсової різниці долару на дату подачі позову не підлягає задоволенню.

Окрім того, ОСОБА_1І просить суд стягнути з Банку 4700,00 грн. «втраченого депозиту» по договору № 4 від 21.03.2007 р., але ОСОБА_1 з Банком договір № 4 від 21.03.2007 р. не укладала, а матеріальна шкода в сумі 4700,00 грн. по вказаному в позовній заяві договору № 4 від 21.03.2007 р. спричинена не їй, а ОСОБА_7, що підтверджується договором № 4 від 21.03.2007р. та вироком суду.

До вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди має бути застосована загальна позовна давність тривалістю в три роки, яка спливла ще в 2010-2011 рр.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст. 267 ч. 3 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявляти вимогу про виконання зобовязання.

Позовна давність була перервана подачею позивачем цивільного позову в 2007-2008 рр., що підтверджується цивільним позовом, поданим позивачем в кримінальній справі.

Необхідність застосування до вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди загальної позовної давності також підтверджується і наступним.

Відповідно до ч.2 ст. 265 Цивільного кодексу України, якщо суд залишив без розгляду позов, предявлений у кримінальному процесі, час від дня предявлення позову до набрання законної сили рішенням суду, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Виходячи зі змісту ч.2 ст. 265 Цивільного кодексу України, до вимоги щодо стягнення позадоговірної матеріальної шкоди, яка завдана злочином, застосовується загальна позовна давність у три роки.

Відповідач у письмовій заяві наполягав на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності. Позивач не просив суд поновити строк звернення до суду з вказаним позовом та не навів поважних причин пропуску строку давності. Не встановлені такі причини і судом в ході розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що по аналогічному позову відповідачем ПАТ «ОСОБА_8 ОСОБА_4» своє зобовязання по рішенню Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20 листопада 2014 року перед позивачем виконано у повному обсязі, а тому є підстави для відмови у задоволенні позову.

На підставі ст. 258, 259, 261, 267, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись ст. 7, 10, 15, 16, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Райффайзен Банк "ОСОБА_4" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Новотроїцький районний суд.

Суддя О.В. Марківський