Провадження номер 2/243/5864/2015
«30» грудня 2015 р. м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Геєнко М.Г.
при секретарі Мірошниченко В.В.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,
До судового засідання представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності № 12,2-05/181044 від 23 грудня 2015року (а.с.29), не зявилася. Направила на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти внесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації, до судового засідання не зявився, заяв про розгляд справи у його відсутності, перенесення розгляду справи чи його відкладення, до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
-дебіторської заборгованості 179,39 грн. (а.с.26).
Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1ст.20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу»).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до угоди, та ст. 20 Закону України Про заставу, ПАТ «Ідея Банк» має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.
Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПАТ «Ідея Банк»), суд вважає вимогу позивача стосовно зобов'язання відповідача виконати зобов'язання в натурі, - законною і обґрунтованою.
Згідно договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою.
Відповідно до ст. 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 належним чином не виконав зобовязання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про передачу в заклад та звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог частини 1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до приписів ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До яких відносяться витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
Позивачем документально підтверджені меморіальним ордером сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1218,00 грн.
Як вбачається з витягу газети «Урядовий курєр» від 16 грудня 2015 року, було здійснено виклик відповідача до судового засідання шляхом розміщення оголошення.
Однак, на підтвердження оплати оголошення не було надано жодного підтверджуючого документу, що позбавляє суд можливості стягнення даних коштів з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 10,11,88,209,212,214-215, 224-226 ЦПК України, 11, 525, 526, 530, 589, 590, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 19,20 Закону України Про заставу, ст.ст. 24-26 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дні з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Слов'янського міськрайонного суду ОСОБА_4