Ухвала

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди.

Позивач посилався на те, що він проходив військову службу в Збройних Силах України, наказом Міністра оборони України від 08 вересня 2008 № 725 був звільнений з військової служби за станом здоров'я. 01 квітня 2012 року у результаті повторного огляду за висновками медико-соціальної експертної комісії йому була встановлена II група інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби. Від травм, отриманих під час проходження військової служби, в нього розвинулись хвороби та починаючи з 2007 року стан здоров'я погіршився. У зв'язку із погіршенням стану здоров'я він позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Значна частина пенсії, яку він отримує як інвалід II групи, витрачається на придбання ліків та оздоровлення, постійні медичні огляди, санаторне лікування. Посилаючись на наведене, просив відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 150 тис. грн, яка була завдана йому в результаті ушкодження здоров'я при виконанні обов'язків військової служби.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_3 25 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 проходив військову службу в Збройних Силах України.

Наказом Міністра оборони України від 08 вересня 2008 року № 725 ОСОБА_3 було звільнено з військової служби у запас за станом здоров'я.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 вересня 2008 року ОСОБА_3 був виключений зі списків особового складу.

Висновком МСЕК від 01 квітня 2012 року йому було встановлено другу групу інвалідності, причиною чого стала травма, пов'язана з виконанням обов'язків військової служби.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із наявності визначених ст. ст. 23, 1167 ЦК України правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Такий висновок ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідає вимогам закону.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законодавством порядку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. ст. 23, 1167 ЦК України).

Оскільки судами встановлено, що встановлена позивачу друга група інвалідності є наслідком захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, яка була заподіяна позивачу в результаті ушкодження здоров'я, суд, керуючись положенням ст. 23 ЦК України, врахував глибину фізичних страждань позивача, який втратив працездатність у результаті травми, і дотримався принципів розумності та справедливості.

Твердження відповідача про те, що чинним законодавством не передбачена відповідальність Міністерства оборони України у відшкодування моральної шкоди є помилковим.

Так, ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов'язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду

покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана