Справа № 575/143/15-ц
Провадження № 2/575/56/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 р. смт. Велика Писарівка

ОСОБА_1 районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Савєльєвої А.І.

за участю секретаря - Доценко Т.Г., Бондар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування витрат на будівництво прибудови житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 , мотивуючи свої вимоги тим, що 17 жовтня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі продажу житлового будинку №23 по вулиці Кармелюка смт.Велика Писарівка. Оплату за придбання житлового будинку здійснив позивач на сумму 11200 гривень. Упродовж 2010 року за домовленістю з відповідачем ОСОБА_3 була здійснена прибудова до будинку площею 41,7 кв.м вартістю 140337 гривень. Оскільки вартість прибудови та ремонту кровлі будинку перевищувала вартість домоволодіння, власником якого на 2010 рік був ОСОБА_3, між позивачем та останнім було досягнуто домовленості договору дарування домоволодіння разом з прибудовою або відшкодування понесених витрат в грошовому еквиваленті. ОСОБА_3 частково виконав взяті на себе зобовязання та 19 червня 2013 року уклав на користь позивача договір дарування житловоо будинку та надвірних прибудов розташований по вулиці Кармелюка №23 смт.Велика Писарівка. Однак договір дарування 21 липня 2013 року розірвано. Відповідач ОСОБА_3 зобов»язань перед позивачем не виконав, вартість понесених витрат ним на будівнитво та ремонт кровлі будинку в сумі 140337 гривень не відшкодував. ОСОБА_6ОСОБА_1 райсуду від 06 листопада 2013 року визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку і надвірних споруд по вулиці Кармелюка № 23 за ОСОБА_4. Так як частки у у спільному майні не визначені відповідачі мають рівні права на прибудову до будинку яка збудована з його будівельного матеріалу та за його рахунок тому відповідачі повинні відшкодувати йому рівні частки витрат понесених ним на побудову прибудови власниками якої вони є. В звязку з наведеним позивач просить позов задовільнити.

