Справа № 354/399/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2094/2015
Головуючий у 1 інстанції Марчак Ю. І.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта - Демяніва І.В., представника - ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Кредитної Спілки «Християнська злагода», третя особа на стороні позивача - ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача - Приватний нотаріус Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк Василь Іванович про визнання недійсним правочину з підстав удаваності, з апеляційною скаргою представника КС «Християнська злагода» на рішення Яремчанського міського суду від 28 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року представник позивача звернувся з даним позовом та просив ухвалити рішення про визнання недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки в с. Яблуниця Яремчанської міської ради від 29 серпня 2008 року укладеного між ОСОБА_5 та покупцями ОСОБА_6 та ОСОБА_3 з підстав його удаваності.

Заявлені вимоги представник обґрунтував тим, що 29 серпня 2008 року приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу було посвідчено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки в с. Яблуниця Яремчанської міської ради між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_3

Вважає, що на вказані правовідносини поширюються норми ст. 235 ЦК України, оскільки згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року встановлено факт злочинної легалізації доходів членів КС «Християнська злагода» її колишнім головою ОСОБА_9 при купівлі-продажу земельної ділянки в с. Яблуниця Яремчанської міської ради у її колишнього власника ОСОБА_5 на користь як ОСОБА_6, так і ОСОБА_3 ОСОБА_9, притягнута до кримінальної відповідальності за ст. 209 КК України з реальний відбуттям покарання з позбавленням волі. Колишня голова КС «Християнська злагода» ОСОБА_9 діючи згідно плану злочинної діяльності в складі злочинної групи, переслідуючи мету легалізації здобутих за вказаних обставин злочинним шляхом коштів, в липні 2008 року в м. Івано-Франківську домовилась із ОСОБА_10 про придбання у нього двох земельних ділянок, розташованих в с. Яблуниця Яремчанської міської ради, на одній з яких збудовано будинок. Отримавши погодження ОСОБА_10 про продаж вказаних об'єктів нерухомості, ОСОБА_9 в липні 2008 року в м. Івано-Франківську передала ОСОБА_10 завдаток в розмірі 230 000 доларів США. Продовжуючи 29 серпня 2008 року свою злочинну діяльність по легалізації здобутих злочинним шляхом коштів ОСОБА_9 передала ОСОБА_10, окрім вищевказаних коштів ще 200 000 доларів США та 900 000 гривень як оплату за вчинення останнім продажу вказаних земельних ділянок, на одній з яких розташований будинок. З метою приховання своєї злочинної діяльності ОСОБА_9 до відповідних угод купівлі-продажу від 29 серпня 2008 року внесла інформацію про те, що покупцем однієї з вказаних ділянок є її мати ОСОБА_11, а покупцями іншої земельної ділянки, на якій розташований дачний будинок є ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які також не проплачували кошти за придбання зазначеного майна.

Рішенням Яремчанського міського суду від 28 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник КС «Християнська злагода» подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник апелянта вважає рішення незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що суд формально з'ясував природу правовідносин, безпідставно відмовивши в задоволенні позовних вимог КС «Християнська злагода» щодо визнання оспорюваного правочину недійсним з підстав його удаваності.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представників апелянта, які вимоги скарги підтримали, представника відповідача ОСОБА_3, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки вироком Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року встановлено, що ОСОБА_9 кошти одержані злочинним шляхом легалізувала шляхом оформлення права власності на підставних осіб, а не шляхом вчинення удаваного правочину.

Однак, постановляючи таке рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та неправильно застосовано норми матеріального права, тому є підстави для його скасування та ухвалення нового.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 2 ст. 10 ЦПК України).

На суд за ч. 4 ст. 10, ст. 213 ЦПК України покладається обов'язок щодо сприяння всебічному і повному з'ясуванню усіх обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд першої інстанції повинен був відповідно до ст. 212 ЦПК оцінити докази з урахуванням вимог ст. ст. 58 та 59 ЦПК про їх належність та допустимість, встановити наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та у зв'язку з цим встановити, які правовідносини сторін виникають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих відносин, тобто вирішити спір по суті.

Тому відмова судом першої інстанції у задоволенні позову через те, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року встановлено, що ОСОБА_9 кошти одержані злочинним шляхом легалізувала шляхом оформлення права власності на підставних осіб, а не шляхом вчинення удаваного правочину як обґрунтовував представник позивача, не ґрунтується на вимогах процесуального законодавства.

Судом встановлено, що 29 серпня 2008 року за договором купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_10, діючи від імені ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 площею 0,2177 га в рівних частинах, тобто по 0, 10885 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: НОМЕР_1. Земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 7).

Цього ж дня між цими ж сторонами укладено договір купівлі-продажу дачного будинку, що розташований АДРЕСА_1 (а.с.8) Зазначено, що дачний будинок належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 14 червня 2011 року встановлено, що ОСОБА_9, переслідуючи мету легалізації здобутих за вказаних обставин злочинним шляхом коштів, діючи за попередньою змовою із підсудним ОСОБА_13, підсудною ОСОБА_14 та іншими невстановленими слідством особами, у липні 2008 року домовилась із ОСОБА_15 про придбання у нього двох земельних ділянок, розташованих в с. Яблуниця Яремчанської міської ради, на одній з яких розташований будинок. Отримавши погодження ОСОБА_15 про продаж вказаних об'єктів нерухомості, підсудна ОСОБА_9 у липні 2008 році в м. Івано-Франківську передала ОСОБА_15 завдаток в розмірі 230 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становила 1161500 гривень. Продовжуючи свою злочинну діяльність по легалізації здобутих злочинним шляхом коштів, 29 серпня 2008 року підсудна ОСОБА_9 передала ОСОБА_15 крім вищевказаних коштів ще 200 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становило 1010000 гривень та 900 000 гривень як оплату за вчинення останнім продажу вказаних двох земельних ділянок, на одній з яких розташований будинок. З метою приховування своєї злочинної діяльності підсудна ОСОБА_9 до відповідних угод купівлі-продажу від 29 серпня 2008 року внесла інформацію про те, що покупцем однієї із вказаних земельних ділянок є її мати ОСОБА_11, а покупцями іншої ділянки, на якій розташовано будинок, є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Зазначені договори купівлі-продажу посвідчив приватний нотаріус Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк В.І. У договорі купівлі-продажу, за яким покупцем виступала ОСОБА_11, підпис від імені останньої виконала підсудна ОСОБА_9, а другий з вказаних договорів купівлі-продажу від імені покупця підписали ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Вчинивши угоду з придбання у ОСОБА_15 вказаних об'єктів підсудна ОСОБА_9, діючи згідно плану злочинної діяльності за попередньою змовою із підсудним ОСОБА_13, підсудною ОСОБА_14 та іншими невстановленими слідством особами, легалізувала 3071500 гривень з числа вищевказаних, здобутих за зазначених вище обставин злочинним шляхом коштів (а.с. 120, т.1).

За ч.5 ст. 191,ч.3 ст. 209, ч. ч. 2 та 3 ст. 358, ч.2 ст. 366 КК України ОСОБА_9 призначено 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-господарських функцій на строк 3 роки, з конфіскацією особистого майна та з конфіскацією коштів та іншого майна одержаних злочинним шляхом.

Частиною п'ятою статті 203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Отже, за змістом цієї норми удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Суб'єкт, який вимагає визнання правочину недійсним як укладеного з метою приховати інший правочин, повинен довести, що правочин укладений з такою метою.

Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином (наприклад, договір купівлі-продажу квартири, що насправді є договором застави в забезпечення повернення позики або укладений з метою уникнути звернення стягнення на заставлене майно в судовому порядку). При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину.

Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.

Отже, представником позивача не доведено, що сторонами приховано інший правочин і який саме та навмисність дій усіх учасників правочину, тому позовні вимоги за таким обґрунтуванням не можуть бути задоволені.

Не доведення позивачем, який правочин вчинено насправді, позбавляє суд можливості визнати його недійсним з підстав ч.1 ст. 215 ЦК як такого, що суперечить вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника КС «Християнська злагода» задоволити частково.

Рішення Яремчанського міського суду від 28 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Узадоволенні позову Кредитної Спілки «Християнська злагода», третя особа на стороні позивача - ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача - Приватний нотаріус Яремчанського міського нотаріального округу Питлюк Василь Іванович про визнання недійсним правочину з підстав удаваності відмовити за недоведеністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта