АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Петренко І.О.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2004 року позивач звернувся до суду з таким позовом, в якому уточнюючи свої позовні вимоги в ході судового розгляду справи посилався на те, що ОСОБА_2 працював на посаді заступника керівника департаменту по інжинірингу будівельних проектів ГО в Департаменті з управління будівельними проектами ПАТ КБ «Приватбанк» з 17.05.2011 року на підставі наказу № Э.DN-КП-2011-1002 від 17.05.2011 року і трудового договору №1002 від 17.05.2011 року, а 20-22 квітня 2015 року за результатами позачергової перевірки документів та наявності будматеріалів на будівельній площадці «Океанмаш» по АДРЕСА_1 підготовлено зведену таблицю із зазначенням придбаних позивачем матеріалів, які ним від постачальників було отримано під звіт за довіреностями та іншими разовими документами для подальшої передачі підрядним організаціям на виконання будівельних робіт, але акти прийому-передачі матеріалів або інші документи в підтвердження подальшої передачі цих матеріалів відсутні та від підрядників було отримано відповіді про те, що матеріали ОСОБА_2 не було передано, у зв'язку з чим за такі порушення його 30.04.2015 року на підставі наказу № Э.08.0.0.0/1-6688532 від 30.04.2015 року було звільнено з роботи на підставі п. 2ст. 41 КЗпП України ( у зв'язку з втратою довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу), а банку було нанесено матеріальну шкоду у розмірі 1 730 956,39 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 1 231 931,72 грн. матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн., а в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неналежну оцінку судом доказів по справі, неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення.

Стягуюючи з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 1 231 931,72 грн. матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, суд виходив з того, що саме така шкода позивачу була спричинена винними діями відповідача під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами.

У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. Суд належним чином не з'ясував характер і суть заявлених позивних вимог, не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працював на посаді заступника керівника департаменту по інжинірингу будівельних проектів ГО в Департаменту з управління будівельними проектами ПАТ КБ «Приватбанк» з 17.05.2011 року на підставі наказу № Э.DN-КП-2011-1002 від 17.05.2011 року трудовий договір №1002 від 17.05.2011 року.

За наданими позивачем суду копіями накладних, рахунків і довіреностей ОСОБА_2 у 2014 році були отримані товарно-матеріальні цінності від постачальників за довіреностями та іншими разовими документами для подальшої передачі підрядним організаціям на виконання будівельних робіт, але акти прийому-передачі матеріалів або інші документи в підтвердження подальшої передачі цих матеріалів відсутні та згідно зведеної таблиці за результатами перевірки, що проводилася позивачем 20-22 квітня 2015 року, сума будівельних матеріалів, отриманих ОСОБА_2 від постачальників і не переданих підрядникам, складає 1 730 956,39 грн., а з відповіді ТОВ «Атлас-Енерго» № 036 від 17.04.2015 та додатків до неї вбачається, що даному підряднику були передані в роботу матеріали зазначені в зведеній таблиці за результатами проведеної перевірки, як такі, що відсутні, а саме: по видатковим накладним №Рнк/DT-0000942 від 24.01.2015 на суму 47 177,98 грн. з ПДВ (акт №24), по видатковим накладним №РН-001 від 12.02.2015 на суму 211 194,55 грн. з ПДВ (акт №27), по видатковим накладним №РН-002 від 20.02.2015 року на суму 200 630,84 грн. з ПДВ (акт №29), по видатковим накладним №Рнк/DT-0012594 від 19.08.2014, по видатковим накладним №Рнк/DT - 0012595 від 19.08.2014 року, по видатковим накладним №Рнк/DT-0012596 від 19.08.2014 (акт №4) на суму 40 021,30 грн., на загальну суму 499 024,67 грн..

За положеннями ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадку, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 1353 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

За змістом п. 7 "Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань", затвердженого Наказом Мінфіна № 879 від 02.09.2014 року, проведення інвентаризації є обов'язковим у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів) в обсязі, визначеному керівником підприємства.

Проте, в матеріалах справи відсутні дані бухгалтерського обліку або проведеної позивачем інвентаризації за результатами недостачі отриманих відповідачем товарно-матеріальних цінностей, що унеможливлює правильно визначитися з дійсним розміром заподіяної банку шкоди, а наведений такій розмір у вищезазначеній зведеній таблиці, яка до того ж не затверджена і не підписана керівником банку, є лише припущенням позивача без підтвердження відповідними бухгалтерськими документами, на чому не може ґрунтуватися рішення суду.

Крім того, надані позивачем на підтвердження підстави повної матеріальної відповідальності ОСОБА_2 довіреності на його ім'я, в порушення вимог Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої Наказом Мінфіна України № 99 від 16.05.1996 року, що діяла на час видачі відповідачу довіреностей, не мають необхідних реквізитів, зокрема, зразків підпису особи, на ім'я якої їх виписано, та підпису представників бухгалтерії, а частина довіреностей не мас переліку ТМЦ, які належить отримати по ній, і відсутня частина довіреностей, по яким отримано ТМЦ згідно з наданими видатковими накладними.

Оскільки наведені норми закону та обставини справи суд при розгляді цієї справи залишив без уваги і не врахував, дійшовши помилкового висновку про наявність достатніх підстав для відшкодування позивачеві суми матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, рішення суду, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству працівником, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: