АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/505/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л. І.
при секретаріВолвенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - секретар Коржівської сільської ради Уманського району ОСОБА_8 про встановлення нікчемності заповіту,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа - секретар Коржівської сільської ради Уманського району ОСОБА_8 про встановлення нікчемності заповіту.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_9, після смерті якої залишилося двоє спадкоємців: син ОСОБА_6 та донька - ОСОБА_7. 13.04.2013 року він звернувся до Рокитнянської районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті матері. При поданні заяви нотаріус повідомила його про те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті матері вже звернулася відповідачка у зв'язку з чим було заведено спадкову справу №339/2012.

Крім цього, державний нотаріус повідомила його, що ОСОБА_9 був складений заповіт від 22.12.2011 року, який посвідчений секретарем Коржівської сільської ради Уманського району ОСОБА_8, яким вона заповіла належне їй на праві особистої приватної власності майно своїй дочці ОСОБА_7

Позивач вважає, що вказаний заповіт є нікчемним, оскільки він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. У тексті заповіту не зазначено про те, що він був прочитаний уголос заповідачем -- ОСОБА_9. В порушення п.1.4. підрозділу 1 «Посвідчення заповітів» розділу III «Правила вчинення окремих нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, в заповіті зазначено лише прізвища та ініціали свідків та не містить відомості про осіб свідків із зазначенням ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. У тексті заповіту відсутні будь-які відомості про те, що заповіт був прочитаний вголос свідками, при яких посвідчено заповіт. Крім того посвідчу -вальний напис на заповіті зроблений секретарем Коржівської сільської ради Уманського району ОСОБА_8 не відповідає формі та змісту вищезазначеного посвідчувального напису: не зазначено словами число та місяць його вчинення; повне ім'я та по батькові заповідача, ім'я та ініціали особи, якою був записаний заповіт, тобто секретар сільської ради; не вказано повні імена та по - батькові свідків та причини по яких заповіт посвідчується при свідках.

А відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування » - заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст..215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

За змістом п.5 постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009 року №9 « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, у цьому разі в резолютивній частині рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

А тому, позивач просив встановити нікчемність заповіту, складеного 20 грудня 2011 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідченого секретарем Коржівської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_8, у присутності двох свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі за № 19, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - секретар Коржівської сільської ради Уманського району ОСОБА_8 про встановлення нікчемності заповіту відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги про встановлення нікчемності заповіту.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, повторно, в судове засідання не зявились, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. ст. 207, 1247, 1248, 1251, 1252, 1257 ЦК України та виходив з того, що заповіт складений письмово, у встановленому порядку був посвідчений уповноваженою особою органу місцевого самоврядування та зареєстрований в реєстрі, отже підстави для встановлення його нікчемним відповідно до ст. 1257 ЦК України відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 - 1252 ЦК України.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Так, за матеріалами справи колегією суддів установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 ( а. с. 55).

22.11. 2011 року ОСОБА_9 був складений заповіт, який посвідчений секретарем Коржівської сільської ради Уманського району ОСОБА_8, яким вона заповіла належне їй на праві особистої приватної власності майно своїй дочці ОСОБА_7 ( а. с. 60).

Відповідно до ч. 1 ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 17 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою ст.1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст.215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається, а п. 16 вказаної постанови визначено, що заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України нікчемний правочин є недійсний через невідповідність вимогам законодавства. Такий правочин недійсний з моменту його вчинення незалежно від того чи визнав його таким суд.

У відповідності з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Також, в судовому засіданні як першої, так і апеляційної інстанції встановлено, що і не оспорюється сторонами, заповіт складений ОСОБА_9 без будь-якого примусу, відповідає її волі та підписаний нею особисто.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Крім того, згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на спадкування спадкового майна пред'явлення позову про встановлення нікчемності заповіту, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Статтею 1257 ЦК визначено підстави нікчемності заповіту та визнання його недійсним, які не виключають застосування загальних норм § 2 глави 16 ЦК відповідно до встановлених судом обставин, якщо вони узгоджуються з правовими підставами та наслідками нікчемності або недійсності заповіту, зазначеними у ст. 1257 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. На підставі ст. 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

У разі наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності заповіту підлягає розгляду судом.

Нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред'являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту.

Оскільки право на складання заповіту має особа з повною цивільною дієздатністю (ч. 1 ст. 1234 ЦК), згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК підставою для нікчемності заповіту є кваліфікація його як такого, що складений особою, яка не мала на це права. Це, зокрема, заповіт, вчинений недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача.

Також підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК). Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним.

До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення ст. 1247 ЦК.

Посвідчення заповіту неуповноваженою особою, тобто посадовою, службовою особою, яка відповідно до норм статей 1251 - 1252 ЦК не уповноважена посвідчувати заповіти, має мати наслідком нікчемність заповіту (ч. 1 ст. 1257 ЦК).

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що вимоги закону були дотриманні при складанні і посвідченні заповіту, оскільки заповіт складений у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; перед підписом заповідача зазначено про те, що заповіт ним зачитано, Посвідчувальний напис секретаря сільської ради містить вказівку на те, що заповіт складено зі слів заповідача ОСОБА_9; заповіт до підписання прочитаний заповідачем ОСОБА_9 і власноручно підписано в присутності секретаря сільської ради.

Окрім цього, ст. 1253 ЦК України передбачено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

А тому, доводи апелянта щодо не вказання у заповіті паспортних даних свідків не встановлюють нікчемності даного заповіту, оскільки заповіт був підписаний особисто заповідачкою ОСОБА_9 та прочитаний нею (а.с.60).

При цьому, право на вчинення нотаріальних дій на території Коржівської сільської ради покладено на секретаря Коржівської сільської ради ОСОБА_8, відповідно до рішення виконкому Коржівської сільської ради №66 від 27.11.2010 року та посадової інструкції секретаря сільської ради.

Висновки суду першої інстанції відносно того, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України є обгрунтованими, оскільки він посвідчений уповноважною на те особою, волевиявлення заповідача було вільним, а підстави на які вказував апелянт не є істотними умовами для встановлення нікчемності заповіту.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень законодавства, а доводи апелянта у апеляційній скарзі на те, що рішення суду незаконне нічим не підтверджено та не наведено підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - секретар Коржівської сільської ради Уманського району ОСОБА_8 про встановлення нікчемності заповіту - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :