28.10.2015 Єдиний унікальний № 371/1700/15-ц
Провадження №2-о/371/48/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015року Миронівський районний суд Київської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі- Овчаренко В.С.

за участю:

заявника ОСОБА_2

представників заявника ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівка цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Миронівська міська рада про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу,

встановив:

У вересні 2015 року заявник звернулася до суду із названою заявою, посилаючись на те, що з 1991 року по 28 червня 2011 року її мати ОСОБА_5 проживала однією сім»єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу. Вони жили в належному ОСОБА_6 будинку по вулиці Бузницького №108 в м.Миронівка Київської області, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов»язки.

28 червня 2011 року ОСОБА_6 помер, а 29 грудня 2013 року померла її мати ОСОБА_5

Після її смерті вона звернулася до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у оформленні спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання матері та вітчима однією сім»єю. В зв»язку з цим вона змушена звернутися із заявою до суду.

У судовому засіданні заявник та його представники заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заявник пояснила, що її мати ОСОБА_5М з 1990 року стала жити однією сімєю з ОСОБА_6, у 1991 році вони купили будинок по вулиці Бузницького №108 в м.Миронівка, поселилися в ньому, прописалися і разом вони жили до дня смерті вітчима, тобто до 28 червня 2011 року. Вони вели разом домашнє господарство, мали спільні гроші, спільних дітей у них не було, але прожили життя вони дуже добре. Вітчим визнавав її своєю дитиною, любив.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Миронівської міської ради, вимоги заявника визнаються.

Заслухавши пояснення заявника, його представників, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно до ч1 п.5 ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом установлено, що 29 грудня 2013 року в м.Миронівка Київської області померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне їй майно. Заявник у встановлений законом строк подала до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу ОСОБА_7 заяву про прийняття спадщини, але оформити спадщину немає змоги, оскільки шлюбні відносини її матері та вітчима не були зареєстровані.

Згідно зі ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Допитані судом свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили, що вітчим ОСОБА_6 та мати заявниці ОСОБА_5 дійсно з 1991 року проживали разом однією сімєю до смерті чоловіка, вели спільне господарство, їх усі вважали чоловіком і жінкою.

Так, свідок ОСОБА_10Ю пояснила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до 1991 року жили у неї на квартирі на протязі шести років як чоловік і жінка, дітей спільних у них не було. У 1991році вони купили будинок по вулиці Бузницького, 108 в м.Миронівка і всією сімєю переїхали жити в будинок. Після цього вони продовжували підтримувати дружні стосунки, ходили один до одного в гості.

Свідки ОСОБА_8С та ОСОБА_9 підтвердили, що в 1991року сімя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 купили будинок по вулиці Бузницького, 108 в м.Миронівка і жили в ньому разом до самої смерті. Їм це відомо, оскільки будинок, в якому вони жили по вулиці Бузницького, 106 в м.Миронівка був розташований в одному дворі з будинком №108. Лише недавно вони зробили між цими будинками огорожу.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків, оскільки всі вони достовірно знають сімю заявника.

З наданої суду копії будинкової книги вбачається, що власником будинку № 108 по вулиці Бузницького в м.Миронівка був ОСОБА_6, у цьому будинку з 1991 року зареєстровані ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_2 (а.с.12-13).

З копії паспорта заявника ОСОБА_2 вбачається, що вона зареєстрована за вказаною адресою з 16 грудня 1994 року (а.с.6).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004року.

До відносин, які виникли до 01 січня 2004 року, застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року, яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання однією сімєю до дня смерті спадкодавця як підстави для спадкування майна померлого, а тому підстави для задоволення позовних вимог та встановлення факту проживання однією сімєю в період з 1991 року до 01 січня 2004 року відсутні.

У зв»язку з цим, суд вважає доведеним той факт, що мати заявниці ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з 01 січня 2004 року по день смерті останнього 28 червня 2011 року, тобто більше п»яти років однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Таким чином, зібрані докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім»єю її матері та вітчима, як чоловіка та жінки без шлюбу не менш як пять років, що передбачено ч.1 п.5 ст.256 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд

Вирішив:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 01 січня 2004 року по день смерті останнього 28 червня 2011 року, тобто не менш як п»ять років однією сім»єю без шлюбу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Київської області через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 28 жовтня 2015 року.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко