Справа № 369/3943/15 Головуючий у І інстанції Ковальчук Л.М.
Провадження № 22-ц/780/5120/15 Доповідач у 2 інстанції Лащенко В. Д.
Категорія 1 24.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

24 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Ігнатченко Н. В., Фінагєєва В. О.,

при секретарі Петленко І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист права власності, витребування майна (віндикація) з чужого володіння ,-

встановила:

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про захист права власності, витребування майна (віндикація) та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що він є власником автомобіля марки «Фольксваген ЛТ», д.н.з. НОМЕР_1 оранжевого кольору, 2005 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4.

У вересні 2014 року під час знаходження зазначеного автомобіля на території ТОВ «Арм-Тек» за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 7, його автомобілем заволоділа невідома особа незаконним шляхом. Зазначений факт встановлено в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0007892 від 13 вересня 2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. 28 грудня 2014 року він дізнався, що без його участі зазначений автомобіль «Фольксваген ЛТ» в вересня 2014 року було знято з реєстрації і зареєстровано з державним номерним знаком НОМЕР_3 на іншу особу-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає по АДРЕСА_1.

Під час досудового розслідування також встановлено, що вказаний автомобіль на даний час належить ОСОБА_3 і зареєстрований за державним номерним знаком НОМЕР_2. Вказував також на те, що належний йому автомобіль не продавав, жодних довіреностей на здійснення продажу автомобіля не видавав, власний підпис на документах, які мають відношення до переоформлення і продажу транспортного засобу, не ставив. В рамках кримінального провадження № 0007892 від 13 вересня 2014 року було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта НДЕКЦ ГУ МВС України в м. Києві від 26 лютого 2015 року № 188 встановлено, що в Журналі обліку надходження та реалізації або передачі для реалізації транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, виданих довідок-рахунків, актів прийняття-передачі, біржевих угод і номерних знаків для разових поїздок, який зареєстрований в УДАІ МВС України № 4854 в одному томі, підписи в графах № № 113, 114 на аркуші в колонці «Власник, продавець (ПІБ, адреса, паспортні дані, підпис особи)», під прізвищем продавця виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2. За таких обставин даний експертний висновок підтверджує, що належний йому автомобіль вибув з його володіння без його особистого волевиявлення і без його відома. Тому він має законне право на захист своєї власності, а відповідач ОСОБА_3 повинна повернути йому автомобіль.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 просив витребувати з володіння ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на його користь автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, скасувати в Єдиному державному реєстрі Державтоінспекції записи про реєстрацію права власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить ОСОБА_4, про реєстрацію права власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3.

В подальшому позивач ОСОБА_2 подав суду заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист права власності, витребування майна (віндикація) з чужого володіння, посилаючись на те, що ніяких правових підстав для переходу прав на спірний автомобіль до ОСОБА_4 не існувало, тобто вона не могла стати його власником і, відповідно, володіти, користуватись та розпоряджатись ним, в тому числі, і не мала права укладати договір з ОСОБА_3 на його відчуження. З цих же підстав ОСОБА_3 не може вважатись власником автомобіля марки «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, а отже, не має законних прав на його володіння, користування і розпорядження. За таких обставин він має законне право на захист своєї власності, а відповідач повинен повернути йому автомобіль.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 просив витребувати з володіння ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на його користь автомобіль марки «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, та визнати за ним право власності на автомобіль «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2.

Заочним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Скаргу обґрунтовував тим, що судом неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення є, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а також неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих відносин.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння суд виходив з того, що оскільки слідчим відділом Дарницького РУ ГУ МВС України проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0007892 від 13 вересня 2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а спірний автомобіль є предметом кримінального правопорушення і містить ознаки речового доказу, питання захисту права власності і витребування автомобіля має вирішуватися в межах кримінального провадження, як того вимагає ст.. 100 КК України.

З такими висновками суду не можна погодитися, оскільки судом неправильно застосовані як норм матеріального права так і норми процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «Фольксваген ЛТ», д.н.з. НОМЕР_1 оранжевого кольору, 2005 року випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4. У вересні 2014 року під час знаходження зазначеного автомобіля на території ТОВ «Арм-Тек» за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 7, його автомобілем заволоділа невідома особа незаконним шляхом. Зазначений факт встановлено в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0007892 від 13 вересня 2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Зазначений автомобіль «Фольксваген ЛТ» було знято з реєстрації і зареєстровано з державним номерним знаком НОМЕР_3 на іншу особу-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає по АДРЕСА_1. Під час досудового розслідування також встановлено, що вказаний автомобіль на даний час належить ОСОБА_3 і зареєстрований за державним номерним знаком НОМЕР_2. Вказане підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_2, довідкою рахунком від 06 вересня 2014 року на ім»я ОСОБА_4, заявою ОСОБА_4 на ім»я начальника ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві про перереєстрацію транспортного засобу, довідкою рахунком від 18 жовтня 2014 року на ім»я ОСОБА_3, заявою ОСОБА_3 на ім»я начальника ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві про перереєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 26 лютого 2015 року № 188 підписи в графах № № 113, 114 на аркуші № 47 в колонці «Власник, продавець (ПІБ, адреса, паспортні дані, підпис особи)», під прізвищем продавця виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 (а.с. 10-19).

Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і ОСОБА_4 не укладався.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи, що ОСОБА_3 придбала спірний автомобіль у ОСОБА_4, яка не мала права його відчужувати, позовні вимоги про витребування майна підлягають задоволенню.

Посилання суду першої інстанції на необхідність вирішення спору в межах кримінального провадження, не ґрунтується на вимогах закону.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі, разом з тим не застосував норми матеріального права щодо захисту права власності ( глави 29 Цивільного кодексу України ), ухвалене рішення необхідно скасувати і відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння.

З урахуванням того, що право власності позивача на спірний автомобіль підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, вказаний автомобіль підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння, підстави для захисту права власності позивача шляхом визнання за ним права власності на автомобіль - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 липня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про захист права власності, витребування майна (віндикація) з чужого володіння задовольнити частково.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 автомобіль марки «Фольксваген ЛТ», оранжевого кольору, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_5 що належить ОСОБА_3,

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді