Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2323/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Регеша В.О.
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.10.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Бубличенко В.П., Сукач Т.О.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2008 року та додаткове рішення цього ж суду від 09 жовтня 2008 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила визнати за нею право власності на частину будинку з приміщеннями у вигляді сіней площею 6,3 кв.м., котельні площею 4,7 кв.м., сіней площею 6,1 кв.м., кухні площею 11,1 кв.м., кімнати площею 12,1 кв.м., а всього площею 40,2 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1.

Зазначала, що визнання за нею судом права власності на зазначені приміщення стане підставою для Світловодського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації здійснити державну реєстрацію її права власності на всі вказані приміщення частини даного будинку.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2008 року позов задоволено.

Суд визнав за ОСОБА_2 право власності на частину будинку з приміщеннями у вигляді: сіней площею 6,3 кв.м., котельні площею 4,7 кв.м., сіней площею 6,1 кв.м., кухні площею 11,1 кв.м., кімнати площею 12,1 кв.м., а всього площею 40,2 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1, що є підставою для Світловодського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації для державної реєстрації її права власності на усі вказані приміщення частини зазначеного будинку за даною адресою.

09 жовтня 2008 року Світловодським міськрайонним судом задоволено заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та визнано за нею право власності на житловий будинок з приміщеннями у вигляді сіней площею 6,3 кв.м., котельні площею 4,7 кв.м., сіней площею 6,1 кв.м., кухні площею 11,1 кв.м., кімнати площею 12,1 кв.м., а всього площею 40,3 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1, що є підставою для Світловодського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації для державної реєстрації її права власності на цей будинок з усіма вказаними приміщеннями за даною адресою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, який не брав участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про його права та обов'язки, просить скасувати рішення та додаткове рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала письмове заперечення на апеляційну скаргу та просила справу розглянути без її участі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27 жовтня 1997 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 ? частину будинку якому рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради від 16 серпня 2004 року №886 присвоєна адреса АДРЕСА_1.

В квітні 2008 року у позивачки виникла необхідність у вирішенні питання щодо права власності на її частину будинку із зазначеними приміщеннями.

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 визнає позов ОСОБА_2 і зустрічних позовних вимог до неї немає.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Ухвалюючи додаткове рішення від 09 жовтня 2008 року суд першої інстанції виходив з того, що згідно рішення виконкому Світловодської міської ради від 16 серпня 2004 року №886 домоволодінню позивачки присвоєна окрема поштова адреса: АДРЕСА_1, що вказує на наявність у неї окремого житлового будинку з приміщеннями зазначеними в технічному паспорті на цей об'єкт нерухомості право на який вона набула в порядку визначеному законом.

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та ухвалення додаткового рішення погодитися не можна з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.10.1997 року, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_3 ? частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.5).

Зазначеним договором купівлі-продажу визначено, що цей будинок в цілому дерев'яномазаний, обкладений цеглою, жилою площею 20,5 кв.м., має слідуючі надвірні будівлі: гараж - літ. Б, огорожа - літ. №, водопровід - літ. К, каналізація - літ. к/к, уборна - літ. Г.

Рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради від 11 серпня 2004 року №886 домоволодінню ОСОБА_2 присвоєно поштову адресу - АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 07.08.1997 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_6 ? частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.43).

Зазначеним договором купівлі-продажу визначено, що жилий будинок в цілому дерев'яномазаний, обкладений цеглою, жилою площею 20,5 кв.м., має слідуючі надвірні будівлі: гараж літ. Б, огорожа літ. №, водопровід літ. К та К, каналізація літ. к/к, уборна літ. Г, уборна літ. У, гараж літ. Д.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області від 30 січня 2014 року відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_4 (а.с.44).

У державній реєстрації права власності ОСОБА_4 відмовлено з тих підстав, що заявником заявлено право приватної особистої власності на нерухоме майно, а в правовстановлюючому документі, а саме в договорі купівлі-продажу, визнано за ним право спільної часткової власності.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.09.2014 року (а.с.66-67), залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 06.11.2014 року (а.с.69-70) відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 про припинення його та ОСОБА_2 права спільної часткової власності на домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідно до вищезгаданих договорів купівлі-продажу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є власниками по ? частині будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, а відтак зазначений будинок з надвірними будівлями є їх спільною частковою власністю і правовідносини які склалися між ними регулюються главою 26 ЦК України.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Статтею 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не можуть самостійно поділити в натурі належний їм на праві спільної часткової власності будинок з надвірними будівлями і з цього приводу у них існує спір.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України ОСОБА_2 мала право звернутися з позовом до суду до ОСОБА_4 для вирішення спору про поділ спільного частково майна, а не до ОСОБА_3 з яким у неї ніякого спору не існує.

Скасування рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2008 року є підставою для скасування додаткового рішення цього ж суду від 09 жовтня 2008 року, яке в свою чергу ухвалено з порушенням вимог ст.220 ЦПК України, так як суд фактично змінив зміст резолютивної частини рішення суду та задовольнив нові вимоги позивачки.

Порушення норм матеріального та процесуального права, відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 вересня 2008 року та додаткове рішення цього ж суду від 09 жовтня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: