справа №619/3737/15-ц
провадження №2/619/1696/15
РІШЕННЯ

іменем України

30 листопада 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року в сумі 46361,43 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 18.04.2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року в сумі 12500,00 грн., з терміном повернення кредиту 18.04.2014 року. У звязку з невиконанням прийнятих на себе зобовязань за Договором №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року за відповідачем станом на 17.08.2015 року числиться заборгованість в сумі 46361,43 грн., яка складається з простроченої до повернення суми кредиту у сумі 6716,70 грн., прострочених процентах за користування кредитом у сумі 755,73 грн., комісії за РО (комісія за управління кредитом) у розмірі 1230,77 грн., плата за пропуск платежів 37658,23 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, подала до суду письмові заперечення, в яких зазначила, що між нею та позивачем 18 квітня 2011 року було укладено кредитний договір №ВLаЖГА00028435 з метою оплати лікування новонародженого онука. Даний кредитний договір в розумінні чинного законодавства являється споживчим кредитом. Незважаючи на скрутне фінансове становище, ОСОБА_3 все ж таки намагалася сплачувати кредит. З 18 листопада 2014 року у відповідача зявилася можливість здійснювати оплату по кредиту і вона щомісячно вносила готівку на рахунок банка у розмірі 1000,00 грн. для погашення відсотків та кредиту, та проте в лютому місяці 2015 року, коли ОСОБА_3 прийшла до відділення банку, щоб здійснити наступну оплату по кредиту, стало відомо, що банк на стадії ліквідації, і нових реквізитів на той час, на які треба було здійснювати оплату по кредиту, вона не знала, відділення банку не працювали та були закриті, а на гарячих лініях було сказано, що рахунки заморожені. Таким чином, боржнику стало відомо лише з позовною заявою, що відділення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» стало працювати в місці Харкові тільки на момент ліквідації банку. У звязку з чим в подальшому відповідач здійснила виплату за кредитом та його відсотками у повному обсязі. Після чого ОСОБА_3 на ім'я Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» ОСОБА_4 направила лист-прохання, щодо не нарахування чи списання пені та копію квитанції про сплату кредитної заборгованості(докази направлення знаходяться в матеріалах справи). Копію квитанції про здійснену сплату за кредитним договором 10 листопада 2015 року було долучено до матеріалів справи. Відповідачу прийшла письмова відповідь на лист, в якому було відмовлено та мотивувовано тим, що треба сплатити одним платежем основний борг найближчим часом та вказані нові реквізити для сплати заборгованості. З подачею позовної заяви позивач сам зазначив адресу тимчасового відділення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» на основі, якого ОСОБА_3 було здійснено сплату саме в цьому відділенні, на підставі чого була надана квитанція, в реквізитах якої вказано номер поточного рахунка позичальника та рахунок кореспондент та сплачена сума. Відповідно до п.2.3 договору №ВLаЖГА00028435 від 18.11.2011 вбачається: для облікових цілей Банк відкриває Позичальнику позичковий рахунок. Цей позичковий рахунок є для позичальника остаточним та обов'язковим для обліку руху сум, які позичальник повинен повернути Банку. Відповідно до п.2.5.2 договору №ВLаЖГА00028435 від 18.11.2011 вбачається: Позичальник зобов'язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк», вказаний в п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в графіку, а також в сумах комісії за управлінням кредитом та т.д. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, Рішення прийняте 20.03.2015 №63 дирекцією Фонду гарантування про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» та призначення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_4, ОСОБА_3 стало відомо лише з позовної заяви, яку адресовано їй, як боржнику, що в м. Харкові запрацювало відділення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» на момент ліквідації банку. У звязку з чим в подальшому відповідачем була здійснена виплата за кредитом та його відсотками, які були нараховані Банком по жовтень 2015 року у повному обсязі - окрім нарахованої пені, з якою вона не згодна. До матеріалів справи також додається розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого видно, що пеня нараховувалась з березня 2015 року та по серпень 2015 року. На підставі вищевикладеного відповідач вважає, що пеня, прострочені відсотки за користуванням кредитом; комісії за РО, нараховані з моменту березня по жовтень місяць 2015 року - незаконно, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» ОСОБА_4 не мала повноважень та ніяких законних підстав нараховувати пеню та прострочені відсотки за користуванням кредитом: комісії за РО за цей період часу згідно законодавства. Відповідно до п.2.3 договору №ВLаЖГА00028435 від 18.11.2011 вбачається: проценти за користування кредитними коштами розраховуються у валюті Кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування , із розрахунку: рік рівний - 360 дням, місяць рівний 30 дням, та сплачуються Позичальником в порядку, передбаченому п.2.5 Загальної частини Договору. При розрахунку процентів, враховується день видачі кредитних коштів (день збільшення доступного залишку коштів на ПР Позичальника) та виключається останній день строку остаточного повернення всіх кредитних коштів;. В матеріалах справи міститься розрахунок неустойки за період 18.03.2013 року по 18.09.2014 року, що не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, а саме на стягнення пені, штрафу, неустойки встановлюється спеціальна позовна давність в один рік. Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України - розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. На підставі договору №ВLаЖГА00028435 від 18 квітня 2011 згідно пункту 4.1 - якщо повне або часткове невиконання стороною умов цього договору спричинило іншій стороні збитки, винна сторона відшкодовую їх протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту одержання письмової вимоги від сторони, якій такі збитки завдано. Відшкодування заподіяних збитків не звільняє винну сторону від обов'язку з виконання зобов'язань в повному обсязі. Враховуючи, що банк не надав суду доказів, що підтверджують розмір збитків завданих банку неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань, наявності обставин, які мають істотне значення, що підтверджують ненавмисний характер невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем. Також просила застосувати спеціальну позовну давність в один рік.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що з вимогами позовної заяви не згодна, просила врахувати подані неї письмові заперечення, справу просила розглядати у її відсутність.

У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити, справу просив розглядати у його відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до договору №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 12500,00 грн.

Згідно розрахунку за кредитним договором №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року, станом на 17.08.2015 року числиться заборгованість в сумі 46361,43 грн., яка складається з простроченої до повернення суми кредиту у сумі 6716,70 грн., прострочених процентах за користування кредитом у сумі 755,73 грн., комісії за РО (комісія за управління кредитом) у розмірі 1230,77 грн., плата за пропуск платежів 37658,23 грн.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з кредитного договору №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» надав ОСОБА_3 грошові кошти.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За весь час користування кредитом ОСОБА_3 свої зобовязання не виконувала та не сплатила суму заборгованості по кредиту та відсотках.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги про стягнення боргу за договором, процентів та комісії станом на 17 серпня 2015 року, оскільки ОСОБА_3 не виконала умови договору та не повернула запозичені ним кошти.

Наявність у позичальника станом на 17.08.2015 року заборгованості за кредитним договором підтверджується письмовими розрахунками, доданими до позовної заяви.

Суд погоджується із розрахунком суми заборгованості станом на 17 серпня 2015 року за кредитним договором позичальника, здійсненим позивачем відповідно до умов укладеного договору №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року, в сумі 8703,20 грн., яка складається з простроченої до повернення суми кредиту у сумі 6716,70 грн., прострочених процентах за користування кредитом у сумі 755,73 грн., комісії за РО (комісія за управління кредитом) у розмірі 1230,77 грн.

При цьому суд відмічає наступне.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» листом №04-45157 від 09.11.2015 року повідомила відповідача, що банк може частково не застосовувати штрафні санкції/пеню, за умови, якщо ОСОБА_3 готова одним платежем сплатити основний борг, проценти за кредитним договором, комісії та штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту, за останній рік до дати повного погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, заборгованість по договору №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року без врахування плати за пропуск платежів складає 8703,20 грн., а саме по кредиту 6716,70 грн., відсотки за користування кредитом 755,73 грн., комісія за РО (комісія за управління кредитом) 1230,77 грн.

Як вбачається з квитанції №330960 від 29 жовтня 2015 року, ОСОБА_3 у касу №2 відділення №133 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний Банк» сплатила 8871,14 грн. для подальшого погашення заборгованості по кредиту.

Таким чином, суд бере до уваги поданий відповідачем доказ квитанцію №330960 від 29 жовтня 2015 року про погашення заборгованості за кредитом, та вважає, що ОСОБА_3 після предявлення до неї позову та до ухвалення судом рішення, сплатила позивачеві прострочену суму кредиту, відсотки за користування кредитом та комісію за управління кредитом.

Щодо стягнення плати за пропуск платежів у розмірі 37658,23 грн.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п.4.2 кредитного договору №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року, у випадку невиконання Позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини Договору, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі 25 % від суми кредиту.

Пунктом 4.4 зазначеного Договору передбачено, що застосування або незастосування пунктів щодо нарахування та розміру неустойки є правом Банку.

У зв'язку із несвоєчасним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором банком нарахована плата за пропуск платежів у розмірі 37658,23 грн., в саме 33483,10 грн. за період з 19.04.2015 року по 18.05.2015 року, 1476,06 грн. за період з 19.05.2015 року по 18.06.2015 року, 1193,66 грн. за період з 19.06.2015 року по 18.07.2015 року, 1505,41 грн. за період з 19.07.2015 року по 17.08.2015 року.

Нарахована плата за пропуск платежів за період з 19.04.2015 року по 18.05.2015 року складає 33483,10 грн., що не відповідає вимогам п.4.2 кредитного договору №ВLаЖГА00028435 від 18.04.2011 року.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Правова позиція застосування ч.3 ст.551 ЦК України, що дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, наведена Верховним Судом України у постанові №6-100цс14 від 3 вересня 2014 року.

Виходячи з того, що розмір зобов'язань позичальника за кредитним договором станом на 17.08.2015 року складав 8703,20 грн., та є значно меншим, ніж нарахована позивачем сума плати за пропуск платежів у розмірі 37658,23 грн., а також враховуючи той факт, що ОСОБА_3 29 жовтня 2015 року сплатила заборгованість по кредитному договору, суд знаходить можливим застосувати ч.3 ст.551 ЦК України та зменшити розмір штрафу, який підлягає стягненню на користь позивача за несвоєчасність виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, до суми 4175,13 грн., яка складається з нарахованої плати за пропуск платежів за період з 19.05.2015 року по 18.06.2015 року 1476,06 грн., за період з 19.06.2015 року по 18.07.2015 року 1193,66 грн., за період з 19.07.2015 року по 17.08.2015 року 1505,41 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 4175,13 грн.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судові витрати у розмірі 41,75 грн. (4175,13/46361,43=0,09; 463,61х0,09=41,75).

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4175,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1, в дохід держави судові витрати в розмірі 41,75 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок