Ухвала

іменем україни

09 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Луспеника Д.Д., Журавель В.І., Хопти С.Ф., Іваненко Ю.Г., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - ОСОБА_7, про припинення договору поруки, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 21 вересня 2007 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_7 укладений кредитний договір № CL-501/033/2007, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 38 954,72 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань 21 вересня 2007 між ОСОБА_6 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір поруки № SR-501/033/2007, за яким він поручився солідарно та в повному обсязі відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_7 своїх зобов'язань за кредитним договором.

У серпні 2013 року на адресу позивача надійшла позовна заява ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором. З наданих документів йому стало відомо, що останнє погашення за кредитом було здійснено позичальником 27 червня 2012 року.

У додатках до позовної заяви зазначалась досудова вимога банку від 26 жовтня 2012 року № F-660 про погашення заборгованості, яка позивачем не отримувалась.

Враховуючи пропущення відповідачем шестимісячного строку від дня настання строку виконання зобов'язання на пред'явлення вимоги до поручителя, позивач просив визнати припиненим договір поруки від 21 вересня 2007 року № SR-501/033/2007, укладений між сторонами.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року скасовано.

Ухвалено нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано договір поруки від 21 вересня 2007 року № SR-501/033/2007, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6, припиненим.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 21 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № CL-501/033/2007, за яким банк надає позичальнику кредит в розмірі 38 954,72 доларів США під 11,99 % річних терміном до 21 вересня 2013 року для придбання транспортного засобу.

Згідно з п. 1.5 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 21 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № SR-501/033/2007, за яким позивач зобов'язався відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_7 зобов'язань за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник неналежно виконував взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж позичальником було здійснено 23 січня 2012 року.

26 жовтня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») направлено на адресу позивача досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від 21 вересня 2007 року № CL-501/033/2007, в якій повідомлено про те, що на підставі ст. ст. 512-516, 656, 1077 та 1080 ЦК України ТОВ «ОТП Факторинг Україна» придбало право вимоги за кредитним договором згідно з договором купівлі-продажу кредитного портфеля, а тому він є кредитором за кредитним договором. На підставі зазначеного товариство вимагало дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором протягом 15 днів з дати отримання цієї вимоги в розмірі 13 792,98 доларів США залишку заборгованості за кредитом та 763,23 доларів США заборгованості за сумою відсотків за користування кредитом.

У зв'язку з невиконанням позичальником та поручителем взятих на себе зобов'язань у квітні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Звертаючись до суду, позивач зазначав, що оскільки останній платіж за кредитом було здійснено позичальником 27 червня 2012 року, а відповідач звернувся до суду з позовом лише у квітні 2013 року, то кредитор пропустив строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому порука є припиненою.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновків, що оскільки зобов'язання за кредитним договором на момент подачі та розгляду позову не виконано, термін виконання основного зобов'язання був погоджений сторонами 21 вересня 2013 року, підстави вважати, що дія договору поруки закінчилась, відсутні, а тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що оскільки відповідач звернувся до суду у квітні 2013 року, натомість останній платіж за кредитом був здійснений позивачем у січні 2012 року, а пеня за вказаним кредитом почала обчислюватись банком 27 червня 2012 року, відповідачем пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителя.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості протягом шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, від дня настання строку виконання основного зобов'язання, є підстави вважати поруку припиненою.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року, оскільки судове рішення законне та обґрунтоване, а доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді: В.І. Журавель Ю.Г. Іваненко С.Ф. Хопта В.А. Черненко