АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_18

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, компанії «Європоліс СІІ Омікрон Холдінг ГмбХ», компанії «Європоліс СіІ Альфа Холдінг ГмбХ», Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з автомобіля, заборони його відчуження та зняття автомобіля з розшуку,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив зняти арешт та заборону на відчуження з автомобіля марки VOLVO, модель ХС90, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, тип легковий універсал, колір оранжевий, р.н. НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві 17.02.2009, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві 17.02.2009 та зняти зазначений автомобіль з розшуку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2015 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на невірне дослідження та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. В обґрунтування своїх доводів вказує, що накладення арешту на спірний автомобіль державним виконавцем є неправомірним, оскільки порушує права позивача щодо реалізації предмета застави. Зазначив, що має право звертатися з відповідною заявою до суду, оскільки має переважне право на вказаний автомобіль.

Справа № 757/20050/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12825/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Литвинова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є власником спірного автомобіля, інших виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_4 боргу на виконанні у ДВС не перебуває, тому відсутні підстави для захисту цивільного права позивача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись, враховуючи наступне.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 07.05.2012 Арбітражним судом в складі доктора ОСОБА_8, професора доктора ОСОБА_15 і ОСОБА_16 при Торговій палаті в м. Женева за Швейцарським Регламентом Міжнародного Арбітражу, місце проведення арбітражу - Женева, Швейцарія, було винесено рішення по справі № за позовом Європрополіс СіІ Омікрон Холдінг ГмбХ до ОСОБА_9, ОСОБА_17, ТОВ «Демір Ріел Естейт Інвестмент Юкрейн», відповідно до якого відповідачі ОСОБА_17, ТОВ «Демір Ріел Естейт Інвестмент Юкрейн» та ОСОБА_9 зобов'язані солідарно сплатити Європоліс СіІ Омікрон Холдінг ГмбХ суму в розмірі 5 200 000 дол. США і проценти в розмірі 5% річних від цієї суми від 26.02.2007 і до моменту сплати; зазначені відповідачі зобов'язані солідарно сплатити Європоліс СіІ Омікрон Холдінг ГмбХ суму в розмірі 5 200 швейцарських франків (як його внесок до реєстраційного збору), 138 000 Швейцарських франків (як його внесок до гонорару і витрат арбітражного суду і адміністративних витрат), 250 634,85 швейцарських франків і 90 510,50 євро (як його внесок до витрат позивача на юридичне представництво і допомогу, витрати на проїзд, витрати експертів і свідків, витрати на переклад). Вказане рішення на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2012 було визнано на території України.(т. 1, а. с. 17-19). 23.11.2012 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за №9092, за умовами якого позивач передав у власність позичальнику гроші в сумі 399 650 грн. (50 000 дол. США) (т. 1, а. с. 11). З метою забезпечення виконання умов за вказаним договором позики 23.11.2012 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за №9093. За вказаним договором відповідач передав у заставу автомобіль VOLVO, модель ХС90, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, тип легковий універсал, колір оранжевий, р.н. НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР-12 УДАІ в м. Києві 17.02.2009 (т. 1, а. с. 12-13). Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва 05.12.2012 було видано виконавчий лист №2-к-17/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь «Європоліс СІІ Омікрон Холдінг ГмбХ» грошових сум згідно остаточного рішення арбітражного суду при Торговій палаті м. Женева, Швейцарія від 04.05.2012 (т. 1, а. с. 102). В процесі виконання зазначеного рішення, 20.09.2013 постановою державного виконавця було накладено арешт на автомобілі марки VOLVO, модель ХС90, 2007 року випуску, колір оранжевий, д.н.з. НОМЕР_1 та LAND ROVER, 1999 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 133), 20.09.2013 оголошено в розшук вищевказані автомобілі (т. 1, а. с. 135). 07.06.2013 спірний автомобіль марки VOLVO, модель ХС90, 2007 року випуску, колір оранжевий, д.н.з. НОМЕР_1 було вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі заяви позивача ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 171). 15.07.2013 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_13 було відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа (т. 1, а. с. 113). 20.09.2013 постановою державного виконавця було накладено арешт на автомобілі марки VOLVO, модель ХС90, 2007 року випуску, колір оранжевий, д.н.з. НОМЕР_1 та LAND ROVER, 1999 року випуску, колір сірий , д.н.з. НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 133). Також, 20.09.2013 постановою державного виконавця в рамках даного виконавчого провадження оголошено в розшук вищевказані автомобілі (т. 1, а. с. 135).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позивача відсутні правові підстави для звернення з вимогою про звільнення майна з-під арешту, оскільки останнє йому не належить та не знаходиться в його користуванні.

Аналіз обставини справи дає можливість дійти до висновку про те, що подаючи вказаний позов ОСОБА_3 фактично вказував на своє переважне право на спірний автомобіль перед іншими кредиторами за наявністю вказаного договору застави. В зв'язку з наведеними обставинами колегія суддів вважає, що саме з цих підстав потрібно було розглядати вказаний позов.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув в зв'язку з чим зробив висновки які не відповідають фактичним обставинам справи. За наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про заставу», якою передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відповідно до вимог ч. ст. 586 ЦК, ч. З ст. 9 Закону України «Про іпотеку» розпорядження предметом застави (включаючи передачу його наступну заставу) має відбуватись за попередньою згодою заставодержателя.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», договір застави рухомого майна не може забороняти виникнення публічного обтяження, до якого закон відносить обтяження, що виникають на підставі закону або рішення суду.

За наведених обставин можливо зробити висновок про те, що пріоритет обтяжень на рухоме майно не визначається виключно їх державною реєстрацією таких обтяжень, а встановлюється з урахуванням передбачених законом особливостей.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва 05.12.2012 було видано виконавчий лист №2-к-17/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь «Європоліс СІІ Омікрон Холдінг ГмбХ» грошових сум згідно остаточного рішення арбітражного суду при Торговій палаті м. Женева, Швейцарія від 04.05.2012 (т. 1, а. с. 102). В процесі виконання зазначеного рішення, 20.09.2013 постановою державного виконавця було накладено арешт на автомобілі марки VOLVO, модель ХС90, 2007 року випуску, колір оранжевий, д.н.з. НОМЕР_1 та LAND ROVER, 1999 року випуску, колір сірий, д.н.з. НОМЕР_2 (т. 1, а. с. 133), 20.09.2013 оголошено в розшук вищевказані автомобілі (т. 1, а. с. 135).

Таким чином, покладання арешту на вказаний автомобільна та оголошення його у розшук відбулося підчас публічного обтяження, що виникло па підставі рішення іноземного суду, яке встановленим законом порядком визнано на території держава Україна.

В зв'язку з наведеними обставинами, колегія суддів вважає, що наявність вказаного договору застави на спірний автомобіль, не може забороняти виникнення публічного обтяження при виконанні рішення Міжнародного Арбітражу по справі № за позовом Європрополіс СіІ Омікрон Холдінг ГмбХ до ОСОБА_9, ОСОБА_17, ТОВ «Демір Ріел Естейт Інвестмент Юкрейн», а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що накладення арешту на спірний автомобіль державним виконавцем є неправомірним, оскільки порушує права позивача щодо реалізації предмета застави колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Враховуючі, що при розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено, що арешт на вказаний автомобіль було накладено державним виконавцем в межах своїх повноважень, колегія суддів вважає, що і ця обставина не свідчить про обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314, 315, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, компанії «Європоліс СІІ Омікрон Холдінг ГмбХ», компанії «Європоліс СіІ Альфа Холдінг ГмбХ», Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зняття арешту з автомобіля, заборони його відчуження та зняття автомобіля з розшуку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О.Прокопчук