Провадження №2/761/6184/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Романчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних, -

в с т а н о в и в :

В червні 2015р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в сумі 1084,61 грн.; 96,96 грн. - три відсотки річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 квітня 2013р. по цивільній справі № 2-10209/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1500,0 грн. та судовий збір 8,5 грн. На теперішній час зазначене рішення суду відповідачем не виконано, а тому позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав зазначених в ньому, просив суд його задовольнити.

Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений, в установленому законом порядку, поважності причин неявки суду не повідомив, свого представника до суду не направив, заперечення на позов не подавались.

Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва по справі № 2-10209/11 (провадження № 22-ц/796/2543/2013) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, позов задоволено частково, на підставі рішення суду з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 1500,0 грн.; по 8,5 грн. судового збору.

08 серпня 2013р. Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист за № 2-10209/11, який було пред'явлено позивачем до примусового виконання, однак по теперішній час рішення суду не виконано.

Згідно наведеного стороною позивача письмового розрахунку, з квітня 2013р. по травень 2015р. інфляційні втрати складають 1084,61 грн.; 96,96 грн. - три відсотки річних.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові висновки висловлені в постанові Верховного Суду України в справі № 6-113цс14 від 01 жовтня 2014р., суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 11, 17, 57 - 60, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 509, 625 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 1084 /одна тисяча вісімдесят чотири/ грн. 61 коп.; три відсотки річних у розмірі 96 /дев'яносто шість/ грн. 96 коп.; судовий збір у розмірі 243 /двісті сорок три/ грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скаргипротягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: