АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів:Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Кусяк М.Д.

за участю: ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_4, на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2013 року,

встановила:

В травні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом.

Просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_4, зареєстрований 15 серпня 1982 року Романківською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області, актовий запис №25.

Посилався на те, що 15 серпня 1982 року Романківською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області він уклав шлюб з ОСОБА_4

У кінці 2008 року ОСОБА_4 без згоди позивача поїхала на заробітки в Італію, після чого їх сімейне життя фактично припинилося.

Шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Позивач має намір створити нову сім'ю і зареєструвати шлюб з іншою жінкою.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2013 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, який 15 серпня 1982 року зареєстрований виконавчим комітетом Романківецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області по актовому запису №25 розірвано.

Прізвище відповідачці після розірвання шлюбу залишено «ОСОБА_4».

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують сімейних стосунків з серпня 2008 року. Вже більше п'яти років відповідачка перебуває в Італії, тобто сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Сім'я сторін остаточно розпалась і зберегти її уже не можливо.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Статтею 111 СК України встановлено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007року, N 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це правильно встановлено судом першої інстанції 15 серпня 1982 року Романківською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлю, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 15 серпня 1982 року серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Колегія суддів вважає правильними висновки суду про те, що сторони не підтримують сімейних стосунків з серпня 2008 року. Вже більше п'яти років відповідачка перебуває в Італії, тобто сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, так як він має намір створити нову сім'ю і зареєструвати шлюб з іншою жінкою.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи скарги про те, що неправильне зазначення в позовній заяві дати народження відповідачки є неповним з'ясуванням обставин судом та підставною для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

З описової частини рішення, вбачається, що судом першої інстанції правильно встановлено та зазначено, що відповідачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, що відповідає матеріалам справи, зокрема вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу від 15 серпня 1982 року серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Помилковим є посилання апелянта на недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до частин 1, 2, 3 цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З апеляційною скарги вбачається, що ОСОБА_4 не заперечує та не спростовує встановлені судом першої інстанції обставини новими належними доказами.

Апелянт також не врахувала, що відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Також помилковим є доводи апелянта про те, що не повідомлення її належним чином про час і місце розгляду справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Згідно частини 3 статті 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Вказані апелянтом порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: