Ухвала

іменем україни

29 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Нагорняка В.А.,

Карпенко С.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_3

Позивач посилався на те, що між банком та ОСОБА_3 04 вересня 2008 року було укладено договір кредиту № CNGLА2, згідно з яким ОСОБА_3 отримала кредитні кошти в сумі 5 593,64 дол. США та зобов'язалась сплатити кредит та повернути їх в порядку, встановленому кредитним договором, до 03 вересня 2013 року. Проте відповідач в порушення умов кредитного договору зобов'язання за кредитним договором не виконувала, таким чином, утворилась заборгованість у розмірі 13 557,33 дол. США, що за курсом НБУ становить 87 384 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за період з 10 червня 2010 року по 21 жовтня 2014 року в сумі 4 961,24 дол. США, що еквівалентно 64 248 грн 06 коп., та 7 198 грн 19 коп., з яких заборгованість за процентами за користування кредитом - 1 205,30 дол. США; заборгованість з комісії - 1 275,28 дол. США; за несвоєчасне виконання зобов'язань - 2 480,62 дол. США, штраф (фіксована частина) - 250 грн; штраф (процентна складова) - 6 948 грн 19 коп. та 714 грн 46 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 07 квітня 2015 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1 205,30 дол. США, що становить 28 207 грн 06 коп., та 282 грн 07 коп. у повернення судового збору.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 75 грн 17 коп. у повернення сплаченого судового збору за апеляційну скаргу.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Рішення апеляційного суду не відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 04 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір споживчого кредиту № CNGLA2, згідно з яким ОСОБА_3 отримала кредитні кошти в сумі 5 593,64 дол. США з метою придбання автомобіля, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,92 % на рік на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,60 % від суми виданого кредиту, з кінцевим терміном повернення 03 вересня 2013 року.

Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2010 року з відповідачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто 7 149,24 дол. США та 250 грн заборгованості, яка виникла станом на 31 березня 2010 року та складалась із: 5 219,54 дол. США - заборгованість за тілом кредиту, 772,44 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 481,22 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 335,60 дол. США - заборгованість з комісії за користування кредитом, 481,22 дол. США - пеня за прострочення платежу та 340,44 дол. США - штраф (процентна складова) та 250 грн - штраф (фіксована частина).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем було заявлено вимогу про стягнення пені, штрафів і комісії в іноземній валюті і не надано розрахунку пені та комісії в гривні, що не передбачено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», положенням Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є грошова сума, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання. Тобто пеня не є грошовим зобов'язанням, а є лише фінансовою санкцією за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а тому на нарахування і стягнення пені не можуть поширюватися положення ст. ст. 524, 533 ЦК України.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 533 ЦК України установлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Отже, положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Вищевикладене залишилося поза увагою суду апеляційної інстанції, який на порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України не надав належної оцінки як доказу, наданому позивачем на обґрунтування свого позову, розрахунку заборгованості, у якому пеня нарахована в доларах США, та на порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема не запропонував позивачу надати новий розрахунок кредитної заборгованості із розрахунком пені в гривні.

Стягнення судом першої інстанції пені в іноземній валюті не може бути підставою для відмови в задоволенні цих позовних вимог. Такий висновок апеляційного суду не може бути підставою для позбавлення позивача права на захист порушених прав, свобод та інтересів як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Європейської конвенції прав людини.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 07 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.А. Нагорняк

О.В. Ступак