Справа № 367/5035/15-ц Головуючий у І інстанції Саранюк Л. П.
Провадження № 22-ц/780/6216/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 17.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення у житлове приміщення та зобовязання не чинити перешкоди у користуванні ним,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила вселити її в будинок № 50-а по вул. Університетській в м. Ірпінь Київської області та зобовязати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у користуванні 1/3 частиною вищевказаного будинковолодіння, посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 1999 року належить 1/3 частина домоволодіння №50-а по вул. Університетській в м. Ірпінь. Співвласниками даного домоволодіння є бабуся позивача - ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_5 по 1/3 частині кожен, що підтверджується архівною довідкою, виданою КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» №336 від 16.04.2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 проживає у вищевказаному будинку, позивача ОСОБА_3 у будинок не допускає, на вхідні двері будинку встановив замки, від яких у неї немає ключів, що створює для неї непереборні перешкоди в користуванні житловим приміщенням.

Оскільки відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні жилим приміщенням, ОСОБА_3 і звернулась до суду з позовом про вселення та усунення перешкод у користуванні ним.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 жовтня 2015 року позов задоволено.

Вселено ОСОБА_3 в будинок № 50-а по вулиці Університетській в місті Ірпінь Київської області.

Зобовязано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні 1/3 частиною будинковолодіння № 50-а по вул. Університетській в м. Ірпінь Київської області.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 1999 року (а.с.6-7) являється власником 1/3 частини домоволодіння №50-а по вул. Університетській в м. Ірпені Київської області. Співвласниками даного домоволодіння є її бабуся ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_5 по 1/3 частині кожен, що підтверджується архівною довідкою, виданою КП Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» №336 від 16.04.2014 року.

В будинку проживає та зареєстрований відповідач ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_3 також зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 і іншого житла у неї у власності немає.

На даний час позивачка з двома малолітніми дітьми проживає за адресою чоловіка в АДРЕСА_1. При цьому, будучи співвласницею будинку №50-а по вул. Університетській, де їй належить 1/3 частина спірного будинку, користуватися своєю частиною будинку не може, оскільки відповідач чинить їй перешкоди в користуванні, не пускаючи її до будинку та змінивши замки в хвіртці та вхідних дверях. Дані обставини підтверджуються актом депутата від 08.09.2015 року та показами допитаних в судовому засіданні свідків.

Згідно копій висновків Ірпінського МВВС, наявних в справі, позивачка ОСОБА_3 неодноразово зверталася до Ірпінського МВВС з заявами щодо протиправних дій відповідача ОСОБА_2, однак будь які міри щодо відповідача прийняті не були і опитувався ОСОБА_2 дільничним по телефону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 63, 150, 155 ЖК України, ст.ст. 382, 391 ЦК України та дійшов правильного висновку про наявність підстав до задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із положень вказаних статтей, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Співвласники, незалежно від розміру часток, при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Отже, ОСОБА_3, як власник 1/3 частини домоволодіння, має право користуватися, володіти та розпоряджатися своєю часткою спірного майна та в силу вимог ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею своїх прав на майно.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач ОСОБА_3 зверталась з заявами до Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області з приводу неправомірних дій ОСОБА_2, який перешкоджає їй користуватися належною частиною домоволодіння.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Докази, які підтверджують факт чинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні належною їй на праві власності 1/3 частиною будинку №50-а по вул. Університетській в м. Ірпінь, наявні в матеріалах справи, в звязку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову шляхом вселення позивача та зобовязання відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні належною їй частиною домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду, якщо вони призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно відповідно до норм діючого матеріального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :