АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6571/13-ц Номер провадження 22-ц/786/2222/15Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Омельченко Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Дорош А.І.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю адвоката Гусак О.В.

Відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року

по справі за позовом Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2013 року Кредитна спілка «Аккорд» звернулася в суд з вищевказаним позовом, в якому, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов укладеного кредитного договору №П 551 оф від 17.09.2005 року щодо погашення ним кредиту, просила стягнути з ОСОБА_3 20076 грн.46 коп., в тому числі : 2924,90 грн. - залишок суми кредиту; 6904,94 грн. - проценти; 2924,90 грн. - нараховані штрафні санкції; 7319,72 грн. - інфляційна складова та 3% річних.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року позов Кредитної спілки «Аккорд» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Аккорд» (місцезнаходження м.Київ, вул. В.Ярмоли, 38, корпус 75А р/р 0260 у ПАТ КБ «Приватбанк» м.Полтава, МФО 320649, ) борг за кредитним договором №П551оф від 17 вересня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та кредитною спілкою «Аккорд» в розмірі 20 074 (двадцять тисяч сімдесят чотири) гривні 46 (сорок шість) копійок, судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

В апеляційному порядку вищевказане рішення суду оскаржив ОСОБА_3, який просив рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у зв»язку з пропуском строку позовної давності .

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які з»явилися в засідання суду апеляційної інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 17 вересня 2005 року між сторонами було укладено кредитний договір № П551 (надалі Договір) про надання кредиту в сумі 4 990 грн.00 коп. (а.с.10).

Згідно п. 2.1. Договору спілка надала ОСОБА_3 кредит у день підписання договору.

За нормами п. 2.2. Договору позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати Спілці нараховані проценти та частину кредиту в терміни та в розмірах не менше, ніж указано в рекомендованому графіку платежів (додаток № 1 до договору).

Проценти за користування кредитом нараховуються Спілкою на фактичний залишок суми кредиту, виходячи з розрахунку 0,1151 за кожний день користування кредитом (п.2.3 Договору).

Вищевказаним Договором сторони визначили, що при порушенні строків сплати кредиту Спілка має право нараховувати пеню, а позичальник зобов'язується сплатити її в розмірі 0,5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення (п. 3.2. Договору).

Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 27 травня 2013 року сума заборгованості за договором кредиту становить 20 074 грн. 46 коп., з яких : заборгованість за тілом кредиту 2 924 грн. 90 коп.; за процентами 6 904 грн. 94 коп.; заборгованість за встановленою рішенням кредитного комітету пенею - 2924 грн. 90 коп., інфляційна складова та 3% річних 7319 грн. 72 коп.(а.с.7-8).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили строк дії договору за споживчими кредитними договорами - 10 років ( розділ 4 «Інші умови» Договору та п. «е» розділу 3 Положення про кредитування членів Кредитної спілки «Аккорд»), а також строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів відповідно до додатку № 1 рекомендованого графіку платежів (а.с. 10, 180).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Таким чином, згідно умов Договору, укладеного між сторонами, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору позивач і відповідач встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно частини третьої статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку (стаття 253 ЦК України).

Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами у розмірі та в строки, визначені Договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами Договору передбачено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення (правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду України від 19.03.2014 р. у справі № 6-20цс14, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, які, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України).

Таким чином, ураховуючи, що, за умовами укладеного між сторонами по справі Договору, повернення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником щомісячними платежами згідно рекомендованого графіку, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Згідно рекомендованого графіка платежів ОСОБА_3 зобов'язувався сплачувати щомісяця визначені позивачем суми кредиту (а.с.10). Однак, з 30.09.2006 року відповідач кредит не виплачує.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Разом з тим, частиною 1 ст.259 ЦК України визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв»язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Враховуючи, що сторони досягли згоди та уклали договір, в якому передбачили, що позовна давність, установлена законом, збільшена за домовленістю сторін до 10 років відповідно до Положення про кредитування членів Кредитної спілки «Аккорд», а з позовом до суду КС «Аккорд» звернулася 27 травня 2013 року, тому місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування строку давності, про який заявив відповідач у своєму письмовому клопотанні.

Даний висновок суду повністю відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року по справі №6-144цс14, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для всіх судів України.

При цьому суд вірно стягнув з ОСОБА_3 2924 грн.90 коп. пені, врахувавши, що за весь час прострочення грошового зобов»язання за кредитом відповідачу нарахована пеня у розмірі 52940 грн.07 коп., яка, згідно витягу з протоколу №000013454 засідання кредитного комітету КС «Аккорд» від 05.04.2012 року була зменшена до суми 2924 грн.90 коп., і ця сума не перевищує розміру пені за останній рік, що передував зверненню позивача з позовними вимогами (а.с.8).

Отже, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь КС «Аккорд» заборгованості за кредитним договором в сумі 20074 грн.46 коп. є законним, обґрунтованим, постановленим з урахуванням наданих сторонами доказів, вимог чинного законодавства, тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги щодо не підписання відповідачем ОСОБА_3 Кредитного договору не заслуговують на увагу, оскільки останній не звертався до суду із зустрічним позовом про визнання цього договору недійсним.

До того ж, факт наявності кредитної заборгованості ОСОБА_3 станом на 16.05.2013 року свідчить про те, що він виконував умови Договору.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Аккорд» 229 грн.40 коп. судового збору, місцевий суд не звернув належну увагу на те, що відповідач є інвалідом другої групи безстроково та, згідно Закону України «Про судовий збір», звільнений від його сплати (а.с.200). Тому рішення суду в цій частині слід скасувати.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.1 п.2 ,309 ч.1 п.4, 314 , 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 03 червня 2015 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Аккорд» 229 грн.40 коп. судового збору.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : суддя (підпис)

Судді : (підписи)

Згідно: