Справа № 200/935/15-ц
Провадження № 6/200/317/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 23.09.2014 року, ухваленого у справі № 5038/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаною заявою, в якій просив скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 23.09.2014 року, ухваленого у справі № 5038/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування заяви заявник посилався на те, що 23.09.2014 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації "Дніпровський банківський союз" у складі третейського судді Кириченка Н.В. прийняв вищевказане рішення про стягнення з нього на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за договором у розмірі 28 575,14 грн. та витрати по оплаті третейського збору у сумі 500,00 грн. Дане рішення прийняте в приміщенні третейського суду за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Карла Маркса, 60/513а, за результатами розгляду справи № 5038/2014 за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказане рішення було отримано ним 14.10.2014 року і, ознайомившись з ним він вважає, що воно прийнято з порушенням норм права, являється протиправним, а тому підлягає скасуванню, виходячи з наступного. В порушення ч.1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" третейський суд розглянув справу без наявності між сторонами третейської угоди. Посилання позивача в позовній заяві про те, що третейські застереження містяться в Умовах та Правилах надання банківських послуг, до яких він приєднався шляхом підписання заяви від 31.05.2011 року є безпідставним, оскільки з Умовами та Правилами надання банківських послуг, копія яких надана позивачем до позовної заяви, він взагалі не ознайомлювався, про що свідчить відсутність його пілдпису під ними. Підписавши заяву від 31.05.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, він дійсно був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, однак у них взагалі не було третейського застереження, їх зміст, з яким він був ознайомлений, суттєво відрізняється від змісту Умов та Правил надання банківських послуг, які додано позивачем до позовної заяви. Його підпис у заяві від 31.05.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може бути доказом ознайомлення саме з тими Умовами та Правилами надання банківських послуг, які додано позивачем до позовної заяви.

Також, заявник посилається на ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якої договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Тобто, вказаним законом не передбачено можливості погодження конкретних умов договору без письмового засвідчення, а Умови та Правила надання банківських послуг, копії яких додані до позовної заяви, ним підписані не були. Крім того, із змісту його заяви від 31.05.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що він отримав кредитні кошти в розмірі 5000 грн. на платіжну кредитну картку "Універсальна", натомість у позовній заяві та рішенні третейського суду значиться, що він отримав кредитні кошти в розмірі 15000 грн. на платіжну кредитну картку "Універсальна GOLD" і отримав дані кошти 25.12.2012 року. Таким чином, додана до позовної заяви копія Умов та Правил про надання банківських послуг взагалі не стосується його заяви від 31.05.2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

Також, заявник зазначає, що відповідно до ч.6 ст.16 Закону України "Про третейські суди", якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів. Враховуючи, що справа третейським судом розглянута без його участі, сторони не погодили в третейському суді кількісний склад третейського суду, а тому третейський розгляд повинен був здійснюватись у складі трьох суддів. Однак, третейський суд всупереч ч.6 ст. 16 Закону України "Про третейські суди" розглянув справу в складі одного судді. Ухвала третейського суду від 12.09.2014 року про порушення провадження у справі та призначення справи до розгляду на 23.09.2014 року отримана ним лише 04.10.2014 року, тобто вже після розгляду справи. Також позивачем не представлено жодних доказів отримання ним коштів в сумі 15000 грн. та не надано детального розрахунку заборгованості, що унеможливлює встановлення складу такої заборгованості. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є незрозумілим, по ньому неможливо визначити склад заборгованості, тим більше наданий позивачем розрахунок випливає з Умов та Правил надання банківських послуг, з якими він не був ознайомлений та їх не підписував. В Умовах та Правилах, з якими він був ознайомлений, взагалі не було прописано строків платежів, строку повернення кредиту, умов щодо нарахування штрафних санкцій, комісій, відповідальності за несвоєчасні сплату платежів, повернення кредиту.

В судове засідання ОСОБА_1 не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення проти заяви.

Дослідивши матеріали справи і матеріали третейської справи № 5038/2014 Постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський союз", суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2011 року ОСОБА_1 була заповнена Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських услуг в Приватбанку, в якій зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою "Універсальна"/Gold в розмірі 5000,00 грн.

Як зазначено у даній Анкеті-заяві, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банка складають договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної Анкети-заяви ОСОБА_1 банком була видана кредитна картка "Універсальна"/Gold за обраним тарифним пакетом, зі встановленим кредитним лімітом.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківських Союз" у складі третейського судді Кириченко Н.В. від 23.09.2014 року, ухваленим у третейській справі № 5038/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором № SAMDN4225 від 25.12.2014 року в сумі 28 575,14 грн., витрати по оплаті третейського збору у сумі 500,00 грн., а всього 29 075,14 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 389 1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч.2 цієї статті заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Відповідно до ч.3 ст. 389 4 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Частиною 4 ст. 389 4 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389 5 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5, 6 цієї статті - справа розглядається судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з особливостями, встановленими цією главою. За наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду суд має право: 1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін; 2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

Відповідно до ч.1 ст. 389 5 ЦПК України - рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Частиною 4 ст. 389 4 ЦПК України передбачено, що суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 389 5 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно до ст.51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейського суду.

Скасування компетентним судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених цією статтею.

У разі, якщо рішення третейського суду скасовано повністю або частково внаслідок визнання компетентним судом недійсною третейської угоди або через те, що рішення прийнято у спорі, який не передбачений третейською угодою, чи цим рішенням вирішені питання, що виходять за межі третейської угоди або рішення прийнято у справі, не підвідомчій третейському суду, відповідний спір не підлягає подальшому розгляду в третейських судах.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про третейські суди" склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Як вбачається з Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 23.09.2014 року, ухваленого у справі № 5038/2014 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа була розглянута та вказане рішення ухвалене одноособово третейським суддею Кириченко Н.В.

ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду третейської справи № 5038/2014 та не брав участі у її розгляді 23.09.2014 року, тому він не міг погодити кількісний склад суддів. Дійсно, як зазначено в п. 1.7.30. Умов та правилах надання банківських послуг, які є складовими договору про надання банківських послуг, сторони домовилися, що всі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із даного договору та інших договорів між банком та клієнтом чи в зв"язку з ними, в тому числі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення чи визнання дійсними, підлягають розгляду в одному із вказаних судів (за вибором сторони, яка ініціює звернення до суду): постійно діючий третейський суд при Асоціації "Дніпропетровський банківський союз" (адреса суду: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 60/62; спор розглядається одноосібно призначеним Главою Третейського суду суддею); постійно діючий третейський суд при Асоціації "Юридичні компанії України" (адреса суду 49000, м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети "Правда", б.29, оф.413; спір розглядається одноосібно призначеним Головою третейського суду суддею); суд загальної юрисдикції. Ця умова договору не протирічить вимогам ст. 16 Закону України "Про третейські суди", згідно з якою склад суду узгоджується у третейському суді. Однак, при неузгодженні, справа розглядається у складі трьох третейських суддів. Виходячи з того, що склад суду не міг бути узгодженим з боку ОСОБА_1, якому не було відомо про розгляд третейської справи, справа підлягала розгляду у складі трьох, а не одного, третейських суддів.

Крім того, як вбачається з Рішення від 23.09.2014 року, це рішення ухвалене Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Дніпровський банківський союз", в той час? як в п. 1.7.30. Умов та правилах надання банківських послуг, які є складовими договору про надання банківських послуг, сторони домовилися про те, що всі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із даного договору та інших договорів між банком та клієнтом чи в зв"язку з ними, в тому числі, що стосуються їх виконання, порушення, припинення чи визнання дійсними, підлягають розгляду, зокрема, в постійно діючому третейському суді при Асоціації "Дніпропетровський банківський союз".

Таким чином, розгляд справи суддею третейського суду одноособово та не тим судом, що вказаний в Умовах, не відповідає вимогам п. 1, 4 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України, а відтак є підставою для скасування рішення третейського суду. Будь-якого письмового доказу в підтвердження правомірності розгляду саме Постійно діючим Третейським судом при Асоціації «Дніпровський банківський союз" даної справи про стягнення заборгованості суду не надано.

Крім того, відповідно до п.14 частини 1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" (частину 1 статті 6 Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-УІ від 03.02.2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п.2 Постанови Верховного Суду України від 12.04.1996р. №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" зазначено, що до відносин, які регулюються Законом України "Про захист справ споживачів", належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Таким чином, розглянувши зазначений спір про стягнення зі ОСОБА_1 кредитної заборгованості 23.09.2014 року, тобто після внесення зазначених змін до Закону, на який розповсюджується Закон України "Про захист прав споживачів", третейський суд не дотримався вимог п.1 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України, що також є підставою для скасування вказаного рішення третейського суду та відповідає положенням ч. 4 ст. 389 4 ЦПК України.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 23.09.2014 року, ухвалене у справі № 5038/2014 за позовом ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь держави судовий збір в розмірі 609,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 293, 88, -389 1 - 389 6 - ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 23.09.2014 року, ухваленого у справі № 5038/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський союз" від 23.09.2014 року, ухвалене у справі № 5038/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь держави судовий збір в розмірі 609,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали .

Суддя Т.О.Кудрявцева