АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Мазурик О.Ф.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2015р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою,

встановила:

у квітні 2015р. позивачі звернулися до суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши відповідачу у користування кімнату, площею 19,8кв.м., а кімнату, площею 12,5кв.м., яка обладнана лоджією 3,4кв.м., виділити у їх користування, залишивши кухню, ванну, санвузол та коридор у спільному користуванні.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачі зазначали, що квартира належить їм, відповідачу та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності, також у квартирі зареєстрована дочка відповідача ОСОБА_5. У квартирі проживають тільки сторони, але з відповідачем постійно виникають конфлікти з приводу оплати комунальних послуг і квартирної плати, крім того, відповідач чинить їм перешкоди у користуванні квартирою, змінюючи замки на вхідних дверях квартири.

Рішенням суду від 17 червня 2015р. у позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апелянти посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтів, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення відповідача, який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 7 березня 2006р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Відповідно до довідки по формі № 3 від 19 грудня 2014р. у квартирі зареєстровані

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/10196/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
власники та малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

- 2 -

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачами порядок користування спірною квартирою, порушує право власності інших співвласників.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Проте, звертаючись до суду з даним позовом, позивачами не були враховані інтереси співвласника ОСОБА_4, який має право на користування квартирою, і не було зазначено, яке саме жиле приміщення пропонується виділити йому у користування.

Твердження апелянтів про те, що неповнолітній син відповідача ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживає, не може бути підставою для задоволення позовних вимог без врахування його інтересів, так як відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а факт його не проживання у квартирі, частина якої є його власністю, не позбавляє його права користування своєю власністю.

Доводи апелянтів, що на встановлення порядку користування спірною квартирою не повинна впливати реєстрація у квартирі малолітньої дочки відповідача, яка не є співвласником квартири, колегія суддів вважає правомірними, оскільки відповідно до положень ст.ст. 150 та 156 ЖК УРСР право користування малолітньої ОСОБА_5 спірною квартирою є похідним від права власності її батька, тому вона має право на користування тільки його частиною власності.

Разом з тим, при вирішенні даного спору судом першої інстанції вказана обставина до уваги не приймалася, так як підставою для відмови у позові є порушення права співвласника ОСОБА_4, інтереси якого зачіпаються даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що позивачами позовні вимоги були заявлені без врахування інтересів співвласника ОСОБА_4, під час розгляду справи судом позовні вимоги ними уточнені не були, суд прийшов до правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судом при ухваленні рішення правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: