Справа № 454/341/15 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/6318/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Кабаль І.І., Монастирецький Д.І.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: не з»явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу предстанвика ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживачів, про визнання правочину недійсним та застосування реституції,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14 травня 2015 року у позові ОСОБА_2 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживачів, про визнання правочину недійсним та застосування реституціївідмовлено.

Рішення суду оскаржив предстанвик ОСОБА_2 - ОСОБА_3. В апеляційній скарзі покликається на його необгрунтованість, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального права. Зокрема зазначає, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача. Так, відповідальність позивача у оскаржуваному договорі описана в 10-ти пунктах, а відповідальність позивача лише в одному. Отже, умовами договору встановлено жорсткі обов»язки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, оскільки останній не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов договору. Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2014 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 було укладено договір №712466 з метою придбання автомобіля ЗАЗ ВІДА на суму 136 500 грн.

Відповідно до ст.1 Договору №372247, предметом Договору є надання учаснику послуг системи Авто Так, Додатку №1, яка є невід»ємною частиною договору.

Відповідно до ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржувана угода відповідає вимогам чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 12.1.5 Договору учаснику надано право протягом 14 календарних днів з дати підписання Договору відмовитися в односторонньому порядку від цього Договору. При цьому Договір вважається розірваним і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним, а йому повертається вся сума коштів, сплачена за Договором.

Однак, позивачка ОСОБА_2 із заявою про розірвання Договору у наданий 14-ти денний термін до ТзОВ «АВТО ПРОСТО» не зверталася, що свідчить про її розуміння та згоду з усіма умовами Договору, а відтак посилання позивача щодо нечіткої та неправдивої інформації стосовно оспорюваного договору, колегія суддів відкидає як необґрунтовані.

Оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них і різниця між споживачами-учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них (за умови виконання своїх зобов'язань), то в діяльності ТзОВ „АВТО ПРОСТО", передбаченої Договором, відсутні головні ознаки „пірамідальної схеми", які передбачені ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» - безтоварність та сплата компенсації одним учасником за рахунок інших.

Відтак у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для визнання Договору, укладеного між сторонами спору, недійсним з підстав, що передбачені ст.ст. 203 і 215 ЦК України, а саме - невідповідності його вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, покликання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що в оскаржуваній угоді існує дисбаланс договірних прав і обов'язків на її шкоду, не відповідає дійсності та спростовується умовами договору, а зокрема статтею 3 оскаржуваної угоди передбачено, що Авто Просто зобов'язується надавати учаснику системи послуги в порядку та строки, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись: - включення учасника до системи АвтоТак шляхом підписання даної угоди; - формування груп учасників для придбання автомобіля; - організація та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи; - здійснення оплати автомобіля виробнику, імпортеру чи дистриб'ютуру за рахунок коштів, сплачених учасниками системи, на умовах угоди; - забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно умовами угоди; - здійснення адміністративних процедур, необхідних для передачі автомобіля учаснику системи, який одержав право на отримання автомобіля; - формування коштів для повернення коштів; приймання та перерахування страхових платежів відповідній страховій компанії; - адміністрування групи, до складу якої входить учасник системи , протягом всього строку її існування; - надання всіх інших послуг визначених в угоді та додатках до неї; - вчинення всіх інших дій, спрямованих на придбання учасником автомобіля через систему.

Також, колегія суддів відкидає як необґрунтовані доводи апелянта про те, що її ввели в оману, оскільки позивач підтвердила своїм підписом під час укладання оскаржуваної Угоди, що вона отримала усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, уважно прочитала та зрозуміла Угоду та Додатки до неї.

Таким чином, судом першої інстанції повно та всебічно з»ясовано обставини справи, надано правову оцінку зібраних по справі доказів, а відтак колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення суду. Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду обставинам справи та порушеннь норм матеріального права колегія судді вважає необґрунтованими.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Тому даючи оцінку рішенню суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, в межах доводів скарги, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість рішення. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляції не ставлять під сумнів його законність.

Таким чином, на підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу предстанвика ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: І.І. Кабаль

Д.І. Монастирецький