АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1478/14-ц 22-ц/774/1543/К/15
Справа № 210/1478/14ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1543/К/15 Чайкіна О.В.
Категорія 27(ІУ) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Соколан Н.О.,

при секретарі: Масловій К.В.,

за участю: представника Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" - Чурілова Дмитра Миколайовича,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

В обґрунтування позову Банк зазначив, що 05.03.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №190-пк-2008, відповідно до умов якого вона отримала кредитні кошти в розмірі 7 000 гривень зі сплатою 0,0001% відсотків річних за користування кредитом та на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності. Строк повернення кредитних ресурсів, згідно з п. 3.3. кредитного договору 05.03.2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, від 05.03.2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки №190-пп- 2008.

Внаслідок невиконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором та договорами поруки Банку завдано шкоди, яка станом на 20.11.2009 року складала 4 712,27 грн.

Рішенням Дзержинського районним судом м. Кривого Рогу від 04.06.2010 року стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Банку суму заборгованості за порушення зобов'язання в розмірі 4 712,27 грн., з яких: : заборгованість по кредиту - 2070,33грн.; прострочена заборгованість по кредиту - 583,32 грн.; нараховані відсотки -130,87грн.; нарахована комісія по кредиту - 245,00грн.; прострочені відсотки - 240,80грн.; прострочена комісія по кредиту - 367,50грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 633,87грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 139,80грн.; пеня за несвоєчасне погашення комісії - 300,78грн.,а також судові витрати в сумі 51,00 грн. та витрати ІТЗ в сумі 120,00 грн..

Позивач зазначає, що виданий виконавчий лист на підставі вказаного рішення суду не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє відповідачів від відповідальності за невиконання ними грошового зобов'язання та не позбавляє Банк права на отримання процентів за користування кредитом і комісії, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Таким чином, обов'язок боржника сплачувати проценти за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором, чого ані боржником, ані поручителями зроблено не було.

На підставі наведеного, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь заборгованість у зв'язку з порушенням умов виконання зобов'язання у розмірі 8 558,08 грн., з яких: 2 555, 58 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 6 002, 50 грн. прострочена заборгованість по щомісячній комісії.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15 червня 2015 року позов ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором і договором поруки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" заборгованість за кредитним договором № 190-пк-2008 від 05.03.2008року, яка станом на 12 січня 2014 року становить 3344,61грн., з яких 1262,11грн. - прострочена заборгованість з відсотків за користування кредитом; 2082,50грн. - прострочена заборгованість з комісії за користування кредитом. В іншій частині позову Банку відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ „Банк „Фінанси та Кредит" судові витрати у розмірі 243,60грн.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Банку.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не взято до уваги, що відповідно до п. 4.2 глави кредитного договору, нарахування процентів проводиться за період з моменту списання Кредитних ресурсів з Позичкового рахунку Позичальника до моменту повернення Кредитних ресурсів на Позичковій рахунок. Заборгованість за кредитом за період з 20.11.2009 року по 12.01.2014 року становила 2653,65 грн. на початок періоду та 928,40 грн. на кінець періоду, тому і відсотки за період з 20.11.2009 року по 12.01.2014 року нараховувались у відповідності до розміру заборгованості по кредиту. Виходячи з наведеного, за період 20.11.2009 року по 12.01.2014 року у відповідачів утворилась прострочена заборгованість по відсоткам, яка станом на 12.01.2014 року становила 2555,58 грн.

Дійшовши правильного висновку про те, що комісійна винагорода відповідно до п. 4.7. кредитного договору сплачується позичальником у строк з "1" по "20" число кожного місяця за надання кредитних ресурсів, суд першої інстанції не взяв до уваги, що комісійна винагорода Банку сплачується позичальником щомісячно за весь період до моменту повного виконання позичальником зобов'язань по поверненню отриманих кредитних ресурсів, у зв'язку з чим, Банком за період з 20.11.2009 року по 12.01.2014 року було розраховано відповідачам прострочену заборгованість по комісії, яка станом на 13.03.2014 року становила 6002,50 грн.

Крім того, Банк не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення заборгованості по відсоткам та щомісячній комісії в сумі 3 344,61 грн. за період з 20.11.20009 року по 05.03.2011 року, вважає, що відповідачі зобов'язані сплатити за користування кредитом з 20.11.2009 року по 12.01.2014 року заборгованість у розмірі 8558,08грн.

