Провадження № 2/127/6158/15
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 м. Вінниця

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Музики А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 з вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста командування Хмільницького об`єднаного районного військового комісаріату Вінницької області. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25.07.2015 року по день поновлення на роботі. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 відшкодувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.06.2015р. відповідно до наказу №115 від 25.07.2015 року, ОСОБА_1 було призначено за конкурсом на посаду провідного спеціаліста командування Хмільницького об`єднаного районного комісаріату Вінницької області. Відповідно до пункту 5 наказу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №134 від 24.07.2015 року, позивачку було звільнено з посади провідного спеціаліста командування в зв`язку з тим, що протягом строку випробування на посаді виявила невідповідність виконуваній роботі. Підставою для видання вищевказаного наказу був рапорт тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_2 від 23 липня 2015 року вих. №9/1/615 відповідно до якого ОСОБА_1 випробовувальний термін на роботі не витримала, а саме: низький рівень знань керівних документів з правових питань, що перешкоджає виконанню функціональних обов`язків неодноразове запізнення на роботу; недотримання етики державного службовця.

Позивач вважає звільнення незаконним та безпідставним, щодо низького рівня знань керівних документів з правових питань, що перешкоджає виконанню функціональних обов`язків зазначає, що жодних дисциплінарних стягнень щодо низького рівня знань керівних документів з правових питань чи будь-яких інших питань на неї не накладалось.

В період з 27.06.2015 по 24.07.2015 заліки щодо знання керівних документів, функціональних обов`язків посадовими особами Хмільницького об`єднаного районного військового комісаріату не приймались. У Хмільницькому об`єднаному районному військовому комісаріаті фахівці, які мають вищу юридичну освіту та спроможні оцінити рівень знань керівних документів з претензійно - позовної роботи взагалі відсутні. Факти неякісного та неналежного виконання обов`язків дорученої працівникові роботи, мають підтверджувати службові (доповідні) записки, інші документи, що можуть підтвердити факт його невідповідності виконуваній роботі (оцінка безпосереднім керівником якості виконання завдань, висновки тощо). Слід також зазначити, що знання керівних документів перевірялися у позивача під час прийняття на роботу, а саме під час складання іспиту, який проводився конкурсною комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що жодних дисциплінарних стягнень за запізнення на роботу чи з інших підстав на неї не накладалось, пояснення по факту запізнення не відбирались, акти про запізнення на роботу не складались, службові розслідування не проводились в зв`язку з тим, що таких випадків взагалі не було, та повідомляє, що вона перебувала на робочому місці повний восьмигодинний день, що підтверджується табелями обліку робочого часу за липень-серпень 2015р. Щодо недотримання етики державного службовця позивач вказує, що жодних дисциплінарних стягнень за порушення правил етики державного службовця (культуру поведінки, нецензурну лексику, підвищення інтонації під час спілкування, ганебне ставлення до громадян чи колег по роботі, нестриманість у висловлюваннях та не вчинення дій, що дискредитують орган державної влади або ганьблять репутацію державного службовця тощо) взагалі не було.

Враховуючи вищевказане позивач також просить суд стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав з підстав зазначених в позові та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів в судовому засіданні проти визнання позову заперечували в повному обсязі, на твердження представника позивача на належне виконання позивачем своїх обов?язків про що свідчить відсутність застосування дисциплінарного стягнення до позивача представники відповідачів пояснили, що оскільки наслідком непроходження випробувального терміну є розірвання трудового договору шляхом звільнення, то в данному випадку йдеться не про застосування дисциплінарного стягнення, а про відмову роботодавця укладати безстроковий трудовий договір.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що наказом №115 від 25.06.2015 року, ОСОБА_1 було призначено за конкурсом на посаду провідного спеціаліста командування Хмільницького об`єднаного районного комісаріату Вінницької області на місяць. Встановлено випробувальний термін 1 місяць. ( а .с. 37)

Відповідно до пункту 5 наказу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №134 від 24.07.2015 року, ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста командування в зв`язку з тим, що протягом строку випробування на посаді виявила невідповідність виконуваній роботі. ( а.с.20) Зазначене також підтверджено записами в трудовій книжці позивача. ( а. с. 17)

Як вбачається з рапорту від 23.07.2015р. №9/1/615 ТВО Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 . військовому комісаріату ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , яка за результатами конкурсу булла прийнята на посаду провідного спеціаліста командування протягом строку випробування виявила невідповідність виконуваній роботі, а саме низький рівень знань керівних документів з правових питань, що перешкоджає виконанню функціональних обов?язків, неодноразове запізнення на роботу, недотримання етики державного службовця, в зв?язку з чим зроблено висновок, що ОСОБА_1 випробувальний термін не витримала. ( а. с. 38)

Як вбачається з акту від 25.06.2015р., складеного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,- ОСОБА_1 запізнилась на роботу на 20 хв. 25.06.2015р., надати пояснення причини запізнення та від підписання акту відмовилась , відповідно до акту від 26.06.2015р., ОСОБА_1 запізнилась на роботу на 15 хв. 26.06.2015р., надати пояснення причини запізнення та від підписання акту відмовилась, відповідно до акту від 30.06.2015р. ОСОБА_1 запізнилась на роботу на 25 хв. 30.06.2015р., надати пояснення причини запізнення та від підписання акту відмовилась. ( а. с. 70-72) Суд бере до уваги, що дані акти зафіксовані в журналі реєстрації вхідних документів Хмільницького об?єднаного районного військового комісаріату. ( а. с. 66-69)

Судом встановлено, що старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено бесіду з ОСОБА_1 по факту запізнення на роботу 25.06.2015р., надати пояснення щодо причини запізнення позивачка відмовилась, що відображено в рапорті від 25.06.2015р. ( а. с. 74)

Судом з метою повного та об?єктивного розгляду справи досліджувались посадова інструкція провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 .

В судовому засіданні допитувались свідки ОСОБА_4 , що є відповідальним виконавцем мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 , який вказав, ОСОБА_1 неодноразово запізнювалась на роботу, на що отримувала зауваження, але на них не реагувала, також свідок повідомив, що отримавши завдання, що стосувалось її безпосереднього обов`язку від військового комісара ОСОБА_1 відмовилась від його виконання, висловлюючись нецензурною лайкою, що також підтверджено відповідним рапортом ( а. с. 73), суд звертає увагу, що факт відмови позивача виконувати поставлене завдання її керівником підтверджується також рапортом начальника відділення зв?язку та інформації начальника радіостанції Герасимова Р.Д. Хмільницького об?єднаного районного військового комісаріату та рапортом водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ( а.с.75,76,) Свідок ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_1 неодноразово запізнювалась на роботу.

Стаття 60 ЦПК України наголошує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Ст. 26 КЗпП України - при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу .В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Ст. 27 КЗпП України визначено, що строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців. Строк випробування при прийнятті на роботу робітників не може перевищувати одного місяця.

Стаття 28 КЗпП України передбачено, що коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Відповідно до Кодексу законів про працю України (КЗпП), а саме - до статті 139, одним із головних обов`язків працівника є додержання трудової і технологічної дисципліни. У статті 147 КЗпП України зазначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів:догана, звільнення.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно а.1.п. 18. ПП ВСУ Про практику розгляду судами трудових спорів при розгляді трудових спорів судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтовані, не підтверджені матеріалами справи та не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що наказом від 24.06.2015р.року №115 ОСОБА_1 було призначено за конкурсом на посаду провідного спеціаліста командування Хмільницького об`єднаного районного комісаріату Вінницької області на місяць. Встановлено випробувальний термін 1 місяць. Відповідно до пункту 5 наказу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №134 від 24.07.2015 року, ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста командування в зв`язку з тим, що протягом строку випробування на посаді виявила невідповідність виконуваній роботі. ( а.с.20)

Суд на підставі наданих сторонами доказів встановив, що позивача звільнено з дотриманням вимог трудового законодавства, невідповідність позивача займаній посаді знайшла своє підтвердження під час розгляду даної справи, також підтверджено порушення встановленого режиму роботи, що виявилось в систематичних запізненнях на роботу, і підтверджено факти невиконання позивачем функціональних обов?язків, так в судовому засіданні допитувались свідки ОСОБА_4 , що є відповідальним виконавцем мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 , який вказав, що ОСОБА_1 неодноразово запізнювалась на роботу, на що отримувала зауваження, але на них не реагувала, також свідок повідомив, що отримавши завдання, що стосувалось її безпосереднього обов`язку від військового комісара ОСОБА_1 відмовилась від його виконання, висловлюючись нецензурною лайкою, що також підтверджено відповідним рапортом ( а. с. 73), суд звертає увагу, що факт відмови позивача виконувати поставлене завдання її керівником підтверджується також рапортом начальника відділення зв?язку та інформації начальника радіостанції Герасимова Р.Д. Хмільницького об?єднаного районного військового комісаріату та рапортом водія відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ( а.с.75,76,) Свідок ОСОБА_7 повідомила, що ОСОБА_1 неодноразово запізнювалась на роботу. Таким чином суд вважає, що твердження позивача ґрунтується лише на припущеннях, жодних доказів, в обґрунтування зазначених обставин суду не надано, а тому в задоволенні вимоги поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста командування Хмільницького об`єднаного районного військового комісаріату Вінницької області слід відмовити.

Суд звертає увагу, що хоча позивачем оспорюється незаконність звільнення, заявлено вимогу про поновлення позивача на посаді проте наказ про звільнення від 24.07.2015р. №134 не оспорюється.

Щодо вимог позивача про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 25.07.2015 року по день поновлення на роботі, суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає оскільки, є похідною від вимоги про поновлення позивача на посаді, в задоволенні якої відмовлено, судом встановлено, що відповідач діяв відповідно до положень закону, а тому дана вимога є безпідставною та непідтвердженою жодними доказами.

Визначаючись щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 2000 грн. суд враховує положення а.1 п.9 Постанові Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995р., яким передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки, відсутні об`єктивні підтвердження суми моральної шкоди у заявленному розмірі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме оскільки позов залишено без задоволення та враховуючи, те що позивач був звільнений від сплати судового збору суд важає судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 26, 27, 28, 36, 116, 139, 235, 237-1, КЗпП України, п. 9, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» ст.ст.10, 11, 58, 59, 60, 61, 209, 210, 212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :