Провадження №2-4522/15
у справі №760/9485/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Кучерині Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

14.05.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом до Київської міської ради в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що він з 08.08.1996 проживає в спірній квартирі, яка згідно з розпорядженням відділу по приватизації житла Залізничної районної державної адміністрації м. Києва була передана в спільну приватну власність ОСОБА_2, котра доводиться йому бабою, та ОСОБА_3, її чоловіка, по 1/2 частині квартири кожному. 1/2 частини спірної квартири була успадкована ним після смерті ОСОБА_3, яка померла в 1995 році. Інша частина квартири на даний час зареєстрована за ОСОБА_3, який в 1996 році виїхав до Республіки Білорусь м. Жлобин і не повернувся. З того часу ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживав та не цікавився нею. Він неодноразово звертався до Солом'янського РУ ГУМВС України в м.Києві з заявами про розшук ОСОБА_3, однак його місце знаходження так і не було встановлено. В січні 2014 до Солом'янського РУ ГУМВС України надійшло повідомлення з відділу внутрішніх справ Жлобінського райвиконкома МВС Республіки Білорусь про смерть гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі якого ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві 06.05.2014 було вчинено відповідний актовий запис. По сьогоднішній день він продовжує володіти та користуватися спірною квартирою, в тому числі часткою належною ОСОБА_3, проводить поточні ремонти та оплачує житлово-комунальні послуги. Зазначає, що він добросовісно заволодів спірним майном, давність володіння становить більше десяти років, протягом указаного часу він безперервно та відкрито здійснював володіння, а тому на даний час існують підстави для визнання за ним права власності на вказане майно за набувальною давністю.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Київської міської ради у судове засідання не з'явився, подав суду письмові пояснення в яких просить розглядати справу у його відсутності, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду, просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Третя особа - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника в судове засідання суд не повідомила. За таких обставин, суд, з врахуванням думки представника позивача, знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно розпорядження Залізничної районної державної адміністрації м. Києва від 17.06.1993 №2546 квартира АДРЕСА_2 передана у приватну спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3. У відповідності до вказаного розпорядження відділом приватизації Залізничної районної державної адміністрації м. Києва видано свідоцтво про право власності на житло на ОСОБА_2, ОСОБА_3

27.11.1995 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва серія НОМЕР_1 від 27.11.1995.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яку прийняв в порядку спадкування за заповітом позивач ОСОБА_1, про що йому 16.06.1996 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Як слідує з листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 24.07.2015 року за №9521 (И-2015) на підставі вказаного свідоцтва за ОСОБА_1 Віталієвичем на праві власності зареєстрована 1/2 частина квартири квартира АДРЕСА_1.

В той же час у даному листі зазначено, що інша половина квартири АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.06.1993 відділом приватизації Залізничної РДА.

З пояснень представника позивача даних в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 приблизно у 1996 році виїхав до Республіки Білорусь м. Жлобин і після того не повернувся. З того часу у спірній квартирі він не проживав, будучи співвласником квартири останньою не цікавився, з вимогою про витребування належного йому майна не звертався.

З матеріалів справи також слідує, що позивач вживав заходів для того, щоб розшукати ОСОБА_3, зокрема звертався з відповідними заявами до Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві. Згідно наданих довідок Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві від 04.09.2009 №50/2294 та від 12.03.2013 №50/вх3212 встановити місце знаходження останнього не виявилось можливим.

З пояснень позивача даних в судовому засіданні встановлено, що в січні 2014 до Солом'янського РУ ГУМВС України надійшло повідомлення з відділу внутрішніх справ Жлобінського райвиконкома МВС Республіки Білорусь про смерть гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі якого ВДРАЦС Солом'янського РУЮ у м. Києві 06.05.2014 було вчинено відповідний актовий запис. Дана обставина також підтверджується наявними письмовими доказами, а саме, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №7 від 06.05.2014, свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 НОМЕР_2 виданого відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського РУЮ у м. Києві 06.05.2014.

Згідно довідки форми №3 виданої ЦОС №1 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 10.06.2015 №2889 слідує, що в спірній квартирі проживають та зареєстровані позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_4, дочка ОСОБА_5, син ОСОБА_6

Згідно наданих витягу та інформаційних довідок зі спадково реєстру вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилась, спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні.

З наявних в матеріалах справи квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що утримання спірної квартири здійснюється одноосібно позивачем. Згідно довідки ЖЕД-903 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 05.06.2015 №29 за адресою АДРЕСА_3 заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території та комунальних послугах станом на 01.05.2015 не значиться. Також позивач здійснює поточні ремонти у спірній квартирі, що підтверджується наданими суду фотогорафіями інтер'єру квартири.

Таким чином з наведених вище доказів вбачається, що ОСОБА_1 впродовж більше десяти років володіє спірною квартирою, в тому числі і тою її частиною, яка належить ОСОБА_3

Судом не встановлено фактів перешкоджання доступу до спірного майна будь-яких осіб, які мали отримувати про це майно інформацію з боку позивача ОСОБА_1

Одже факт володіння ОСОБА_1 1/2 частиною спірної квартири завжди був очевидний для третіх осіб, в тому числі і до можливих спадкоємців, які мали можливість це бачити.

Всі документи на спірну квартиру, зокрема і правовстановлюючий документ, є в наявності і предоставлені суду позивачем ОСОБА_1

Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 07.02.2014 №5, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

З огляду на викладені вище обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість на підставі діючого законодавства визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, яка зареєстрована на праві власності за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 добросовісно заволодів 1/2 частини спірної квартири, відкрито, безперервно володіє спірною квартирою більше ніж десять років, особисто несе витрати по її утриманню.

Керуючись ст.ст. 316, 328, 344 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: