АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/8365/15 Суддя доповідач Малінська С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого Малінської С.М.,

суддів Бровченка І.О., Піддубного Р.М.,

за участі секретаря Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що не проживав в домоволодінні, визнання дій відповідача такими, від яких позивач зазнав майнових збитків, поновлення права відповідача розпоряджатися домоволодінням на власний розсуд, зобовязання відповідача відшкодувати позивачеві завдані майнові збитки та скасування реєстрації відповідача в домоволодінні, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що не проживав в домоволодінні, визнати дії відповідача такими, від яких позивач зазнав майнових збитків, поновити право відповідача розпоряджатися домоволодінням на власний розсуд, зобовязати відповідача відшкодувати позивачеві завдані майнові збитки та скасувати реєстрацію відповідача в домоволодінні.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погодившись із вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, суд, при винесенні оскаржуваної ухвали, не врахував, крім того, майновий стан позивача.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений строк не усунув недоліки, які містилися в позовній заяві.

З даним висновком суду погодитись не можна, з наступних підстав.

Ухвалою суду від 08 вересня 2015 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки остання була не оплачена судовим збором, у задоволенні клопотання про звільнення позивача від оплати судового збору було відмовлено. До позовної заяви, також, не додані її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08 липня 2011 року №3674-VI, який набрав чинності 01 листопада 2011 року судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно Закону України №80-VIІI від 28.12.2014 року Про Державний бюджет України на 2015 рік на 2015 рік установлено мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня 1218,00 гривні. Отже, по зазначеній справі судовий збір при поданні позовної заяви складає 243 грн. 60 коп.

Як вбачається з довідки Управління пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 26.08.2015 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку та отримує пенсію за віком розмір якої складає 1000 грн. 23 коп. щомісячно. (а.с. 4), в звязку з чим оплата судового збору в зазначеному розмірі поставить позивача у скрутне матеріальне становище.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд майновий стан позивача не врахував, чим фактично обмежив передбачене Конституцією України право звернення до суду.

З огляду на це, ухвала підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2015 року -скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. В силу ст.324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді