Справа № 755/6005/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про передачу справи до іншого суду, яке заявлене в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районним судом міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

24 квітня 2015 року представник відповідаа ОСОБА_3 подав до суду заперчееня на позов разом з клопотанням про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей до АНД районному суду м.Дніпропетровська.

Відповідач та представник відповідача …в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засідання просив відмовити у задоволенні клопотання про передачу справу до іншого суду, вважає заяленне клопотання безпідставним та необгрунтованим.

Заслухавши думку представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У відповідності до положень частини першої статі 110 Цивільного процесуального кодексу України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових відносин, можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Так, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 Цивільного кодексу України і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Виходячи з предмету позову, позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 з вимогою стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей.

До позовної заяви долучено ксерокопія паспорта громадянина України, виданого на імя ОСОБА_1, відповідано до паспортних даних ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

Відповідно до ч.1 ст.116 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилось, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", згідно з пунктом 2 частини першої статті 116 ЦПК якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд не має права розглядати справу і зобов'язаний передати її на розгляд до суду, якому вона підсудна за законом, оскільки ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для передачі до іншого суду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, оскільки позовна заява ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог ч.1 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України, в свою чергу відповідач не скористався правом оскаржити ухвалу суду про відкритті првоалження у справі , у в'язку з порушенням правил підсудності.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 109, 110, 116, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про передачу справи до іншого суду, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я