Справа № 309/4959/14-ц
Провадження № 2/309/453/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2015 року м. Хуст
Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді Орос Я.В.
при секретарі: Форкош Д.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1
Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №1 «Малятко»
про скасування дисциплінарного стягнення та стягнення моральної шкоди,
суд-
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування наказу №107-к від 06.11.2014 р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та стягнення моральної шкоди у розмірі 500 грн. Посилається на те, що наказом завідувача дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №1 «Малятко» від 06.11.2014 р. за №107-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» йому оголошено догану у зв'язку з систематичним невиконанням своїх посадових обов'язків, а саме незнаходження на робочому місті у вихідні дні, що дозволяє проникненню на територію установи сторонніх осіб, невиконання графіку роботи, затвердженого керівництвом закладу та профспілковим комітетом, наявністю факту пошкодження замка на дверях харчоблоку, що сталося в ніч з 12 на 13 жовтня 2014 року, про що сторож ОСОБА_1 не знав і не повідомив керівництво, чим допустив не виконання службових функцій та обов'язків, передбачених п.2.1., п.3.1.1. посадової інструкції сторожа, затвердженої наказом від 11.02.2014 р. №13 по ДНЗ. Застосування до нього дисциплінарного стягнення вважає незаконним.
В дошкільному навчальному закладі (ясла-садок) №1 «Малятко» Хустської міської ради на посаді сторожа позивач працює з 2000 р., ніколи за час своєї роботи не притягався до дисциплінарної відповідальності, не мав жодних зауважень щодо роботи з боку керівництва. Такими, що систематично порушують трудову дисципліну, визнаються працівники, що мали дисциплінарне стягнення чи громадське стягнення за порушення трудової дисципліни і порушили її знову протягом року з дня застосування стягнення за перше порушення. У наказі не наведено жодних відомостей щодо систематичності невиконання позивачем своїх посадових обов'язків, тобто скоєння ним раніше дисциплінарних проступків та застосування до нього заходів дисциплінарного чи громадського стягнення. У ніч з 12 на 13 жовтня 2014 р. згідно з графіком роботи, затвердженим керівництвом закладу та профспілковим комітетом, позивач не працював, адже згідно трудового законодавства України нічним часом вважається час з 22 год. до 06 год. Його робочий час встановлений у вихідні дні - з 09 год. до 10 год. і з 15 год. до 21.30 год., у робочі дні - з 06 год. до 07.30 год. та з 18.30 год. до 22 год. Тобто, відповідно до графіку роботи він взагалі не працює в нічний час. У неділю 12.10.2014 р. о 21.30 він закінчив чергування у ДНЗ, при обході території закладу на закінчення чергування ніяких незвичайних подій не було виявлено. О 06 год. наступного дня він прийшов на роботу, здійснив обхід території закладу з метою перевірки цілісності будівель та приміщень. Як стало відомо від працівників міліції в ту ніч у проміжок часу між 01 та 02 год. невідомими особами вчинено проникнення у гаражі, розташовані неподалік від ДНЗ. Отже, проникнення на територію закладу сторонніх осіб сталося в не в робочий час позивача. Вважає, що звинувачення керівництва навчального закладу про порушення ним посадової інструкції не має під собою жодного підґрунтя. Оголошення йому догани наказом від 06.11.2014 р. за неналежне виконання ним своїх посадових обов'язків є безпідставним і необґрунтованим, оскільки не встановлено, що подія пошкодження замка на будівлі харчоблоку на території дитячого навчального закладу сталася у робочий час та з вини позивача. А тому вважає притягнення його до дисциплінарної відповідальності безпідставним та таким, що суперечить трудовому законодавству. Незаконним притягненням його до дисциплінарної відповідальності відповідачем завдано йому моральну шкоду. Під час оголошення наказу у нього погіршилося самопочуття внаслідок підняття артеріального тиску. 11.11.2014 р. позивач змушений був звернутися до лікарів за наданням медичної допомоги, понад два тижні знаходився лікарняному з діагнозом: гіпертонічний криз, підвищений рівень цукру в крові. Погіршення стану здоров'я пов'язує лише з нервовим потрясінням через конфліктну ситуацію на роботі, моральними стражданнями у зв'язку з незаконними діями щодо нього з боку відповідача. Тому вважає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем на підставі ст.237-1 КЗпП. Позивач працював на підприємстві протягом сорока років, не мав жодних зауважень, тільки подяки за хорошу роботу. Внаслідок дій відповідача він знаходиться в стані душевного неспокою. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в 500 грн.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився. Подав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та без участі свого представника. Позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.
Представник відповідача Дошкільного навчального закладу №1 «Малятко» в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що стверджується розпискою про отримання судової повістки. Причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутності та неявки представника відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
В судовому засіданні судом встановлено, що наказом Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №1 «Малятко» від 06.11.2014 року №107-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» оголошено догану сторожу ДНЗ ОСОБА_1, у зв'язку із систематичним невиконанням останнім своїх посадових обов'язків, а саме не знаходження на робочому місці у вихідні дні, що дозволяє проникненню на територію установи сторонніх осіб, невиконання графіку роботи, затвердженого керівництвом закладу та профспілковим комітетом, наявністю факту пошкодження замка на дверях харчоблоку, що сталося в ніч з 12 на 13 жовтня 2014 року, про що сторож ОСОБА_1 не знав і не повідомив керівництво, чим допустив не виконання службових функцій та обов'язків, передбачених п.2.1., п. 3.1.1. посадової інструкції сторожа, затвердженого наказом №13 по ДЗН від 11.02.2014 р. /а.с. 5/.
Згідно ст.147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Відповідно до ст. 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
В порушення ст.147, 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосоване до позивача без письмового пояснення, хоча позивач такі пояснення надав у своїй заяві до керівництва навчального закладу від 17.10.2014 року. Так, в матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач систематично не виконував свої посадові обов'язки станом на момент видачі наказу від 06.11.2014 № 107-к. В наказі не конкретизовано, за систематичне невиконання яких саме службових обов'язків, з посиланням на відповідний пункт посадової інструкції чи положення, притягнуто позивача до відповідальності, не зазначено, які саме дії чи бездіяльність позивача передували винесенню наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
В своїх поясненних від 17.10.2014 р. та 10.11.2014 р. позивач ОСОБА_1 стверджує, що графік роботи ДНЗ був складений керівником навчального закладу відповідно до наказу №6 від 21.01.2014 р., згідно якого в нічний час дня в період з 22 год. до 06 год. сторож був відсутній. Тому проникнення в приміщення ДНЗ сталося не з його вини. Також пояснив, що за весь період його роботи з боку керівництва до нього не було ніяких нарікань або зауважень щодо його роботи в даному закладі освіти.
В наказі від 06.11.2014 р. № 107-к не конкретизовано, які саме дисциплінарні проступки стали безпосередньою підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання посадових обов'язків, коли і за яких обставин їх було вчинено.
З врахуванням викладених обставин, суд констатує, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності без законних підстав і з порушенням встановленого законом порядку.
Порушене трудове право позивача підлягає захисту шляхом скасування наказу № 107-к від 06.11.2014 року як незаконного.
Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Пунктами 9, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та
зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. За наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення спору (ст.ст.3,4,11,31 ЦПК України).
Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Пленумом Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Позивачем не доведено того факту, що саме через неправомірні дії відповідача він зазнав моральних страждань у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, у зв'язку з чим змушений був звертатися за медичною допомогою та проходити лікування, а між ними та завданою шкодою є безпосередній причинний зв'язок.
У зв'язку із зазначеними обставинами, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 500 грн. слід відмовити.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 197, 209, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 147-149 КЗпП України, суд, -
Позов задоволити частково.
Скасувати наказ № 107-к від 06.11.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.
Стягнути з Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №1 «Малятко» на користь держави 243, 60 гривень судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Хустського районного суду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Закарпатської області.
Суддя Хустського
районного суду: підпис: Орос Я.В.
Суддя Хустського
районного суду: Орос Я.В.