Справа № 363/640/15 Головуючий у І інстанції Пудкурганний В.В.
Провадження № 22-ц/780/5084/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 26 13.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

Суддів Ігнатченко Н.В., Лащенка В.Д.

за участю секретаря Токар Т.Ю.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2014 року у розмірі 4 750 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 вересня 2014 року позивач в присутності свідків за усною домовленістю передав відповідачу у користування автомобіль PEUGEOT-605, який належить ОСОБА_2 на праві власності. За користування автомобілем відповідач повинен був сплачувати позивачу 1 150 грн. в день, всього сім днів. Станом на 27 жовтня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем склала 4 750 грн., про що ОСОБА_3 написав розписку.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач користувався найманим автомобілем, що належить на праві власності позивачу, а кошти за користування не сплачував. У зв'язку з цим відповідач написав розписку, в якій зазначив, що кошти зобов'язується повернути до 31 листопада 2014 року. Сторони замінили борг, що виник з договору найму, борговим зобов'язанням відповідно до положень ст. 1053 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2014 року ОСОБА_3 написав розписку, з якої вбачається, що він винен 4 750 грн. ОСОБА_2 за користування автомобілем, який належить останньому на праві власності.

ОСОБА_2 є власником автомобіля PEUGEOT-605, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1992 року випуску, шасі № НОМЕР_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не передавав кошти відповідачу згідно розписки, а також ОСОБА_2 обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно ч. ч. 2 - 4 ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З наявної у матеріалах справи розписки від 27 жовтня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 зобов'язався повернути ОСОБА_2 кошти за користування автомобілем, який належить позивачу на праві власності, у розмірі 4 750 грн. до 31 листопада 2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що написавши розписку про наявність боргу у сумі 4 750 грн., ОСОБА_3 підтвердив домовленість з ОСОБА_2 про новацію боргу, що виник із договору найму автомобіля, у позикове зобов'язання за правилом ст.1053 ЦК України.

Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 22 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, зареєстрованого по АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, зареєстрованого по АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, суму заборгованості за договором позики від 27 жовтня 2014 року у розмірі 4 750 (чотири тисячі сімсот п'ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_3, зареєстрованого по АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_2, зареєстрованого по АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, судовий збір у розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Лащенко В.Д.