№ 336/520615-ц
пр. № 2/336/2559/2015
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи без самостійних вимог: Державний нотаріальний архів Головного управління юстиції у Запорізькій області, П'ята Запорізька державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту та скасування заборони відчуження квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Запорізької міської ради, вказавши, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.01.1995 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Позивач отримала цю квартиру у 1996 році, а у 2005 році приватизувала її. Посилаючись, що арешт квартири перешкоджає їй вільно здійснювати своє право власності, просить усунути перешкоди ОСОБА_1 у праві власності шляхом звільнення квартири з-під арешту, скасувати заборону на відчуження квартири, застосовану до мешканців ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

З наданих позивачем пояснень та документів вбачається, що арешт на квартиру накладений відповідно до ухвали народного суду Шевченківського району 01.01.1995 року.

Законом України «Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР "Про судоустрій Української РСР" від 24.02.1994 року внесено зміни до Закону України «Про судоустрій України» № 2022 від 05.06.1981 року. Зокрема викладено в наступній редакції ст. 20 Закону Верховний Суд України, Верховний Суд Республіки Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські суди, міжобласний суд, міжрайонні (окружні), районні (міські) суди та військові суди регіонів, Військово-Морських Сил і гарнізонів становлять судову систему загальних судів України".

Таким чином, вже починаючи з 1994 року районні народні суди стали районними судами.

Як вбачається з наданих позивачем документів у 1995 році ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були відповідачами по справі, однак, враховуючи, що арешт був накладений саме ухвалою народного суду Шевченківського району, тож така ухвала могла постановлена судом не пізніше 1994 року.

Відповідно до ст. 149 ч. 1 ЦПК України 1963 року суд чи суддя на просьбу осіб, які беруть участь у справі, або за своєю ініціативою може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вказує ст. 152 ч. 1 ЦПК України 1963 року позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З урахуванням викладеного підставою для накладення арешту на квартиру судом могло бути забезпечення позову по цивільній справі.

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначається як ЦПК 1963 року, так і ЦПК України або рішенням суду, яким вирішується спір, в межах якого застосовані заходи забезпечення позову, по суті, або ухвалою суду за заявою сторони.

Чинним законодавством не передбачено вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою суду, в позовному провадженні, а скасування ухвали суду рішенням суду суперечить нормам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, право на звернення до суду з позовом про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту виникає в цьому випадку не у боржника за виконавчим провадженням, а у особи, яка претендує на право власності на арештоване майно, належне боржникові, при цьому такі вимоги повинні бути поєднані.

Як вказує ст. 122 ч. 2 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням зазначених в позовній заяві та доданих до неї документів обставин, зважаючи, що вимоги про скасування арешту, накладеного ухвалою суду, не підлягають розгляду в порядку позовного провадження, суд вбачає підстави для відмови у відкритті провадження по справі.

Керуючись ст. 122, 208, 209 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, треті особи без самостійних вимог: Державний нотаріальний архів Головного управління юстиції у Запорізькій області, П'ята Запорізька державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту та скасування заборони відчуження квартири.

Копію ухвали направити позивачеві негайно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, яка не брала участі у судовому засіданні, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І. Дацюк