Справа № 431/3429/15-ц
Провадження 2/431/1945
11 вересня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
головуючого - судді Форощука О.В.,
при секретарі Мозуль І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, у якому просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування буд. № 4 по вул. Лермонтова в с. Курячівка Старобільського району Луганської області, а Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зобовязати зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку.
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_2 посилається на те, що йому на праві приватної власності належить домоволодіння № 4 по вул. Лермонтова в с. Курячівка Старобільського району Луганської області. В даному домоволодінні зареєстрований його син відповідач ОСОБА_2, який вже декілька років мешкає за іншою адресою. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації, мотивуючи це тим, що у нього немає на це часу, перешкоджає позивачу володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому домоволодінням.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Представник відповідача ОСОБА_3 районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобовязань між ними та позивачем немає та просили відмовити у задоволенні позову.
За згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав:
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Факт належності домоволодіння № 4, розташованого за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Курячівка вул. Лермонтова, позивачу ОСОБА_1 підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок, копією свідоцтва про право власності на домоволодіння від 20.09.1989 року.
Те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою Курячівської сільської ради Старобільського району Луганської області № 548 від 08.07.2015 року.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
У судовому засіданні встановлено, що свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 20 вересня 1989 року позивач ОСОБА_1 набув право власності на житло, а саме на домоволодіння № 4 по вул. Лермонтова в с. Курячівка Старобільського району Луганської області.
Відповідач ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою з 2007 року, тобто більше одного року. Право користування житлом він набув, як член сімї, оскільки він є рідним сином позивача ОСОБА_1
Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд робить висновок, що відповідач ОСОБА_2 добровільно не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою вул. Лермонтова, б. 4, с. Курячівка Старобільського району, Луганської області, оскільки він з 2007 року в ньому не проживає, позовів про його вселення чи інших позовів до власника житла про усунення перешкод у користуванні майном надано не було.
Що стосується вимог позивача ОСОБА_1 про зобовязання Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації у вищевказаному в позові будинку, то суд вважає у цій частині позову відмовити у звязку з наступним:
Оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, тому зобовязання відповідача ОСОБА_3 районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідача з реєстрації, на думку суду є зайвим.
Враховуючи вищевикладене, суд позов задовольняє частково та визнає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування буд. № 4 по вул. Лермонтова в с. Курячівка Старобільського району Луганської області.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10-11, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування домоволодінням, розташованим за адресою: вул. Лермонтова, 4, с. Курячівка Старобільського району, Луганської області.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя О.В. Форощук