Справа № 495/5704/15-ц
У х в а л а

Іменем України

13 серпня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярський О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Білгород-Дністровська міська рада про зобовязання провести відповідну перебудову самочинно збудованого житлового будинку відповідно до затвердженої містобудівної документації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Білгород-Дністровська міська рада про зобовязання провести відповідну перебудову самочинно збудованого житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.. Ізмаїльська, 65 відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Одночасно з позовною заявою, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2, або будь-яким іншим особам здійснювати будь-які будівельні роботи на земельних ділянках, які розташовані за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.. Ізмаїльська, 65 та за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.. Ізмаїльська, 65/2 до вирішення справи по суті.

Суддя, ознайомившись з матеріалами справи та дослідивши надані докази, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є суміжними та на своїй ділянці відповідач розпочав будівництво житлового будинку. Позивач наголошує на тому, що будівництво проводиться всупереч вимог законодавства та з порушенням існуючих державно-будівельних норм, санітарних правил та без отримання узгодження з власником суміжної земельної ділянки, зокрема з позивачем. Грубе порушення її майнових прав з боку відповідача, змусило ОСОБА_1 звернутися до суду з відповідними вимогами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006, № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення позову як заборона суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову шляхом заборони проводити відповідні дії не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Застосування заборони на вчинення певних дій здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправя сторін.

Отже, в відповідності з зазначеними нормами процесуального права у суду є всі підстави для забезпечення позову, оскільки від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, яка ґрунтується на наданих суду документах, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, нерухоме майно, правомірність будівництва якого є предметом розгляду, знаходиться у володінні відповідача по справі.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленума ВСУ від 22.12.2006, № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 (яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: АДРЕСА_1) або будь-яким іншим особам здійснювати будь-які будівельні роботи на земельних ділянках, які розташовані за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.. Ізмаїльська, 65 та за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.. Ізмаїльська, 65/2 до вирішення справи по суті.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом пяти днів з дня проголошення ухвали та подання апеляційної скарги протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя