Справа № 521/9287/15-ц
Провадження №2/521/4208/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Лукьяновій В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме 1/5 частку квартири АДРЕСА_1.

У підтвердження свої вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 2/5 частини квартири АДРЕСА_1. Позивач, як спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса від 29.05.2015 року їй було відмовлено про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частину вказаної квартири, на іншу 1/5 частину їй було видано свідоцтво.

Позивач у судовому засіданні участі не приймав, однак її представник надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача участі у судовому засіданні не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис №10164, від 08.10.2014 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/5 частини квартири АДРЕСА_1, де 1/5 частка квартири належала йому на підставі свідоцтва про право власності від 10.06.1998 року №0700, зареєстрованого в МБТІ та РОН 29.06.1998 року, та записано в реєстровій книзі під №244 стор. 14 кн. 282 пр. Друга 1/5 частина квартири належала померлому в порядку спадкування за законом після смерті його матері - ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.06.2010 року.

З спадкової справи, яка була заведена після смерті ОСОБА_2 та досліджена у судовому засіданні, вбачається, що спадкоємцями першої черги є його дружина - ОСОБА_1, та його доньки - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Позивач у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а доньки померлого, в свою чергу, звернулися з заявами про відмову від спадщини на її користь.

Однак, державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Михальовою Л.І. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.04.2015 року на 1/5 частину вищезазначеної квартири, яка належала її чоловіку на підставі свідоцтва про право власності від 10.05.1998 року №0700. На іншу 1/5 частину квартири постановою нотаріуса від 29.05.2015 року їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про право власності за законом від 22.06.2010 року не було зареєстровано як правовстановлюючий документ в МБТІ та РОН.

Так, ч. 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Право власності на спадкове майно, яке не було належним чином зареєстроване, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, вбачається, що право власності на нерухоме майно також виникає з дня вступу в законну силу рішення суду, яким визнано право власності на майно, а не з моменту державної реєстрації.

Крім того, суд враховує, що в Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року в п. 5 вказано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

А в п. 6 цього ж Пленуму прописано, що «незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна».

При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Одним з таких способів є визнання права, в тому числі і права власності.

Таким чином, на думку суду, у позивача достатньо правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 357, 1261, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 59,3 кв. м., житловою 39,3 кв. м.), яка належала ОСОБА_2, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий