АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1192/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3087/15Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Буленка О.О.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Колоди Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськсвітло" Комсомольської міської ради

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 липня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Міськсвітло" Комсомольської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Комунального підприємства"Міськсвітло" Комсомольської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В уточненій позовній заяві просив: визнати незаконними та такими, що видані з порушення Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, медичну довідку про проходження ним попереднього (періодичного) медичного огляду працівника від 05-06 травня 2015р. та картку працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду, датовану 05-06 травня 2015р.; визнати незаконним його звільнення з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я та поновити на роботу електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 4 розряду Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради; стягнути з Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9 070 грн. 09 коп.; стягнути з КП «Міськсвітло» Комсомольської міської ради спричинену незаконним звільненням моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 липня 2015 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 4-го розряду Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я.

Поновлено ОСОБА_2 з 07.05.2015р. на посаді електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 4-го розряду Комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради.

Стягнуто з Комунального підприємства "Міськсвітло" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9 034,84 грн.

Стягнуто з Комунального підприємства "Міськсвітло" на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду у сумі 1 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено

Стягнуто з комунального підприємства «Міськсвітло» Комсомольської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 333,95 грн.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах одного місяця у сумі 3 271,26 грн.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач КП "Міськсвітло"Комсомольської міської ради, який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 26.01.2009 р. згідно наказу № 5/01-К від 26.01.2009 р. позивач був прийнятий на роботу електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 4 розряду на ДКП "Міськсвітло", надалі відбулася зміна на КП "Міськсвітло" (а.с.11).

Наказом від 07.05.2015 р. №76-ОК ОСОБА_2 звільнено з роботи за п.2 ст.40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я (а.с.13).

Як вбачається з даного наказу, ОСОБА_2 відмовився від переведення на вакантну посаду сторожа ПКтаВ (а.с.13).

Підставою для звільнення ОСОБА_2 стала медична довідка та картка про проходження медичного огляду працівника від 06.05.2015р., довідка МСЕК від 03.02.2015р. №020218, повідомлення про результати огляду МСЕК від 03.02.2015 р. № 2352, лист Комсомольської міської лікарні від 07.04.2015р.

Згідно медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду від 06.05.2015 р. за висновком комісії ОСОБА_2 придатний для роботи за умови без тривалої ходьби і тривалого перебування на ногах. (а.с. 23).

Згідно картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду, від 06.05.2015 р., за висновком комісії ОСОБА_2 придатний для роботи за професією (назва професії за ДК 003:2005) без тривалої ходьби і тривалого перебування на ногах, інвалід 3 групи, рекомендації комісії: протипоказана робота з тривалою ходьбою і довготривалим перебуванням на ногах (а.с. 24).

Згідно довідки Полтавської МСЕК від 03.02.2015р. №020218 ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи, має ступінь втрати професійної працездатності 40% з 03.02.2015 р. (а.с. 95).

Згідно повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду МСЕК від 03.02.2015 р. ОСОБА_2: огляд - повторний, група інвалідності - третя, 40%, причина інвалідності - трудове каліцтво, дата чергового переогляду - 02.2017 р., висновки про умови та характер праці - протипоказана робот, пов»язана з тривалою ходою, довгим перебуванням на ногах (а.с. 96).

Згідно листа Комсомольської міської лікарні від 07.04.2015р. за висновком МСЕК від 03.02.2015 р. ОСОБА_2 протипоказана робота з тривалою ходою, довготривалим перебуванням на ногах (а.с. 44).

Відповідно до положень посадової інструкції електромонтером по ремонту і обслуговуванню електрообладнання (а.с.65-80) роботи виконувані електромонтером, відносяться до робіт підвищеної небезпеки та передбачають періодичний медичний огляд не менше одного разу на рік, що також передбачено додатком №5 до Порядку проведення оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом МОЗ України №246 від 21.05.2007 року.

Згідно довідки КП "Міськсвітло" від 23.07.2015р. №285 доган у вигляді дисциплінарних стягнень ОСОБА_2 не мав.

Наказом директора КП "Міськсвітло" №87 від 30.04.2015р. ОСОБА_2 було направлено для проходження повторного медичного огляду, що прямо суперечить п.2 додатка №5 до Порядку, який визначає, що періодичність оглядів електротехнічного персоналу, що виконує роботи з оперативного обслуговування і ремонту діючих електроустановок напругою 127 В і вище змінного струму і 110 В постійного струму, а також монтажні та налагоджувальні роботи, дослідження та вимірювання у цих електроустановках становить 1 раз на 2 роки.

23.04.2015 р. позивача було попереджено про наступне вивільнення (а.с.43).

Наказ про звільнення позивача виданий раніше спливу 2-х місяців, а саме 07.05.2015р. №76-ОК (а.с.13).

Крім того, не надано доказів того, що відповідач повідомляв державну службу зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці, враховуючи, що ОСОБА_2 відмовився від переводу на вакантну посаду сторожа ПКтаВ.

Позивача у порушення вимог ч. 2 ст. 47 КЗпП України не було ознайомлено з наказом про звільнення від 07.05.2015р. №76-ОК, відповідачем не надано доказів відмови ОСОБА_2 щодо ознайомлення з даним наказом, не надано доказів вручення позивачу наказу про звільнення в день звільнення.

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання незаконними та такими, що видані з порушенням Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, медичної довідки від 05-06 травня 2015 р. та картки працівника від 05-06 травня 2015 р, суд виходив з того, що зазначена вимога не грунтується на чинному законодавстві та заявлена не до належного відповідача у справі.

Задовольняючи частково решту позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що право позивача на працю порушено його незаконним звільненням та підлягає захисту за судовим рішенням.

Саме в цій частині відповідачем оскаржене судове рішення.

Згідно абз. 3 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному суді» у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішення вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивуввальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Як встановила колегія суддів, такі висновки місцевого суду є правильними, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2009 р. позивач був прийнятий на роботу до відповідача на посаду електромонтера по ремонту і обслуговуванню електрообладнання 4 розряду.

13.06.2012 р. з ОСОБА_2 за місцем роботи на Комунальному підприємстві "Міськсвітло" стався нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом, про що складений відповідний акт № 1 від 19.06.2012 р. форми Н-1 (а.с.6).

Як інвалід праці, він підпадає під дію Закону України « Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а саме частини 3 ст. 17, яка передбачає, що …звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів.

Стаття 18 цього Закону передбачає, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи

вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КЗпП України працівників, які потребують за станом здоров»я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності № 018570 від 04.02.2013 р. та довідки до акту огляду МСЕК № 179356 від 01.02.2013 р. ОСОБА_2 у результаті первинного огляду встановлена 3-я група інвалідності на строк до 01.03.2014 р., ступінь втрати професійної працездатності встановлена - 50 %, причина інвалідності - трудове каліцтво, висновки про умови та характер праці - протипоказана робота пов»язана з тривалою ходою, переохолодженням (а.с. 91,92).

Після настання нещасного випадку, пов»язаного з виробництвом, позивач близько 3-х років продовжував працювати на вказаній посаді у відповідача. Питання про переведення його на легшу роботу чи звільнення за станом здоров»я не виникало.

Пункт 2 ст. 40 КЗпП України передбачає можливість звільнення працівника у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі або займаній посаді внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню цієї роботи.

Як вбачається із тексту наказу № 76-ОК від 07.05.2015 р., підставою звільнення позивача вказані довідка та картка про проходження медичного огляду працівника від 06.05.2015р., довідка МСЕК від 03.02.2015р. №020218, повідомлення про результати огляду МСЕК від 03.02.2015 р. № 2352, лист Комсомольської міської лікарні від 07.04.2015р., проте жоден із цих документів не містить категоричного висновку про невідповідність ОСОБА_2 виконуваній роботі або займаній посаді внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню цієї роботи. Навпаки, картка працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду, від 06.05.2015 р., містить висновок комісії про те, що ОСОБА_2 придатний для роботи за професією (назва професії за ДК 003:2005) без тривалої ходьби і тривалого перебування на ногах, інвалід 3 групи, рекомендації комісії: протипоказана робота з тривалою ходьбою і довготривалим перебуванням на ногах (а.с. 24).

Як вбачається із листа особистого попередження № 139 від 23.04.2015 р., ОСОБА_2 був попереджаний про неможливість займати посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування 4 розряду за станом здоров»я, попереджаний, що на підприємстві є вакантна посада сторожа ПКтаВ, яку йому пропонують зайняти(а.с. 43). Вбачається, що у графі «згоден або не згоден на переведення на вакантну посаду:» відсутній запис позивача про те, що згоден чи незгоден він на переведення на вакантну посаду, тому відсутні підстави вважати, що позивач відмовився від переведення на вказану вакантну посаду. Далі вказані «дата 23.04.2015 р. та підпис ОСОБА_2 та власноручий запис: Не згоден. Дана довідка не є підставою для переходу на іншу посаду, підпис ОСОБА_2А.»

Доводи відповідача про те, що маючи розбіжності у висновках Полтавської МСЕК, якою визначена інвалідність позивача за 3-ю групою, та висновках МСЕК Комсомольської міської лікарні, у керівника підприємства виникли сумніви в можливості безпечного виконання ОСОБА_2 своїх трудових обов»язків за станом здоров»я без завдання шкоди своєму здоров»ю та здоров»ю інших осіб, тому позивачу було запропоновано пройти ще раз позачерговий медичний огляд, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять висновок МСЕК Комсомольської міської лікарні. У листі Комсомольської міської лікарні від 07.04.2015 р. є посилання на висновки лікарів-травматологів (лікуючого лікаря ОСОБА_5 та зав. травматологічною службою ОСОБА_6.) щодо переліку робіт, які відносяться до небезпечних виробничих чинників, які хворому не рекомендуються (а.с. 44). Взагалі МСЕК Комсомольської міської лікарні не існує.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача проте, що чинним законодавством не передбачено обмеження щодо частішого проведення медичного огляду працівників за ініціативою роботодавця, якщо стан здоров»я працівника не дає змоги йому виконувати свої трудові обов»язки, оскільки у даному випадку щодо ОСОБА_2 відсутні фактичні обєктивні медичні дані про стан його здоров»я, який не дає змоги виконувати трудові обов»язки. Навпаки, сам відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що згідно довідок міжрайонної МСЕК № 018570 та № 179356 від 04.02.2013 ОСОБА_2 була встановлена 50% первинна втрата професійної працездатності та третя група інвалідності, а згідно довідок № 019394 та № 180792 від 03.03.2014 р., № 010218 від 03.02.2015 р. позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності, що вказує на зменшення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Пунктом 3 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1317 визначено, що медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

З огляду на викладене, підставою для звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України є або фактичні дані, які підтверджують, що внаслідок стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов'язки або стійке порушення функцій організму, визнання працівника інвалідом та наявність протипоказань щодо продовження ним трудової діяльності, підтверджені довідкою медико-соціальної експертної комісії.

У даному випадку при повторному огляді позивача МСЕК 06.05.2015 р. встановлений менший відсоток втрати професійної працездатності - 40%, що вказує на покращення функцій організму.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що звільнення на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України належить до випадків розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця або уповноваженого ним органу, то воно допускається лише за наявності попередньої згоди первинної профспілкової організації членом якої є працівник.

Згідно ст. 43 КЗпП України, якщо працівник є членом профспілки, роботодавець має звернутися до виборного органу первинної профспілкової організації для отримання попередньої згоди на звільнення такого працівника.

Матеріали справи не містять доказів щодо попередньої згоди профспілки на звільнення позивача.

Як пояснив позивач колегії суддів, на даний час він працює у відповідача, який поновив його на роботі, виконавши добровільно в цій частині рішення місцевого суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міськсвітло" Комсомольської міської ради відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С у д д і: