І м е н е м У к р а ї н и
03 березня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Профатило П.І.,
при секретарі - Каліух К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
09 лютого 2015 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована у в будинку тимчасово, оскільки прописка їй потрібна була для отримання пенсії, однак ніколи в будинку не проживала, особистих речей не зберігає. Тому просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, а справу слухати у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі. Згідно ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Відповідно до витягу з Державного реєстру прав, будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с. 12).
З акту огляду будинку вбачається, що ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 не проживає з 03.08.2011 року та особистих речей в будинку не зберігає (а.с. 5).
Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1, не проживає більш ніж 4 роки та особистих речей в будинку не зберігає, понад встановлений законом строк терміном в 1 рік, що підтверджується актом, не є власником будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав, а також те, що, вищезазначений будинок належить позивачу відповідно до правовстановлюючих документів, суд приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
Керуючись ст.10,58, 88, 209,212,213, 214,215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст.ст.71, 72, 150ЖК України ст. 317, 319 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користуватися будинком АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду
Донецької області П.І. Профатило