ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5310/14-ц
Провадження № 2/210/360/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" липня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря Куксенко О.В.,

особи, які беруть участь у розгляді справи: позивач ОСОБА_2, представник позивача адвокат ОСОБА_3, відповідач ОСОБА_4, представник відповідача адвокат ОСОБА_5, представників третіх осіб: від прокуратури ОСОБА_6, від служби у справах дітей виконкому Дзержинського районної у місті ради - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Прокурор Дзержинського району м. Кривого Рогу, Служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, ОСОБА_8, про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні онукою та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, в особі представника адвоката ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та передання малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання та виховання бабусі.

В подальшому, уточнивши предмет позову, позивач просила суд зобовязати відповідача - ОСОБА_4 усунути перешкоди Позивачу у спілкуванні та вихованні малолітньої онуки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити періодичність зустрічей Позивача у спілкуванні з онукою: з пятниці з 18.00 год. до 19.00 год. неділі за місцем проживання бабусі; світкові дні року та канікули; можливість щорічного оздоровлення малолітньої онуки під час щорічної відпустки Позивача із виїздом за межі міста.

В обґрунтування уточненого позову зазначала, що відповідач у справі доводиться їй рідною донькою. Відповідач ОСОБА_4 17 березня 2005 року народила доньку ОСОБА_9, батьком якої є ОСОБА_8 (третя особа без самостійних вимог на предмет спору). Зазначала, що з самого народження онуки вона приймала участь у її вихованні. До 2012 року між нею та відповідачем були дружні відносини, та вона постійно виховувала онуку, онука час від часу проживала в неї. Однак, на початку 2012 року, поведінка відповідача змінилась, відповідач почала вести незрозумілий спосіб життя та виховання дитини. Так онука позивача не відвідує школи як усі інші діти, а навчається за екстернатною формою навчання на дому, скаржиться на погане харчування. Відповідач закриває дитину вдома саму, не дозволяє спілкуватись з бабусею, негативно ставиться до батька дитини. Оскільки відповідач чинить їй перешкоди в спілкуванні з дитиною, а вона бажає приймати участь у вихованні та спілкуванні з онукою, позивач змушена була звернутись до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити.

Позивач в судовому засіданні уточнений позов підтримала просила суд його задовольнити. Зазначила, що весь час намагається налагодити відносини з відповідачем, спілкуватись з онукою та приймати участь у її вихованні, однак відповідач категорично проти її спілкування з онукою.

Представник позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримав з підстав викладених у позові. Зазначив, що бабуся має право на спілкування з онукою, має право проводити з онукою час та приймати участь у її вихованні. Також зазначав, що висновок органу опіку та піклування, яким визначено способи участі бабусі є не може бути виконаний в реальності, оскільки дозволяє спілкування онуки з бабою лише у разі згоди відповідача та лише за наявності для цього часу у відповідача. Однак, оскільки відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та виховання онуки, рішення суду із зазначенням саме запронованого органом опіки способу участі бабусі у вихованні дитини не можна взагалі виконати в майбутньому. Тому просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечувала. Просила його відхилити. Зазначила, що не чинить перешкод в спілкуванні бабусі та онуки. Онука сама не бажає спілкуватись з бабусею. Онука постійно навчається, відвідує різні секції, екстернатні заняття, тощо. Крім того, вважає, що спілкування дитини ОСОБА_9 з бабусею, позивачем у справі, негативно впливає на її психологічний та моральний стан. Вважає, що позивач у справі може негативно вплинути на розвиток дитини.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив його відхилити, оскільки бабуся позивач у справі, не довела фактів наявності перешкод у спілкуванні з онукою.

Прокурор при вирішенні позову покладався на розсуд суду, однак з урахуванням інтересів малолітньої дитини.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради зазначив, що службою проведено зустрічі та бесіди із сторонами у справі та складено відповідний висновок щодо участі бабусі у спілкуванні з позивачем.

Третя особа ОСОБА_8 в ході судового розгляду позов підтримував, у судове засідання 23.07.2015 року не зявився.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення третіх осіб, свідків, малолітню ОСОБА_9, дослідивши у сукупності письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є рідною матірю відповідача ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-КИ №421859 виданого 20.07.1982 року (Т.1, а.с.9).

У відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_8 17 березня 2005 року народилася донька ОСОБА_9, що вбачається з свідоцтва про народження серії 1-БК № 011733 (Т. 1, а.с.10, 164).

Відповідач працює та є діючим адвокатом відповідно до витягу з ЄРАУ, отримує дохід, перебуває на податковому обліку (Т.1, а.с.46-50, 64-66, 94).

Згідно з матеріалів справи малолітня дитина ОСОБА_9 навчається у Криворізькій загальноосвітній спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 4 з поглибленим вивченням іноземних мов (Т.1, а.с.12), має задовільний стан здоровя, займається творчою діяльністю (Т.1, а.с.41), відвідувала дошкільні навчальні заклади у період з 2008 року по 2011р. (Т. 1, а.с.93), має позитивну характеристику за місцем навчання (Т., а.с.167).

Відповідно до інформації наданої КЗСШ №4 про проведену роботу щодо виявлення фактів насильства, а саме обстеження житлово-побутових умов проживання учениці ІНФОРМАЦІЯ_3, житлово-побутові умови проживання родини нормальні, у ОСОБА_9 окрема кімната. З боку школи фактів здійснення фізичного насильства щодо дитини не було виявлено (Т., а.с.170).

Також встановлено, що дитина ОСОБА_9 проходить навчання в школі за екстернатною формою (Т. 1, а.с. 42, 186-195, 206-214)., відвідує різноманітні секції, займається творчістю та спортом (Т.1, а.с. 40, 41, 43)

Згідно з висновку Служби у справах дітей про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківства відповідно до якого Служба у справах дітей вважає за недоцільне відібрати малолітню ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_4 без позбавлення її батьківських прав (Т.1, а.с. 156-159; Т.2, а.с.11-15).

Відповідач та позивач у справі забезпечені житлом (Т. 1, а.с. 45, 55, 56, 59, 13-15).

В ході судового розгляду отримано висновок Служби у справах дітей про встановлення порядку та способу участі у вихованні та спілкування з онукою, згідно якого вбачається, що малолітня ОСОБА_9 на обліку служби у справах дітей виконкому районної у місті ради, та Криворізького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах не перебуває. Батьками малолітньої ОСОБА_9 є гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_4, які в шлюбних стосунках не перебували, протягом тривалого часу проживають окремо. Малолітня ОСОБА_9 навчається у 4 класі Криворізької загальноосвітньої спеціалізованої школі І-ІІЇ ступенів № 4 з поглибленим вивченням іноземних мов. З жовтня 2014 року дитину, за заявою матері відповідно до Положенням про екстернат у загальноосвітньому навчальному закладі, затв. Наказом Міносвіти та науки України від 19.05.2008р. за № 431, на підставі наказу директора вищезазначеного навчального закладу від 02.10.2014 № 224 «Про організацію навчання учениці 4-Б класу ОСОБА_9 за екстернатною формою навчання у 2014/2015 н р.» переведено на екстернатне навчання. Даним наказом також визначено перелік педагогічних працівників, які є відповідальними за підготовку індивідуальних навчальних планів та проведення консультаційних занять із зазначеною малолітньою.

В ході розгляду звернення, службою у справах дітей та відділом освіти виконкому районної у місті ради проведено соціально-педагогічний патронаж родини малолітньої ОСОБА_9, обстежено умови проживання дитини. Так, згідно із актом обстеження житлово-побутових умов проживання родини малолітньої ОСОБА_9 за адресою вул. Революційна, 19/32 від 24.10.2014р., 19.05.2015 р. встановлено, що родина малолітньої, в складі дитини, її матері та співмешканця матері проживає у трикімнатній квартирі обладнаної меблями, побутовою технікою. Дитина має окрему кімнату в якій є куточок для занять, особисті речі, постільна білизна, засоби гігієни. На момент відвідування родини з продуктів харчування в наявності були овочі, овочеві салати, соління, сир, хліб.

Відповідно до матеріалів, що характеризують дитину та її родину, наданими адміністрацією школи, в якій навчається ОСОБА_9 стало відомо, що дівчинка за час навчання показала добрий рівень знань, віддає перевагу предметам гуманітарного циклу, образотворчому мистецтву, трудовому навчанню; свідомо дотримується правил поведінки учениці школи, доброзичлива, з повагою ставиться до дорослих. Адміністрацією школи в характеристиці також зазначається, що мати дівчинки систематично відвідує школу, бере участь у громадському житті класу, надає допомогу батьківському комітету. Батько дитини ОСОБА_8 з родиною не проживає, відвідував заклад освіти у вересні та жовтні 2014 p., а також у лютому місяці поточного року.

В ході складання висновку уповноваженим органом ОСОБА_4 відзначила, про наявність постійних суперечок із ОСОБА_2, а також з батьком доньки негативно впливає на психічний стан дитини, демотивує її, пригнічує її настрій, життєвий тонус, а також пізнавальну активність.

Під час проведення розгляду вимоги Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2015 № 10484/2/210/360/15 та звернення гр. ОСОБА_2 щодо надання виконкомом районної у місті ради, як органом опіки та піклування висновку з питання встановлення порядку та способу участі гр. ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому районної у місті ради від 06.05.2015 р. гр. ОСОБА_4 категорично заперечила інформацію заявниці щодо перешкоджання у реалізації її права на спілкування з онукою та зазначила, що висловлені гр. ОСОБА_2. претензії нічим не підтверджені, погляди та спосіб життя гр. ОСОБА_2 та батька дитини щодо організації навчання, утримання та виховання малолітньої ОСОБА_10 істотно суперечать інтересам її доньки, у якої протягом тривалого часу сформувався свій графік організації життєдіяльності, учбової та позаурочної зайнятості.

Мати малолітньої також надала до служби у справах дітей заяву, в якій висловила заперечення проти участі бабусі у вихованні онуки в заявлений нею спосіб через неможливість забезпечення якісного виховання та навчання онуки, в тому числі іноземним мовам, чому матірю дитини приділяється значна увага, а також наявними зловживаннями з боку бабусі своїми правами. Разом з тим гр. ОСОБА_4 в рамках своєї заяви зауважила, що дає згоду лише на зустрічі доньки з бабусею окремо від батька та за її присутності, як законного представника, а також висловила думку про доцільність звуження права бабусі на спілкування з онукою.

З урахуванням викладеного, служба у справах дітей виконкому районної у місті ради на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини виконкому районної у місті ради від 06.05.2015р. вважає за можливе встановити спосіб участі гр. ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_9 у вигляді одного дня на тиждень у вільний від навчання час, з урахуванням побажання дитини та за згодою матері малолітньої (Т.2, а.с. 16-19, Т.1, а.с. 249-252).

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вибір способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений СК України.

Судом встановлено, що позивач є рідною бабою малолітньої ОСОБА_9, що не заперечується сторонами у справі.

За клопотанням сторін під час судового розгляду допитано свідків, а також у встановленому ЦПК України порядку заслухано думку малолітньої ОСОБА_9

Так малолітня ОСОБА_9 судові пояснила, що вона проживає разом з мамою, в неї декілька бабусь та дідусів, є зведений брат. Їй подобається спілкуватись з однолітками, проводити час з рідними, ходити на творчі кружки, вивчати мову. З бабусями спілкується по скайпу, з бабусею ОСОБА_11 ходила в парк на батут, колись відпочивали з нею разом з мамою. Також час від часу спілкується з бабусею Єлею.

Представники навчального закладу судові пояснили, що вихованням дівчини займається мама ОСОБА_4, до школи також приходили бабуся ОСОБА_2 та батько дитини.

Свідок ОСОБА_11 судові показав, що разом проживає з позивачем однією сім»єю. Зазначив, що до 2012 року малолітня ОСОБА_9 часто в них проживала, він відвозив її на заняття, відповідач в той час перебувала в Києві. На той час між позивачем та відповідачем склалися доброзичливі відносини, і відповідач довіряла свою дитину ОСОБА_2 Однак, у подальшому ОСОБА_4 змінили своє ставлення до матері, і не дає онуці спілкуватись з бабою. Відповідач годує дитину за якоюсь не зрозумілою для них схемою, перевела дитину на екстернатну форму навчання. ОСОБА_2 бажає приймати участь у вихованні та спілкуванні з онукою, однак з боку матері ОСОБА_4 не має порозуміння в цьому питанні.

Свідок ОСОБА_12 судові показав, що ОСОБА_2 його дружина, з нею він на теперішній час не проживає. Відповідач у справі ОСОБА_4 доводиться йому донькою. Зазначив, що приїхав до Дніпропетровської області в жовтні 2012 року, придбав дві земельні ділянки на березі річки Дніпро, одну з яких для відповідача; розпочав там будівництво. Відповідач на теперішній час проживає з Андрієм в цивільному шлюбі. Приїздять до свідка в гості з онукою ОСОБА_9 Донька ОСОБА_4 дитину годує погано, не дає м'ясо, рибу. Донька майже не спілкується з родичами, тому свідок вважає, що вона ходить в якусь «секту». Онука не має можливості спілкуватись з бабусею ОСОБА_11, так само як і з іншими родичами, оскільки ОСОБА_4 категорично налаштована проти цього. Вважає, що позивач ОСОБА_2 буде краще доглядати за дитиною ніж її матір відповідач у справі. Вважає, що дитина має право на спілкування з бабусею, так само як і бабуся моє право на виховання онуки.

Свідок ОСОБА_13 показала судові, що доводиться сестрою позивача у справі, та є бабусею для ОСОБА_9, рідною тіткою для відповідача. Зазначала, що ОСОБА_4 не поважає свою матір та не дає останній можливості спілкуватись з онукою.

Суд, з урахуванням доказів, досліджень в ході розгляду справи, показів свідків, пояснень сторін та третіх осіб, приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем склались неприязні відносини, в результаті яких виник спір щодо участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онукою.

Суд приходить також до висновку, що позивач чинить перешкоди відповідачу в спілкуванні з онукою, що не спростовано сторонами у справі та вбачається з висновку служби у справах дітей, а також показів свідків.

Статтею 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно до ст.263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 СК України. В ч.2 ст.159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншою особи.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини та право, зокрема, бабусі на спілкування з онуком та право приймати участь у його вихованні. Окрім того, батьків законодавством зобов'язано вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України).

Вимогами ст.18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права. Стаття 16 ЦК України також містить такий спосіб захисту цивільних прав, як припинення дій, що порушують права (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Таким чином, позивачем правильно обрано спосіб захисту своїх цивільних прав, зокрема вимоги щодо усунення перешкод в спілкуванні з онукою.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З урахуванням думки матері, позицій сторін у справі, а також родинних відносин, які склалися між сторонами, орган опіки та піклування надав до суду висновок, в якому вважає, що спілкування ОСОБА_2 з її онукою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, буде відповідати інтересам дитини у разі побачень ОСОБА_2 з онукою один день на тиждень у вільний від навчання час, з урахувань побажань дитини та за згодою матері.

Разом з тим, згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини у принципі 6 також проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Суд вважає, що частина висновків Комісії служби у справах дітей Дзержинської районної у м. Кривий Ріг ради, як органу опіки та піклування, від 03 червня 2015 року за № 562 та від 18 травня 2015 року №7-264-П (Т. 1, а.с. 249-252, Т.2, а.с 16-19), якими визначено спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_9, є недостатньо обґрунтованими та суперечать інтересам дитини, та не може бути реалізованим в майбутньому, оскільки пов'язаний виключно зі згодою відповідача надавати бабусі побачення з онукою.

При цьому, суд враховує, що виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, та є складовою права на захист порушених прав, гарантованого та захищеного ст. 6 Конвенції.

Крім того, при встановленні способу спілкування, службою у справах дітей не дотримано розумного балансу на участь батьків та бабусі у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки бабуся має повноцінне та гарантоване законом право на спілкування з рідною онукою, а не тільки за згодою із матір»ю та тільки тоді, коли цього захоче мати дитини.

Не врахування цього при вирішенні спору і встановлення способу спілкування позивача з дитиною виключно за згоди відповідача може протиправно обмежити участь баби у спілкуванні та вихованні дитини, та призведе до фактичного невиконання судового рішення.

Таким чином, суд відхиляє висновок органу опіки та піклування в частині визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою за згодою матері, оскільки саме відсутність згоди на матері на участь баби у вихованні та спілкуванні з онукою і призвело до виникнення спору між сторонами.

Визначаючи спосіб участі позивача у вихованні та спілкування з дитиною, відмінний від висновку служби у справах дітей, суд бере до уваги малолітній вік дитини, її стан здоров'я, особисті відносини дитини з обома батьками, дідом та бабою.

При прийнятті рішення у справі суд враховує, що бабуся раніше регулярно спілкувалася з онукою, займалася її вихованням і позбавлення її права на спілкування з онукою також позбавляє й онуку на спілкування з нею, що не є позитивним фактором, що впливає на емоційний стан дитини, крім того бере до уваги, що онука не проти спілкуватися з бабусею.

З огляду на викладене вище, з урахуванням всіх обставин справи, а також враховуючи вік дитини та її інтереси, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом зобовязання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з онукою та вважає за можливе встановити наступний спосіб участі бабусі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_9, 2005 р. н., шляхом систематичних побачень з онукою кожної суботи або неділі місяця (в залежності від графіку навчання та додаткових занять малолітньої ОСОБА_9О.) з 09.00 год. до 19.00 год. з можливістю відвідування онучкою місця проживання ОСОБА_2. Після виповнення малолітній ОСОБА_9 14 (чотирнадцяти) років визначити спосіб участі бабусі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою в наступному порядку: спільного спілкування кожної суботи чи неділі місяця (в залежності від графіку навчання та додаткових занять дитини) з 09-00 години до 20-00 години за місцем проживання матері з правом відвідувань місць загального відпочинку в місті проживання - за погодженням з матір'ю ОСОБА_14; спільного спілкування протягом будь-яких з днів новорічних та різдвяних свят в період з 01 січня по 15 січня за погодженням з матір'ю; спільного спілкування протягом будь-яких пятнадцяти днів поспіль літніх місяців для забезпечення літнього відпочинку ОСОБА_9 (виключно за наявності згоди дитини) та за погодженням з матір'ю, з правом виїзду за межі м. Кривого Рогу по території України.

При цьому, виходячи з необхідності забезпечення найкращих інтересів дитини, запобігаючи можливим порушенням дитячо-батьківських взаємовідносин, суд вважає за необхідне перші шість місяців обумовити побачення позивача з дитиною виключно у присутності матері.

Доводи відповідача щодо небажання дитини бачитись з бабою не знайшли свого підтвердження відповідними доказами під час розгляду справи.

Одночасно суд розяснює, що у випадку, якщо дитина буде заперечувати проти побачень з бабою, не виявляти бажання залишатись з бабою, ніхто не має права її до цього примушувати. Керуючись почуттям любові до дитини, обовязок підготувати її до таких зустрічей повинні взяти на себе обидві сторони спору. Затамувавши почуття образи, діючи миром, а не протистоянням, мати дитини повинна надати можливість позивачу відновити її місце в житті онуки, яке вона займали та має право займати надалі.

Крім того, у разі зміни обставин, налагодження сімейних відносин між позивачем та відповідачем, останні не позбавлені права змінити порядку та способу спілкування баби та онуку, з урахуванням інтересів та побажань дитини.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243,60грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 18, 19, 158, 159, 257, 263 СК України, ст. 3, 15-16 ЦК України, на підставі ст. 4, 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимог за уточненим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Прокурор Дзержинського району м. Кривого Рогу, Служба у справах дітей виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, ОСОБА_8, про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні онукою та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою, задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визначити наступний спосіб участі бабусі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_9, 17 березня 2005 р. н., шляхом систематичних побачень з онукою кожної суботи або неділі місяця (в залежності від графіку навчання та додаткових занять малолітньої ОСОБА_9О.) з 09.00 год. до 19.00 год. з можливістю відвідування онучкою місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1) з моменту набрання рішенням чинності.

Побачення з дитиною протягом перших шести місяців повинні відбуватися в присутності її матері, ОСОБА_4.

Після виповнення малолітній ОСОБА_9 14 (чотирнадцяти) років визначити спосіб участі бабусі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онукою в наступному порядку: спільного спілкування кожної суботи чи неділі місяця (в залежності від графіку навчання та додаткових занять дитини) з 09-00 години до 20-00 години за місцем проживання матері з правом відвідувань місць загального відпочинку в місті проживання - за погодженням з матір'ю ОСОБА_14; спільного спілкування протягом будь-яких з днів новорічних та різдвяних свят в період з 01 січня по 15 січня за погодженням з матір'ю; спільного спілкування протягом будь-яких пятнадцяти днів поспіль літніх місяців для забезпечення літнього відпочинку ОСОБА_9 (виключно за наявності згоди дитини) та за погодженням з матір'ю, з правом виїзду за межі м. Кривого Рогу по території України.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Повний текст рішення складено 27 липня 2015 року.

Суддя: О. В. Чайкіна