Також, апелянт зазначив, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги відомості щодо вручення листа вимоги поручителю про виконання зобов'язання, забезпеченого порукою, оскільки зазначені докази вже були розглянуті Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу при ухваленні рішення від 04.06.2010 року за позовом Банку до відповідачів.

Судом, на думку апелянта, при ухваленні рішення залишено поза увагою, що боржник визнавала свої боргові зобов'язання за кредитним договором, щомісячно вносила платежі на погашення заборгованості за кредитом, тобто вчиняла дії, які відповідно до ст.ст. 263.264 ПК України, як зупиняли, так і переривали перебіг строку позовної давності, останній платіж за договором був внесений у січні 2013 року, а позов до суду пред'явлений у березні 2014 року. Порука, на думку представника Банку, це вторинні зобов'язання між поручителем та позичальником, які витікають з первинних зобов'язань між позичальником. Оскільки встановлено, що позичальником переривався строк позовної давності, то поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 05 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №190-пк-2008, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 7 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних з кінцевим терміном повернення 05.03.2011р. (а.с. 10-12).

Згідно п. 2.2 Договору, відповідач зобов'язалася перед позивачем, зокрема, сплачувати відсотки за користування кредитом, винагороду та комісію на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.3.3 Договору позичальник зобов'язався щомісячно, в термін з «01» по «20» число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 194,44 грн. та нарахованими процентами, відповідно до графіку зниження розміру заборгованості. Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості позичальник зобов'язується здійснити не пізніше 05 березня 2011 року.

Відповідно до п. 4.7.Договору, Позичальник щомісяця, в строк з «1» по «20» число кожного місяця, сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 122,50 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором №190-пк-2008 від 05.03.2008р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №190-пп- 2008 від 05.03.2008р.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2010 року, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по Кредитному договору № 190-пк-2008 від 05 березня 2008 року в сумі 4 712грн.27коп. з яких: : заборгованість по кредиту - 2070,33грн.; прострочена заборгованість по кредиту - 583,32 грн.; нараховані відсотки -130,87грн.; нарахована комісія по кредиту - 245,00грн.; прострочені відсотки - 240,80грн.; прострочена комісія по кредиту - 367,50грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 633,87грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 139,80грн.; пеня за несвоєчасне погашення комісії - 300,78грн.,а також судовий збір в розмірі 51грн.00коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 120грн.00коп

Звертаючись до суду з позовом, Банк посилався на те, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості , яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин кредитного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання відсотків та комісії за користування кредитом.

Частково задовольняючи позов Банку до ОСОБА_4 і стягнувши суму заборгованості по відсоткам та по комісії за період з 20.11.2009 року по 01.03.2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір діяв саме до 01.03.2011 року, тому і прострочена заборгованість по процентам і комісії підлягає стягненню лише до 01.03.2011 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до поручителя ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що Банк звернувся до суду поза межами встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України строками, які є преклюзивними та не підлягають поновленню.

Колегія суддів не можу повністю погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 лютого 2015 року № 6-234цс14, що в силу вимог ч.2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до п.4.2 кредитного Договору позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця, в термін з «1» по «20» число кожного місяця, згідно графіку зниження розміру заборгованості.

Пунктом п. 4.7.Договору, передбачено, що позичальник щомісяця, в строк з «1» по «20» число кожного місяця, сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 122,50 грн.

Відповідно до пунктів 1.1., 2.1, Договору поруки Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором №190-пк-2008 від 05.03.2008 року, укладеним між Кредитором та боржником, відповідно до якого Боржникові наданий кредит у розмірі 7 000,00 (Сім тисяч грн. 00 коп.), зі сплатою 0,0001% процентів річних. У випадку невиконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 червня 2010 року, солідарно стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по Кредитному договору № 190-пк-2008 від 05 березня 2008 року в сумі 4 712грн.27коп. з яких: : заборгованість по кредиту - 2070,33грн.; прострочена заборгованість по кредиту - 583,32 грн.; нараховані відсотки -130,87грн.; нарахована комісія по кредиту - 245,00грн.; прострочені відсотки - 240,80грн.; прострочена комісія по кредиту - 367,50грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 633,87грн.; пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 139,80грн.; пеня за несвоєчасне погашення комісії - 300,78грн.,а також судовий збір в розмірі 51грн.00коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді в сумі 120грн.00коп.

Зазначене рішення суду в повному обсязі не виконане боржником ОСОБА_4. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 20.11.2009 року заборгованість складала 2653 грн. 65 коп., а станом на 12.01.2014 року - 928, 40 грн. Тому, відсотки за період з 20.11.2009 року по 12.01.2014 року нараховані Банком у відповідності до розміру заборгованості по кредиту з урахуванням внесених відповідачем ОСОБА_4 коштів на погашення кредитної заборгованості на рахунок Банку. Розмір простроченої заборгованості по щомісячній комісії розрахований Банком виходячи з положень п. 4.7 кредитного Договору, перевірені колегією суддів і є правильними.

Відповідач ОСОБА_4, як вбачається з виписки по особовому рахунку за кредитним договором № 190 -пк-2008 від 05.03.2008 року, сплачувала кошти на погашення кредитної заборгованості в Банк, що надавало Банку право згідно п. 3.7 Кредитного договору розподіляти їх відповідно до зазначеного пункту договору.

У зв'язку з чим, висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення суми процентів та щомісячної комісії з боржника - відповідача по справі ОСОБА_4 у період з 01.03.2011 року по 12.01.2014 року, є помилковим, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з пропуску Банком строку позовної давності для звернення до суду з зазначеним позовом.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції щодо звернення Банку до суду з пропуском строку встановленого законом.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідач ОСОБА_4, як вбачається з виписки по особовому рахунку за кредитним договором № 190 -пк-2008 від 05.03.2008 року, після ухвалення судового рішення від 04.06.2010 року, сплачувала кошти на погашення кредитної заборгованості безпосередньо в Банк..

Як вбачається з виписки по особовому рахунку за кредитним договором №190-пк-2008 від 05.03.2008 року, останній платіж ОСОБА_4 здійснено 24.01.2013 року, з позовними вимогами Банк звернувся до суду за захистом своїх прав 19 березня 2014 року, тобто в межах строку позовної давності. У зв'язку з чим висновок суду першої інстанції щодо пропуску строку звернення Банком з позовними вимогами до поручителя ОСОБА_5 є помилковими.

Висновок суду про те, що Банк порушив 6-ти місячний строк для звернення до суду з позовом до поручителя, початок якого необхідно рахувати з 06.03.2011 року, тобто, виходячи зі строку дії договору, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки Банк змінив строки виконання зобов'язання та в межах строку, визначеного ст.. 559 ЦК України звернувшись до суду 25.11.2009 року з позовом про стягнення всієї суми заборгованості та зазначена сума була стягнута рішенням суду від 04.06.2010 року. Зазначене рішення суду не оскаржено, набрало законної сили 14.06.2010 року, наявність судового рішення, яке не виконано боржником ОСОБА_4, не звільняє також і поручителя від відповідальності за невиконання боржником ОСОБА_4 грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк в межах строку позовної давності звернувся до поручителя з вимогою про стягнення простроченої заборгованості з відсотків та комісії за користування кредитом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вимог апеляційної скарги ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та скасування рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 190-пк-2008 від 05.03.2008 року, яка станом на 12 січня 2014 року становить 8 558,08 грн., з яких 2 555, 58 грн. - прострочена заборгованість з відсотків за користування кредитом; 6 002, 50 грн. - прострочена заборгованість з комісії за користування кредитом.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги заяву відповідачів про застосування строку позовної давності, оскільки цей строк Банк не порушив. з огляду на те, що останній платіж по кредиту внесений ОСОБА_4 01.01.2013 року

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає стягненню судовий збір в сумі 365, 40 грн. по 182, 40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 15 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задовольнити

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 190-пк-2008 від 05.03.2008 року, яка станом на 12 січня 2014 року становить 8 558,08 грн., з яких 2 555, 58 грн. - прострочена заборгованість з відсотків за користування кредитом; 6 002, 50 грн. - прострочена заборгованість з комісії за користування кредитом .

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір в сумі 365, 40 грн. по 182, 40 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Н.О. Соколан

: