Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5038/15-ц
Провадження №: 2/332/1843/15
21 грудня 2015 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Мєркулової Л.О.,
при секретарі - Попазовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в подальшому з уточненим, у якому вказував на те, що 02 квітня 2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого остання отримала від нього в борг грошові кошти в сумі 500000,00 грн., які зобов'язалась повернути не пізніше 01 вересня 2015 року, а також щомісяця сплачувати проценти за користування запозиченими грошовими коштами в розмірі 5% від суми займу в місяць до дати фактичного повернення боргу. На підтвердження отримання від позикодавця зазначеної суми грошових коштів, позичальник ОСОБА_2, крім підписання самого Договору позики, також власноруч написала відповідну боргову розписку.
Однак, у встановлений договором строк позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконала і запозичені грошові кошти позивачу не повернула.
В забезпечення виконання зобовязань позичальника, між позивачем та ОСОБА_3 «Запоріжоблторггромадхарч» було укладено договір поруки, за умовами якого у разі невиконання позичальником зобовязань за договором позики, поручитель зобовязується погасити борг позичальника відповідно до умов договору поруки.
Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що позичальник ОСОБА_2 всіляко ухиляється від виконання свого обов'язку щодо повернення запозичених грошових коштів і добровільно повертати їх не бажає, позивач просив суд у примусовому порядку стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Запоріжоблторггромадхарч» на його користь заборгованість за договором позики від 02.04.2014 року, загальний розмір якої становить 875000,00 грн. та складається з: 500000,00 грн. суми основного боргу за договором позики, 375000,00 грн. сума процентів за користування позикою.
У судове засідання позивач не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та задоволення позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день розгляду справи були повідомлений належним чином, надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позов визнають.
Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши докази по справі, суд приходе до висновку, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.
Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 526 ЦК України, за приписами якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов'язання згідно зі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).
За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
За приписами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня фактичного повернення позики.
Таким чином, проценти, визначені вказаною правовою нормою є платою за користування чужими грошовими коштами, яка за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, тобто проценти за договором позики нараховуються до моменту повного повернення запозичених грошових коштів та виконання всіх передбачених договором грошових зобов'язань.
Обов'язок боржника сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами передбачений ст. 536 ЦК України, яка має імперативний характер за виключенням правовідносин між фізичними особами.
Відповідно до коментованої статті за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Як встановлено по справі, 02 квітня 2014 року між позивачем ОСОБА_1, як позикодавцем та відповідачем ОСОБА_2, як позичальником було укладено письмовий договір позики, згідно якого позичальник отримав від позикодавця у власність грошові кошти в сумі 500000,00 грн., які зобов'язався повернути останньому до 01 вересня 2015 року.
Зазначені обставини відповідачем ОСОБА_2 визнаються й не заперечуються, а крім того підтверджуються відповідною борговою розпискою позичальника.
За умовами п. 2.2. вказаного договору позичальник ОСОБА_2 зобов'язалась щомісяця сплачувати позикодавцю проценти в розмірі 5 % від розміру позики до дня повернення цієї позики.
Сплата процентів проводиться щомісячно, нарахування та сплата яких здійснюється позичальником самостійно без окремої вимоги позикодавця.
Як передбачено ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до частин першої та другої ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до п.п. 1, 2 договору поруки від 02 квітня 2014 року ОСОБА_3 «Запоріжоблторггромадхарч» у разі невиконання ОСОБА_2 за договором процентної позики, зобовязується погасити борг позичальника позикодавцю в сумі наданої позики 500000,00 грн., сплатити проценти, суму нанесених збитків та інші платежі за договором позики. Поручитель є солідарним боржником перед позикодавцем.
До теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 «Запоріжоблторггромадхарч» не повернули позивачу борг за договором позики від 02.04.2014 року, що не заперечується відповідачами у поданих до суду заявах, а тому з відповідачів підлягає стягненню борг в сумі 500000,00 грн. основного боргу, 375000,00 грн. процентів за договором позики.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 526, 610, 612, 629, 1046 ЦК України, ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «Запоріжоблторггромадхарч» про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Запоріжоблторггромадхарч» суму основного боргу за договором позики у розмірі 500000,00 грн., суму процентів за договором позики у розмірі 375000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.О.Мєркулова