Ухвала

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Львівського комунального підприємства «Дім» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Львівське комунальне підприємство «Дім» (далі - ЛКП «Дім») звернулось до суду з позовом до відповідачів про визнання укладеними договорів про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, між ЛКП «Дім» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які проживають у квартирі АДРЕСА_1, стягнення заборгованості за фактично надані послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 в сумі 5 481 грн 71 коп.

Позивач посилався на те, що відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_1. Вказаний будинок знаходиться на балансі позивача, який є виконавцем житлово-комунальних послуг відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради. Незважаючи на обов'язковість укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, відповідачі укласти з позивачем договори про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення відмовляються.

Крім цього, позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачам послуги з постачання теплової енергії, відповідачі користуються послугами з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1, однак належним чином не сплачують кошти за фактично надані позивачем послуги, внаслідок чого станом на 31 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 5 481 грн 71 коп.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року, позов задоволено.

Визнано укладеним, на основі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», договір про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій між ЛКП «Дім» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що проживають у АДРЕСА_1.

Визнано укладеним, на основі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення між ЛКП «Дім» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що проживають у АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ЛКП «Дім» заборгованість за фактично надані послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 станом на травень 2014 року в розмірі 5 481 грн 71 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Власником будинку, в якому знаходиться зазначена квартира, є Львівська міська рада, а балансоутримувачем - ЛКП «Дім».

На ім'я відповідача ОСОБА_3 позивачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1.

Також встановлено, що між сторонами не укладено договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення і про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території.

У зв'язку з несплатою відповідачами житлово-комунальних послуг в розмірі, визначеному позивачем, останнім нараховано заборгованість за період з 01 липня 2011 року до 01 червня 2014 року в сумі 5 481 грн 71 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з фактичного надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам, обов'язку відповідачів укласти із постачальником послуг договір про надання таких та обов'язку утримувати належне їм на праві власності житло, в тому числі сплачувати житлово-комунальні послуги.

Такий висновок ґрунтуються на фактичних обставинах, встановлених судом, і відповідає вимогам закону.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг укласти договір на надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 3 ст. 20, п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону).

Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Дім», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям (у тому числі і відповідачам), то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Отже, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх оплати.

Відповідно до відомості про нарахування та оплату послуги за особовим рахунком № НОМЕР_1, відкритим на ім'я ОСОБА_3, в період з 01 липня 2011 року по 01 червня 2014 року відповідачами оплата послуг з централізованого опалення здійснювалася частково, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 5 481 грн 71 коп.

Твердження відповідача про те, що позивачем безпідставно нараховано заборгованість за послуги з централізованого опалення, оскільки у будинку є тепловий лічильник, є невірним, оскільки тарифи за послуги з централізованого опалення встановлені рішенням виконкому Львівської міської ради від 02 вересня 2008 року № 930, яке є чинним, не скасовано і ухвалено відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ЛКП «Дім» заборгованості за фактично надані послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 станом на травень 2014 року в розмірі 5 481 грн 71 коп.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - Постанова).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19-21 Закону, Постанови вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, зазначеній в постанові від 10 жовтня 2012 року № 6-110цс12.

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12, 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України, виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання укладеними між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, а також договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана