РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Чередник В.Є.

при секретарі Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно суму боргу за розпискою в розмірі 1731496, 50 грн., що еквівалентно 135 000 доларів США станом на 11.08.2014 р. згідно офіційного курсу НБУ та судові витрати в сумі 3654 грн.

При цьому позивач посилався на те, що 20.10.2011 р. ОСОБА_2, який є давнім знайомим позивача та підтримує з ним дружні стосунки, взяв у позивача в борг суму, еквівалентну 135 000 доларів США на 2 роки для розвитку спільного з дружиною ОСОБА_3 сімейного бізнесу, про що власноруч написав у нього вдома розписку. До теперішнього часу гроші відповідач позивачу не повернув, незважаючи на його неодноразові звернення, тому позивач був вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

В ході розгляду справи позивач уточнював свої позовні вимоги заявами від 30.09.2014 р., 01.12.2014 р. та 16.02.2015 р. та остаточно просив стягнути з відповідачів суму основного боргу - 3 450 330 грн./ 135 000 доларів СШАх25, 5558, згідно курсу НБУ станом на 11.02.2015 р./ та 3% річних від простроченої суми, що передбачено ст. 625 ЦК України в сумі 146637 грн.( з листопада 2014 р. по березень 2015 р.)

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, позивач підтвердив факт передачі ним грошей та написання ОСОБА_2 20.10.2011 р. власноручно, без будь-якого примусу розписки на підтвердження отримання грошових коштів та факт неповернення до цього часу грошей в будь-якому розмірі. Крім того, вважали доводи відповідачів, викладені в письмових запереченнях безпідставними, оскільки з 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до будь-яких органів стосовно примусу ОСОБА_2 щодо написання даної розписки, не звертались, а стали вказувати на ці обставини тільки після звернення ОСОБА_1 до суду із зазначеним позовом.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились, про час та місце судового розгляду сповіщені у встановленому законом порядку, про що є розписки про отримання судових повісток.

До канцелярії суду 03.06.2015 р. надійшла телеграма ОСОБА_3 про чергове відкладення розгляду справи через знаходження відповідачів на стаціонарному лікуванні. Буд-яких документів на підтвердження знаходження відповідачів на стаціонарному лікуванні станом на день розгляду справи - суду не надано.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, будучи належним чином сповіщена про всі судові засідання, про що є розписки про отримання судових повісток - не зявилась, причин неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

17.02.2015 р. відповідачем ОСОБА_3 до суду подавались письмові заперечення, в яких вона вважала позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки на її думку позивачем взагалі не надано та не наведено будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог і особливо передачі та отримання коштів./ а.с. 146-148/

17.02.2015 р. відповідачем ОСОБА_2 до суду подавались письмові заперечення, в яких він заперечував факт отримання від ОСОБА_1 будь-яких грошей та вважав розписку підробною, тому вважав позовні вимоги безпідставними, надуманими та такими, що не підлягають задоволенню. / а.с. 155/

Крім того, 18.03.2015 р. до суду відповідачем ОСОБА_2 подавались письмові заперечення на уточнену позовну заяву, в яких заперечуючи проти отримання грошей від ОСОБА_1 відповідач посилався також на відсутність підстав для перерахування суми боргу в еквіваленті по курсу, оскільки розписка містить зазначення суми у гривнях, а також на необґрунтованість заявлення вимог про стягнення 3% річних від суми./ а.с. 170-171/

Таким чином, з огляду на те, що відповідачі надали до суду письмові заперечення проти позову, зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд розглянув цивільну справу у присутності позивача та його представника та з урахуванням усіх письмових доказів, які були долучені до матеріалів справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно тексту боргової розписки від 20.10.2011 р. ОСОБА_2, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 4/10 кв. 12 взяв в борг у ОСОБА_1, який проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2 суму 135 тисяч доларів США ( сто тридцять пять тисяч доларів США), що складає в еквіваленті ( 1 мільйон вісімдесят тисяч грн. Гроші взяв для сімейного бізнесу строком на два роки, борг поверне вчасно. Розписка написана власноручно, вірно без тиску на нього та його сімю. ОСОБА_2 20 жовтня 2011 року./ а.с. 5/.

За договором позики, відповідно до статі 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Факт передачі грошових коштів підтверджується наданим до суду оригіналом розписки відповідача ОСОБА_2 із зазначенням даних позивача та відповідача, строку повернення грошових коштів.

Відповідачами не надано суду розписки чи будь-якого іншого документу, який би підтверджував виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів.

За таких обставин, враховуючи факт знаходження оригіналу розписки у позивача, суд приходить до висновку, що відповідачем всупереч вимог ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним зобов'язання щодо повернення позики в повному обсязі.

Доводи відповідачів про неотримання грошей по вказаній розписці, заперечення проти факту написання даної розписки ОСОБА_2 суд вважає недоведеними, оскільки крім зазначення про це у своїх запереченнях, відповідачі не надали суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень.

При цьому, сам факт оспорювання в суді даної розписки судом не приймається до уваги, оскільки на час винесення рішення по даній справі дана розписка не визнана недійсною, а відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо він не визнаний судом недійсним ( оспорюваний правочин), тобто закон передбачає презумпцію правомірності правочину.

Таким чином, між сторонами у встановленій законодавством формі було укладено договір позики, за яким грошові кошти було передано відповідачу. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються відповідними положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Закінчення строку договору відповідно до частини 4 статті 631 ЦК України не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статі 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходяться в шлюб що не заперечено сторонами, та брали гроші для розвитку сімейного бізнесу, суд вважає, що вони повинні нести солідарну відповідальність за невиконання умов даного договору позики .

Згідно офіційного курсу гривні до долара США, який встановлений станом на 05.06.2015 р. дорівнює 21, 0137 за 1 долар США.

Таким чином, борг відповідачів за розпискою від 20 жовтня 2011 року складається з суми, еквівалентної 135000 доларів США, що за курсом Національного Банку України на 05.06.2015 р. складає 2 836 849, 50 грн. /два мільйони вісімсот тридцять шість тисяч вісімсот сорок девять/ грн. 50 коп.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Позивачем в уточненому позові було заявлено про стягнення з відповідачів суми боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми з листопада 2014 р. по березень 2015 р.

Враховуючи, що суд, відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, вважає вказані вимоги за зазначений період такими, що підлягають задоволенню, однак визначає суму, виходячи з офіційного курсу НБУ з листопада 2014 р. по березень 2015 р. станом на день винесення рішення та стягує з відповідачів 120549 грн.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 204, 526, 625, 631, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 / ІПН / на користь ОСОБА_1 / ІПН / борг за розпискою від 20 жовтня 2011 року в сумі, еквівалентній 135000 доларів США, що за курсом Національного Банку України на 05.06.2015 р. складає 2 836 849, 50 грн. /два мільйони вісімсот тридцять шість тисяч вісімсот сорок девять/ грн. 50 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 / ІПН / на користь ОСОБА_1 /ІПН / 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 120549 грн. /сто двадцять тисяч пятсот сорок девять грн./

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 / ІПН / на користь ОСОБА_1 / ІПН / судовий збір в розмірі 3654 грн., по 1827 грн. з кожного.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова апеляційної скарги.

Суддя -