АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6872/15 Справа № 199/1740/14 Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В.В. Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2015 року по справі за позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" до ОСОБА_2 про зобов'язання укласти договір, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року позивач звернувся до суду з таким позовом, посилаючись на те, що після того, як стало відомо про придбання відповідачем на підставі договору купівлі - продажу від 11.01.2011 року нежитлового приміщення № 73, загальною площею 111,8 кв.м., по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, 19.01.13 року на адресу ОСОБА_3 був направлений лист № 3/6 від 18.01.12 року з повідомленням про необхідність укласти договір про постачання теплової енергії та з переліком необхідних для цього документів, а 02.09.13 року були направлені 3 примірники проекту договору про постачання теплової енергії № 010997 від 02.09.13 року для розгляду та підписання, але відповідач у встановлений законодавством строк не повернув належним чином оформлений договір, не направив відповіді про стан розгляду проекту договору та не надав протоколу розбіжностей до договору, у зв'язку з чим позивач просив суд зобов'язати відповідача укласти договір № 010997 від 02.09.2013 року про постачання теплової енергії, днем укладання якого вважати 02.09.2013 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2015 року визнаний укладеним договір між комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» та ОСОБА_2 №010997 від 02 вересня 2013 року про постачання теплової енергії та вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення його законних прав, норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Визнаючи укладеним договір між сторонами про постачання теплової енергії суд виходив з того, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача, відмова якого від укладення такого договору суперечить вимогам закону, та в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

З таким висновком суду погодитися не можна.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 - IV від 24 червня 2004 року (далі - Закон) передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 « Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - постанова № 529).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону, постанови № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу на підставі договору купівлі - продажу від 11.01.2011 року належить нежитлове приміщення № 73, загальною площею 111,8 кв.м., по АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, до якого МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» через свої теплові магістралі постачає теплову енергію, у зв'язку з чим на вказану адресу позивач на ім'я ОСОБА_2 19.01.13 року направив лист № 3/6 від 18.01.12 року з повідомленням про необхідність укласти договір про постачання теплової енергії, а 02.09.13 року за супровідним листом № 98 від 02.09.13 року направив 3 примірники проекту договору про постачання теплової енергії № 010997 від 02.09.13 року для розгляду та підписання, але докази отримання відповідачем цих повідомлень в матеріалах справи відсутні, при тому що він зареєстрований і фактично проживає за іншою адресою по АДРЕСА_2 в м. Дніпропетровську, на яку таких повідомлень йому позивачем не направлялося, а за змістом апеляційної скарги відповідач не визнає факту отримання проекту цього договору.

Проте вказані обставини справи та норми закону суд залишив без уваги і належної правової оцінки, дійшовши помилкового висновку про належне повідомлення відповідача з умовами спірного договору і наявність достатніх підстав для визнання його укладеним між сторонами.

Крім того, позивачем не доведено узгодження з відповідачем такої умови договору як оплати за послуги теплопостачання з 11.01.2011 року (п. 11.5) та її відповідності типовому договору і нормам Закону України "Про захист прав споживачів" з урахуванням того, що така згода відповідача може свідчити при певних обставинах про признання ним свого боргу за послуги теплопостачання з цього часу, а визнавши укладеним між сторонами вказаний договір суд в порушення вимог ст. 11 ЦПК України вийшов за межі позову, в якому таких вимог МКП «Дніпропетровські міські теплові мережі» не заявляло, поставивши перед судом лише питання про зобов'язання відповідача його укласти, при тому, що серед передбачених ст. 16 ЦК України способів захисту не зазначено такого способу захисту, як зобов'язання особи до укладення відповідних договорів, з чого правильно виходив суд, обґрунтовуючи безпідставність таких заявлених вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи, скасувати і на підставі ст. ст. 6, 627, 638ЦК України та ст. 309 ЦПК України постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2015 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" до ОСОБА_2 про зобов'язання укласти договір відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: