АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Абдуллаєвій Е.Б.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: ОСОБА_3, про встановлення нікчемності правочину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Дарницький районний суд м. Києваз позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа: ОСОБА_3, про встановлення нікчемності правочину.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: ОСОБА_3, про встановлення нікчемності правочину - повернуто позивачу для подачі до належного суду. Повернуто суму сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути матеріали справи до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не застосовані норми ч. 1 ст. 114 ЦПК України, оскільки в позовній заяві Позивач просять визнати нікчемним договір про передачу прав за іпотечним договором, предметом якого є квартира, що знаходиться в Дарницькому районі м. Києва.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Унікальний номер справи: 753/15216/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13049/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 4 ч.3 ст.121 ЦПК України позовна заява повертається позивачеві у випадку, коли справа не підсудна цьому суду, та що відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням..

При цьому суд першої інстанції вважав, що в даному випадку позовна заява була подана до юридичних осіб, адреса знаходження яких територіально не відноситься до Дарницького району м. Києва.

Колегія суддів вважає необґрунтованим такий висновок суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, норми даної статті застосовуються лише до спорів з приводу створення та зміни об'єктів нерухомості, визначення правового режиму нерухомого майна, цивільного обігу нерухомості, виникнення, зміни та припинення цивільних їв та обов'язків щодо нерухомого майна.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», де в п. 42 зазначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх значення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно: про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК): про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковійвласності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК): про поділ нерухомого майна, що є успільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання звору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Договір про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року щодо якого Позивач просив суд встановити нікчемність в частині відступлення прав вимоги за іпотечним договором №2706/1008/71-605-Z-1 від 02 жовтня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» і ОСОБА_1 є правочином вчиненим щодо нерухомого майна - квартири, яка перебуває у приватній власності Позивача.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку має застосовуватися правило підсудності цивільних справ відповідно до ст. 114 ЦПК України, оскільки позивачем місце знаходження нерухомого майна підтверджено документально та надано до позовної заяви копії іпотечного договору №2706/1008/71-605-Z- 1 від 02.10.2008 р. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2015 р.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції у цій справі, як постановлену з порушенням норм процесуального права, слід скасувати, а справу направити до Дарницькогорайонного суду міста Києва для вирішення питання про прийняття.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315 та 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 серпня 2015 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: ОСОБА_3, про встановлення нікчемності правочину - направити до Дарницькогорайонного суду міста Києва для вирішення питання про прийняття.

Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: