РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1401/15-ц

Справа № 2/600/516/2015

29 грудня 2015 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: судді Вирсти М.М.

при секретарі Фещак Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі, в якому вказує, що бабі ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями в с.Криве, вул.І.Франка, 21, Козівського району.

13 квітня 2000 року ОСОБА_3 склала заповіт у ОСОБА_2 сільській раді, заповіла матері позивачки ОСОБА_4 все належне майно.

17 травня 2015 року ОСОБА_5 померла.

ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовляється на користь ОСОБА_1.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок видане колгоспному двору.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок, загальною площею 74,3 м.кв., житловою площею 49,5 м.кв., літню кухню площею 38,5 м.кв., сарай площею 35,0 м.кв., сарай площею 35,6 м.кв., сарай площею 19,6 м.кв. в с.Криве, вул.І.Франка, 21, Козівського району, після смерті ОСОБА_3.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала клопотання, в якому просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу розглядати за їх відсутності.

Суд, приймаючи до уваги клопотання позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши надані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ОСОБА_3 належав житловий будинок з господарськими будівлями в с.Криве, вул.І.Франка, 21, Козівського району згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 19 червня 1991 року.

13 квітня 2000 року ОСОБА_3. склала заповіт у ОСОБА_2 сільській раді, заповіла ОСОБА_4 все належне майно.

17 травня 2015 року ОСОБА_6 померла.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовляється на користь ОСОБА_1, підтверджується заявою від 17 листопада 2015 року.

ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок видане колгоспному двору.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі, слід задоволити.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1223, 1268, 1273 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок (А) загальною площею 74,3 м.кв., житловою площею 49,5 м.кв., літню кухню (Б) площею 38,5 м.кв., сарай (В) площею 35,0 м.кв., сарай (Г) площею 35,6 м.кв., сарай (Д) площею 19,6 м.кв. в с.Криве, вул.І.Франка, 21, Козівського району, Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Тернопільської області через Козівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом: вірно