У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року суддя Подільського районного суду м.Києва Богінкевич С. М., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпртний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, однак з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позов за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 7 своєї Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вказав на те, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Згідно із ч. 4 ст. 119 ЦПК України заява повинна містити крім викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування також має відповідати іншим вимогам, встановлених законом.

У порушення зазначених вимог закону, у позовній заяві не викладені обставини з посиланням на належні та допустимі докази на яких ґрунтуються вимоги позивача, зокрема позивачем не наведено жодних належних доказів, які б підтверджували наявність спору, оскільки останнім не надано жодного належного доказу про те, що відповідач отримав, у встановленому кредитним договором, договором поруки та чинним законодавством України порядку вимогу про погашення кредитної заборгованості, в зв'язку чим, суд позбавлений можливості визначитись про наявність спору.

Крім того позивачем в порушення вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60, 119 ЦПК України, не надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження викладених в позові обставин, а саме факту порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором та наявності у останнього заборгованості (виписки по особовому рахунку та/або ін. первинних фінансово-бухгалтерських документів).

За таких обставин приходжу до висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надання позивачам строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачам.

Згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 119 - 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну Публічного Акціонерного Товариства «Державний експортно-імпртний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без руху, надавши заявнику строк 3 дні з дня отримання копії даної ухвали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Зобов'язати заявника при поданні до суду матеріалів для усунення недоліків заяви, надати докази в підтвердження дати отримання ухвали про усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяС. М. Богінкевич