Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів: Максимчук З.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Шептицької С.С., з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Здолбунівського районного суду від 20 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю „Лізингова компанія „Еталон про стягнення грошових коштів сплачених за договорами фінансового лізингу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

09 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся в Здолбунівський районний суд з позовом до ТзОВ „Лізингова компанія „Еталон, в обґрунтування якого вказував, що 19 листопада 2014 року між ним та представником ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» ОСОБА_3 в місті Чернівці було укладено два договори фінансового лізингу, відповідно до яких відповідач мав передати йому в лізинг два трактори ДТЗ 354,5С, в звязку із чим ним було перераховано на рахунки останнього два платежі по 8200 грн..

Так як вищевказані договори були укладені поза межами офісних приміщень відповідача і після підписання цих договорів представник відповідача ОСОБА_3 перестала виходити на зв'язок, що змусило його подумати про недобросовісну та нечесну підприємницьку діяльність відповідача, тому в межах 14 днів він звернувся до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» із вимогою про розірвання вказаних договорів та повернення йому сплачених ним грошових коштів, але останнє, не заперечуючи щодо розірвання укладених 19 листопада 2014 року договорів фінансового лізингу, відмовило йому у поверненні грошових коштів, в звязку із чим позивач просив стягнути з відповідача на його користь сплачені ним грошові кошти за договорами фінансового лізингу № 001220 та № 001222 від 19.11.2014 року, в загальному розмірі 16400 грн., неустойку за несвоєчасне повернення грошових коштів, в розмірі 6560 грн., індекс інфляції 595,86 грн., а також 10000 грн. на відшкодування завданої

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1420/2015 Головуючий у 1 інстанції : Кушнір О.Г.

Доповідач : Григоренко М.П.

моральної шкоди, через те, що він вважає себе ошуканим. а всього 33555,86 грн.

Рішенням Здолбунівського районного суду від 20 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи вказане рішення незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його позовних вимог, оскільки по справі встановлено, що договори лізингу між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» № 001220 та № 001222 19.11.2014 року були укладені поза офісним або торгівельним приміщеннями відповідача і він в межах 14 днів направив відповідачу листа про розірвання цих договорів та повернення йому сплачених ним грошових коштів по цих договорах, а тому, у відповідності до вимог частини 4 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів», ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» мало повернути йому сплачені ним кошти протягом 30 днів, але цього не зробило.

Також вказує, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки він у позові не викладав обставин щодо несправедливих умов договорів фінансового лізингу та не надавав доказів з приводу цих обставин, не посилався на ст. 18 ЗУ „Про захист прав споживачів. Вважає, що суд позбавив його права у майбутньому звернутися за захистом своїх прав споживача саме із цих підстав.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки останнім щомісячні платежі на погашення вартості предмету лізингу не сплачувались, а були сплачені лише реєстраційні платежі, які, у відповідності до п. 12.11 укладених договорів, не підлягають поверненню у разі розірвання цих договорів лізингоодержувачем до підписання акту приймання-передачі предмету лізингу, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів», тому ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» не була зобовязана повертати позивачу вищевказані реєстраційні платежі.

В задоволенні позову про відшкодування завданої моральної шкоди суд першої інстанції відмовив ОСОБА_2 за недоведеністю.

Проте, оскаржуване рішення в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позову про повернення сплачених грошових коштів у звязку із укладенням договорів лізингу № 001220 та № 001222 від 19.11.2014 року, а також неустойки, підлягає скасуванню, у звязку із неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням в цій частині нового рішення.

По справі встановлено, що 19 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та представником ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» ОСОБА_3 в місті Чернівці було укладено два договори фінансового лізингу № 001220 та № 001222 , відповідно до яких відповідач мав передати йому в лізинг два трактори ДТЗ 354,5С, в звязку із чим позивачем на рахунки останнього було здійснено два платежі по 8200 грн., як реєстраційний платіж (а.с. 22).

Також із матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2014 року ОСОБА_2 направив відповідачу листи, якими повідомив останнього про розірвання вищевказаних договорів і в яких також містилась вимога про повернення грошових коштів, які були сплачені ним у звязку із укладенням цих договорів, із зазначенням реквізитів у відповідній установі банку (а.с. 23, 25).

Вищевказані листи позивача ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» отримало 05 грудня 2014 року (а.с. 27).

Із змісту листа ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» від 23 грудня 2014 року (а.с. 28) вбачається, що останнє відмовило ОСОБА_2 у поверненні грошових коштів, сплачених у звязку із укладенням договорів лізингу № 001220 та № 001222 від 19.11.2014 року, із посиланням на п. 12.11. укладених Договорів.

Відповідно до пункту 12.11 договорів лізингу № 001220 та № 001222 від 19.11.2014 року, у випадку розірвання договору Лізингоодержувачем до підписання акта приймання-передачі предмету лізингу, Лізингодавець повертає сплачені грошові кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми Авансового платежу. В такому випадку комісія за організацію даного Договору Лізингоодержувачу не повертається.

Частиною 3 і 4 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору.

Статтею 806 ЦК України визначено, що договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду), з урахуванням особливостей, встановлених законом, про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На розсуд колегії, пункт 12.11 договорів лізингу № 001220 та № 001222 від 19.11.2014 року, на підставі якого відповідач відмовив позивачу у поверненні грошових коштів, коли той у 14 денний строк повідомив ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про розірвання договору і наполягав на поверненні грошових коштів, не відповідає положенням ч. 3 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки обмежує права ОСОБА_2, які йому гарантовані законом, а тому є нікчемним в тій частині, що суперечить положенням вищевказаної правової норми.

У відповідності до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані із його недійсністю.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» безпідставно відмовило позивачу у поверненні грошових коштів, сплачених ним у звязку із укладенням договорів лізингу № 001220 та № 001222 від 19.11.2014 року, в загальні сумі 16400 грн., а тому позов ОСОБА_2 в цій частині підлягає задоволенню у повному обсязі.

Частиною 9 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей, в звязку із чим, на розсуд колегії суддів, також підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 і в частині, що стосуються стягнення із відповідача неустойки, в загальному розмірі 6560 грн.

В решті оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки позивач на надав відповідних розрахунків, на підставі яких він визначив суму боргу із врахуванням індексу інфляції, а позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди дійсно є недоведеними.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду від 20 травня 2015 року в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» щодо повернення йому грошових коштів сплаченим ним за договорами фінансового лізингу № 001220 та № 001222 від 19.11.2014 року, в загальному розмірі 16400 грн. та неустойки за несвоєчасне повернення грошових коштів, в розмірі 6560 грн., скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути із ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_2 16400 грн. в рахунок повернення грошових коштів у звязку із розірванням договорів фінансового лізингу № 001220 та № 001222 від 19.11.2014 року та неустойку за несвоєчасне повернення цих грошових коштів, в розмірі 6560 грн.

В решті оскаржуване рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді : Максимчук З.М.

ОСОБА_4