Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 320/654/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Васильцов О.В.
№ провадження 22-ц778/3773/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Каракуші К.В., Кухаря С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро Мелітопольської міської ради Запорізької області» про визнання недійсною топографічної зйомки та визнання у звязку з цим недійсною технічної документації по узгодженню та проведенню всіх комунікацій, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Управління Архітектури та містобудування про визнання недійсною топографічної зйомки та визнання у звязку з цим недійсною технічної документації по узгодженню та проведенню всіх комунікацій.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки площе. 461,92 кв.м. за державним актом про право власності від 05.05.2001 року, розташованої за адресою: вул. Бердянська, № 1/1 м. Мелітополь Запорізької області.

В 2006-2007 році для узгодження на проведення комунікацій за адресою: вул. Бердянська, № 1 в м. Мелітополь Запорізької області відповідачем видано до КП «Водоканал», до ВАТ «Мелітопольгаз» топографічну зйомку корегування поточних змін М 1:500, виготовлену з використанням недійсного документу генерального плану на земельну ділянку площею 1062 кв.м., недійсність якого підтверджується тим, що ця земельна ділянка ще у 2000 році набула приватної власності, а в 2001 році площу земельної ділянки поділено між двома власниками. У одного з власників, а саме у позивачки є державний акт на земельну ділянку площею 461,92 кв.м. від 05.05.2001 року.

Вона як власник земельної ділянки не давала свого дозволу, завіреного квартальним комітетом, на проведення по її земельній ділянці комунікацій.

Зазначає, що топографічна зйомка корегування поточних змін є недійсною, яка надалі потягла порушення її прав проведенням КП «Водоканал» та ВАТ «Мелітопольгаз» без її дозволу всіх комунікацій по її земельній ділянці

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати недійсною топографічну зйомку корегування поточних змін М 1:500, виготовлену в 2006-2007 році Управління архітектури та містобудування для узгодження на проведення комунікацій за адресою: вул. Бердянська № 1 в м. Мелітополь Запорізької області та в звязку з цим визнати недійсною і технічну документацію по узгодженню.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 березня 2015 року замінено первісного відповідача на КП «Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро Мелітопольської міської ради Запорізької області», залучено до участі у справі ОСОБА_3 у якості третьої особи.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторони у судове засідання апеляційного суду 09 липня 2015р. не з"явились, будучи повідомлені про час, день та місце розгляду справи судовими повістками, про що у справі маються зворотні повідомлення про отримання судових повісток, направили до апеляційного суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Суд першої інстанції встановив фактичну сторону справи з додержанням норм процесуального права, дав правильну оцінку правовідносинам сторін і обґрунтовано відмовив ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість висновків суду є неприйнятними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 31,119,215 ЦПК України визначати предмет та підстави позову є виключним правом позивача і суд не може їх змінити без згоди позивача.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Отже, захист цивільних прав - це не що інше, як передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, а власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, що прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що власником земельної ділянки площею 461,92 кв.м. по вул. Бердянська № 1/1 в м. Мелітополі Запорізької області, є ОСОБА_5 що підтверджується Державним актом серії ІІ ЗП № 030017 від 05.05.2001 року ( а.с.4).

На час набуття прав власності на землю позивачем діяла Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею ( в тому числі на умовах оренди), затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 року № 28, згідно з вимогами п.п. 1.10 п.1 якої до технічної документації при складанні державних актів включалися, крім інших, матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами. Тобто факт набуття позивачем прав власності на земельну ділянку, який підтверджується відповідним державним актом, підтверджує те, що погодження ( встановлення) визначення меж земельної ділянки ОСОБА_4 з іншими суміжними землекористувачами вже відбувся.

Апеляційна скарга не містить доводів правового характеру, а зводяться до вимог про задоволення позову з посиланням на те, що ОСОБА_4 не давала своєї згоди завіреної квартальним комітетом про погодження проведення комунікацій.

Проте, відповідно до вимог Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000;1:2000; 1:1000 та 1:500 ( ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом головного Управління геодезії, картографії та кадастру при КМУ України № 56 від 09.04.1998 року топографічна зйомка, є проміжним документом на підставі якого складається технічний звіт і вказаною Інструкцією не передбачено отримання згоди суміжного землевласника або землекористувача під час створення топографічних планів.

Ухвалюючи рішення суд правильно послався на те, що відсутність дозволу позивачки, завіреного квартальним комітетом про погодження проведення комунікацій не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав позивача у процедурі здійснення комплексу робіт при виконанні топографічної зйомки та використання генерального плану на земельну ділянку площа якої становить 1062 кв.м..

Ті докази та обставини, на які ОСОБА_4 посилається в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307,308,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: