Справа №442/7564/15-ц
Провадження №2/442/2613/2015
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
заочне

11 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом за позовом Військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної державі,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить поновити строк позовної давності для звернення до суду, стягнути з відповідача на їх користь грошові кошти в сумі 5455 грн. як відшкодування збитків та судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач був звільнений із Збройних сил України та виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 . Однак при прийомі - передачі посади, яку займав відповідач була виявлена недостача майна. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 , від 04.05.1998 р. № 139, за недбале ставлення до зберігання дорученого майна з ОСОБА_1 утримано гроші в розмірі нанесеного збитку з урахуванням кратності в сумі 5669,37 грн., тобто його було притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності.

ОСОБА_1 частково погашав наявну заборгованість та із моменту звільнення ним було сплачено 214,37 грн. Таким чином, на даний час залишилась невідшкодована шкода державі, завдана ОСОБА_1 в розмірі 5455 грн., яку він у добровільному порядку не сплачує.

На адресу начальника ВДВС Дрогобицького РУЮ та начальника Дрогобицького ВДВС Дрогобицького МУЮ неодноразово направлялися запити про хід виконання виконавчого напису №3036, від 27.10.1999 року, однак станом на даний час №3036, від 27.10.1999 року втрачено. Отримання копії у приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. є неможливим, оскільки виконавчі написи за 2000 р. знищено на підставі акту № 1 від 18.01.2010 року у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, що підтверджується листом від 27.08.2015 р. №072/01-16.

Командуванням військової частини НОМЕР_1 самотужки було з`ясовано місце реєстрації відповідача.

Оскільки стягнення державних коштів із відповідача не здійснювалось, а також у зв`язку із неможливістю отримання виконавчого напису №3036 від 27.10.1999 р. та поновлення строків пред`явлення його до виконання (ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження»), командування військової частини НОМЕР_1 змушене звернутись до суду за захистом порушених інтересів держави.

Командування військової частини НОМЕР_1 вчинило усі дії відповідно до вимог чинного законодавства з метою стягнення в дохід держави коштів з відповідача, а тому просить суд поновити строк звернення до суду, який пропущений з поважних причин.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, яку просив задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин, хоча повістки йому були направлені своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України

Матеріалами справи встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 , від 04.05.1998 року №139, прапорщика ОСОБА_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності за недостачу автомобільного майна, яке було передане під звіт в розмірі 5669, грн.. 37 коп..

За таким наказом було здійснено виконавчий напис від 17.10.1999 року №3036, який відповідно до листа приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу від 27.08.2015 року знищено, оскільки такі зберігаються лише три роки.

Також матеріалами справи встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 5455 грн., а спроби стягнути у добровільному порядку залишаються марними.

Відповідно до п. 14 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995р. слідує, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу та взуття, інвентаризаційних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10 кратному розмірі вартості цього майна.

Таким чином, загальна сума нанесеного відповідачем збитку державі становила 14 390,42 грн., який виник в результаті недбалого ставлення останнього до зберігання дорученого йому майна.

Заява про захист цивільного права або інтересу повинна бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу строку позовної давності, а про сплив такої не заявлено відповідачем, що враховуючи вимоги ст..267 ЦК України дозволяє прийняти рішення по суті предмету позову.

Суд приходить до висновку, що клопотання позивача про поновлення строку позовної давності є підставним та підлягає до задоволення, оскільки позивач звертався неодноразово до виконавчої служби про виконання виконавчого напису про стягнення заборгованості, що підтверджується письмовими доказами, які маються в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім цього, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вини у заподіянні шкоди, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово - навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Вказаним Положенням чітко передбачені умови, порядок та розмір відшкодування шкоди, випадки повної, обмеженої або підвищеної відповідальності та підстави для їх застосування.

Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.95 року №880.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позову, оскільки шкоду заподіяну державі відповідачем не відшкодовано.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, що підтверджуються платіжними дорученнями.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 257, 267, 1166 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :
Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 5455,00 грн. (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять гривень) як відшкодування заподіяних державі збитків та 1218 грн. (тисяча двісті вісімнадцять гривень) судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Івасівка А.П.