В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить суд задовольнити його позовні вимоги, при цьому пояснив, що 23.09.2006 року він придбав будинок по вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка у продавця ОСОБА_5 для свого сина відповідача ОСОБА_3, який на той час перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4; 13.11.2009р. здійснював газифікацію будинку; 09.06.2010р. в ПАТ КБ «ПриватБанк» взяв кредит у сумі 12 тис. грн. для встановлення системи опалювання (котел, батареї), які віддав синові відповідачеві ОСОБА_3 для проведення вказаних робіт. Після розірвання шлюбу у 2008 році між сином та невісткою (відповідачі) він запропонував синові відповідачеві ОСОБА_3 переоформити будинок на нього, договір дарування уклали 19.06.2013р. у приватного нотаріуса в м.Охтирка Сумської області, який через два дні було розірвано. Він звернувся з питання проведення експертизи до Сумського експертного бюро, але це питання не вирішено. У 2010 році отримував 80 тис.грн. компенсації за недоплачену пенсію, які витрачав на прибудову, придбавав будівельні матеріали, крім того, перевіз 7 тис.шт. кирпича, піноблок, шифер, цвяхи, пінопласт. Перед укладенням договору дарування звернулися до експерта ОСОБА_7 в м.Охтирка, він направив документи до бюро технічної експертизи, склали технічну документацію на прибудову, замовником був ОСОБА_3 Вважає, що договір дарування від 19.06.2013р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є чинним. Ці договори розірвані 21.07.2013р., рішенням ОСОБА_1 райсуду від 06.11.2013 року визнано право власності за відповідачами по ? частині за кожним. Позивач зареєстрований з 26.09.2012 року за адресою смт В.Писарівка будинок № 23 по вулиці Кармелюка, але фактично проживав в с.Дмитрівка.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що у 2006 році його батько позивач ОСОБА_2 придбав будинок по вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка, договір купівлі-продажу був оформлений на нього ОСОБА_3, на той час він з липня 2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 В серпні 2008 року шлюб розірвано і близько 1,5 року вони разом не проживали. У 2010 році він з батьком позивачем ОСОБА_2 почали будувати прибудову до будинку, гроші давав ОСОБА_2, будівельні матеріали брали з господарства в с.Дмитрівка, яке розібрали та перевезли в смт.В.Писарівка на вул.Кармелюка,23, будували люди, робили дах ОСОБА_8 з сином, за роботу розрахувався ОСОБА_2, в сумі 7-8 тис.грн. за дах, а за кладку кирпича не памятає скільки. У червні 2013 року він оформив договір дарування будинку батькові ОСОБА_2, оскільки ним сплачувалися кошти. У шлюбі на той час не перебував. Через 3 дні зателефонувала нотаріус і повідомила про розірвання договору дарування. Потім у листопаді 2013 року рішенням ОСОБА_1 райсуду визнано право власності на ? житлового будинку разом із господарськими спорудами за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Право власності на ? житлового будинку та господарських прибудов за ним не зареестровано. На даний час в суді знаходиться справа про реальний розподіл будинку.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вони з відповідачем одружилися у 2004 році. У 2006 році повернулися з м.Харків, утримували батьки, потім повернулися в с.Дмитрівка, де прожили 2 місяці, в подальшому жили кожний у своїх батьків. Домовилися та за спільні кошти придбали будинок і ремонтували, фізично працювали її брат ОСОБА_9 та невістка ОСОБА_10, людей не наймали. У 2006 році зробили косметичний ремонт, придбали водяну колонку, меблі, частину взяли у батьків. Потім у 2007 році вона вийшла на роботу в ПАТ КБ «ПриватБанк», мала гарний дохід, відповідач ОСОБА_3 навчася у школі міліції і з 2008 року працював у В.ОСОБА_11 05.08.2008 року вони з відповідачем ОСОБА_3 офіційно розлучилися через органи РАЦС. Потім через рік у 2009 році примирились і проживали без реєстрації шлюбу. В цей час в районі почалася газифікація, у 2009-2010 роках вони з відповідачем ОСОБА_3 встановили газовий стояк за 4 тис.грн. У 2010 році почали будувати прибудову, будували її наймані люди. Будівництво проводили за спільні кошти, оскільки і вона, і відповідач ОСОБА_3 мали доходи, а також допомагали як її, так і його батьки матеріально. Вона готувала для людей сніданки та обіди. Зробили також дах. Вказаної суми не було витрачено за камінь, кирпич, оскільки це були матеріали бувші у використанні. Разом з відповідачем ОСОБА_3 привозили пісок, наймали ОСОБА_12. Коли були готові стіни прибудови, здійснили газифікацію, однак до опалювального котла позивач ніякого відношення не має, так як його придбали колишній чоловік разом з її братом ОСОБА_9 у м.Харків, брат сам здійснював роботу по встановленню системи опалювання, за роботу грошей не брав. Документацією по газифікації займалася вона. У 2013 році позивач разом з відповідачем ОСОБА_3 зробили технічну документацію на прибудову. Вона звернулася до суду з позовом про розподіл майна, відповідач ОСОБА_3 до суду не зявлявся і в цей час знявся з реєстрації в смт.В.Писарівка. У суді вона дізналася про оформлений договір дарування, звернулася до відповідних органів. Вказаний договір є недійсним. Згідно рішення суду за нею визнано право власності на ? частину спірного житлового будинку та зареєстровано у державному реєстрі.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що придбали будинок по вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка, договір купівлі-продажу був оформлений на ОСОБА_3, на той час він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, надавали їм матеріальну допомогу: ОСОБА_2 отримав 80 тис.грн. як компенсацію ліквідатору аварії на Чорнобильській АЕС, крім того, мав пенсію у розмірі 5 тис.грн. Вони здійснювали газифікацію будинку, будували прибудову, помазали горище їхні дошки, їхнє дерево. У 2007 році син ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 розлучилися. Матеріально допомагали, так як думали, що вони будуть проживати разом.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що в с.Дмитрівка В.Писарівського району вони розбирали господарство, перевезли кирпич, шифер, дошки на вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка разом з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_15 та іншими. Він допомагав ОСОБА_3 як товаришу. Про розрахунок з іншими йому нічого не відомо. Він мав розмову з відповідачем ОСОБА_3 про кошти, зокрема, що його батько ОСОБА_2 отримав пенсію.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 придбав будинок синові ОСОБА_3, добудував прибудову. Він перевозив автомобілем Камаз будівельні матеріали, 2 машини піску, 1 машину піноблоку, 2 машини кирпича, а також дошки, бруски. ОСОБА_16 склав заповіт на ОСОБА_2 ОСОБА_2 давав кошти на дизпаливо. Розвантажували хлопці. З ним не розраховувались. Будували для дітей.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що його попросив ОСОБА_2 допомогти розібрати господарство в с.Дмитрівка будинок, сарай, дах розібрали, перевезли матеріали на вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка, перевозили автомобілем марки ГАЗ-3307, також привозили 2 машини піску з с.Олександрівка. Давали кошти на бензин.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що від ОСОБА_2 чув, що він купив господарство по вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка, потім він його добудовував. Він вкладав кошти. Знає це з його слів. Він особисто робив деревяний потолок на прибудову. Зробили повністю новий верх, новий шифер, нова плівка, привозив ОСОБА_2 За роботу розраховувався особисто ОСОБА_3, десь 4 тис.грн. ОСОБА_4 готувала обіди. Зі слів позивача будинок будували для дітей.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що за домовленістю з батьками відовідача №1 придбали будинок, за який розрахувався позивач. Для здійснення ремонту він надав кошти в сумі 2,5 доларів США, оскільки будинок був у недбалому стані. Допомогали дітям батьки з обох сторін. Крім того, його син виконував особисто ремонтні роботи, але плату не брав. ОСОБА_2І запропонував добудувати прибудову. На його прохання допомагав і ОСОБА_2 надав кирпич, бувший у користуванні, встановили сантехніку та газифікацію. У 2008 році донька розлучилася. У 2009 році примирились, стали проживати разом. Всі разом добудовували будинок.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що у 2006 році разом з матірю задумали знайти будинок, будинок знайшли в старому стані з пічним опаленням, весь ремонт в будинку зробив особисто. По прибудові допомагав також разом з чоловіком сестри (відповідач №2) привозив шифер, двері металеві, дошки, дермонтін та інше за кошти сестри. Для установки газової та водяного опалення разом з ОСОБА_3 іздив у м.Харків за трубами, недостатньо було коштів, знімали з картки ОСОБА_4 Зробив колонку для придбання води, особисто підвів воду в будинок, а ОСОБА_3 викопав каналізацію за кошти бувшої його дружини. Цеглу на викладення ями привозив від ОСОБА_2 На прибудову привозив шифер більше 50 листів з с.Вільне разом з відповідачем №1. За вікна розраховувалась ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснив, що восени десь 4 роки тому до його брата ОСОБА_20 звернувся батько ОСОБА_4М з проханням допомогти вкрити будинок. За цією адресою привіз його ОСОБА_3 Він працював три дні. Кошти отримав від робочих. Крім того, на прохання ОСОБА_4 робив двері деревяні, розраховувалась остання. Шифер на прибудову привозив ОСОБА_9, ОСОБА_4 готувала обіди. Все будувалося для дітей. ОСОБА_2 допомагав також.

ОСОБА_10 суду пояснила, що у 2010 році будували прибудову до будинку, допомагав її чоловік ОСОБА_9, за роботу грошей не брав. Все будувалося для сімї, кошти надавали і ОСОБА_4, і ОСОБА_2

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним; кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незаалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно зі ст.16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що з 07.08.2004 року по 05.08.2008 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано. З 01.01.2009 року по 01.03.2012 року відповідачі проживали однією сімєю, що підтверджується рішенням ОСОБА_1 районного суду Сумської області від 17.12.2012 року. Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу відповідач №2 після розірвання шлюбу має прізвище «Скоромна», а зі свідоцтва про шлюб вбачається, що вона має прізвище на даний час «Гордієнко» / Справа № 575/441/13-ц/.

Відповідач №1 ОСОБА_3 являється рідним сином позивача ОСОБА_2 (свідоцтво про народження) / Справа № 575/441/13-ц/.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_5, за дорученням ОСОБА_21 (ОСОБА_4) покупець ОСОБА_3, слідує, що ОСОБА_5 продав належний йому на праві власності будинок по вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка В.Писарівського району Сумської області, розташований на приватизованій земельній ділянці. Згідно договору купівлі-продажу будинок розташований по вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка Сумської області зареєстрований в Державному реєстрі 24.10.2006 року за ОСОБА_3 (відповідач №1) / Справа № 575/441/13-ц/.

ОСОБА_6Писарівського районного суду Сумської області від 06.11.2013 року у справі № 575/441/13-ц за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка В.Писарівського району Сумської області та на ? частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованих за тією ж адресою.

З пояснення сторін згідно договорів дарування від 19.06.2013 року житлового будинку та земельної ділянки зареєстровані за ОСОБА_2 (позивач) в Державному реєстрі 24.10.2006 року. Але 21.07.2013 року договори дарування житлового будинку та земельної ділянки по вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка В.Писарівського району Сумської області, посвідчені 19.06.2013 року, розірвано.

Позивачем ОСОБА_2 надані докази, що свідчать про його участь в придбанні, ремонті, проведенні прибудови, але, як видно з пояснень відповідачів, свідків у судовому засіданні, ОСОБА_2 допомагав в прибудові дітям відповідачам по справі, що і підтвердила у судовому засіданні ОСОБА_2 (дружина позивача), і ніяких умов і вимог на той час до відповідачів не заявляв.

Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та інші пояснили, що кошти для прибудови надавалися з обох сторін відповідачів, щоб якнайшвидше закінчити будівництво.

Як вбачається з пояснення сторін та матеріалів справи, що згоди на отримання позики відповідач №2 не давала і не визнає у судовому засіданні, і що сам відповідач №1 отримав позику в інтересах сімї, цього не підтвердив.

Крім того, видно, що при придбанні будинку під час шлюбу відповідачами було придбано за спільні кошти обох сторін бувшого подружжя та за допомогою їх батьків, родичів, їх спільною працею та надання додаткових коштів.

На час розгляду справи відповідач №1 не зареєстрував у Державному реєстрі речових прав своє право власності на частину житлового будинку по вул.Кармелюка,23 в смт.В.Писарівка В.Писарівського району Сумської області.

Із пояснення відповідачів видно, що на даний час на розгляді в суді знаходиться цивільна справа про реальний розподіл вказаного домоволодіння.

Позивач вказує на те, що прибудова споруджувалася в той час, коли відповідачі не перебували в зареєстрованому шлюбі, і він витрачав кошти на придбання будівельних матеріалів, оплату праці робітників, брав участь у будівництві особистою працею. На обгрунтування цих доводів позивач послався на видані квитанції, придбані в торгівельних організаціях, в яких зазначається, що будівельні матеріали придбані, але не вказано на чиє імя вони придбані, окрім накладних на придбання шиферу, але, як видно з пояснень свідків, шифер доставлено братом відповідача ОСОБА_4 і за допомогою інших робітників здійснювалось розвантаження шиферу за адресою: вул.Кармелюка,23 смт.В.Писарівка Сумської області, а тому суд не може взяти до уваги цей доказ.

Позивач пояснив суду, що отримав у спадщину будинок в с.Дмитрівка В.Писарівського району, який розібрав, перевіз та побудував прибудову, але на підтвердження своїх доводів не надав свідоцтво про право власності на будинок в порядку спадкування, квитанції про оплату транспортних засобів на перевезення розібраного будинку, технічний паспорт на будинок, дані про те, з якого матеріалу було збудовано спірну прибудову.

Статтею 175 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Частино 3 статті 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільної сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна норма міститься і в статті 60 Сімейного кодексу України. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності.

Суд прийшов висновку, що позивач здійснював придбання будинку та ремонтні роботи прибудови своїм дітям добровільно, допомогу надавали батьки з обох сторін і на той час жодних обговорень про повернення коштів не було, що і підтвердили у судовому засіданні сам позивач, його дружина, відповідачі та свідки. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач послався на те, що на будіництво прибудови до житлового будинку були понесені витрати на суму 140337 ривень. Але будівлі, споруди, приміщення їх частини оцінюються на підставі висновків специалістів-експертів з урахуванням ринкових цін і фактичного їх стану на день оцінки. З висновку судової будівельно технічної експертизи № 642 ринкова вартість фактично виконаних робіт з будівництва прибудови та фактично виконаних робіт з улаштування покрівлі домоволодіння разом складає 54077 гривень. Надані позивачем товарні чеки, як доказ, не відповідають дійсності. Більшість їх оформлена на відповідача ОСОБА_3, інші взагалі не вказують хто покупець товару.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Постанова Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства,

що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» містить нові рішення й розяснення щодо висвітлювальних правовідносин. У цій постанові зазначено, що участь інших осіб у будівництві жилого будинку, здіснюваного забудовником, не створює для них права власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом. Згідно зі ст.ст. 16, 17 Закону України «Про власність» таке право виникає коли будівництво велося подружжям у період шлюбу (спільна сумісна власність) або велося за рахунок спільної праці членів сімї. В такому разі будинок стає їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи, які брали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, мають право вимагати не визнання права власності на будинок (його частину), а відшкодування своїх витрат на будівництво (купівлю), якщо допомогу забудовникові (покупцю) вони надавали небезоплатно.

Позивач ОСОБА_2 не довів у судовому засіданні обставини щодо домовленості з відповідачами щодо оплатності та повернення коштів, наданих ним для будівництва, цієї обставини не підтвердили у судовому засіданні і відповідачі.

керуючись ст.ст. 10,11,27,31,60,209,212,214,215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування витрат на будівництво прибудови житлового будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через ОСОБА_1 районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 19 жовтня 2015 року.

Суддя: А.І.Савєльєва