Провадження № 2/235/2574/15
Справа №235/5161/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2015 року м. Красноармійськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Кучерявого М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №7 м. Красноармійська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Красноармійської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Красноармійської міської ради про визнання права власності на житловий будиинок за набувальною давністю. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона мешкає без державної реєстрації у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. В цьому будинку вона мешкає більш ніж 10 років. Власник цього житлового будинку не з'являється, не піклується про своє майно.

До цього житлового будинку позивачку оселила у 2002 році голова квартального комітету. В неї не було сумнівів стосовно того, що вона володіє чужою річчю, була переконана, що цей житловий будинок являється комунальним та вона зможу з часом його приватизувати. Однак, коли позивачка почала у 2013 році з'ясовувати питання можливості приватизувати цей житловий будинок, то вияснилося, що цей будинок належить фізичній особі, кому невідомо, та не являється власністю держави.

Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек №19226513 від 19.03.2014р., Інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна НОМЕР_1 від 19.03.2014р., Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна НОМЕР_2 від 19.03.2014р., обмежень, обтяжень та заборони відчуження щодо цього нерухомого майна відсутні.

Згідно до технічного паспорту цей житловий будинок АДРЕСА_1 складається А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, al-і навіс, 3-1 вбиральня, 1-1 душ, № 1- огорожа, І - вимощення. Згідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Красноармійське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок побудований у 1958 році, а навіс, вбиральня, літній душ, вимощення збудовані у 2010-2011 роках.

З середини 2002 року позивачка відкрито, безперервно володіє цим житловим будинком АДРЕСА_1, цей факт підтверджується довідкою-актом від 04.02.2014 року, виданої Красноармійською міською радою. Згідно до цієї довідки-акту встановлено, що ОСОБА_1 мешкає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 з липня 2002 року. Будинок був фактично зруйнований, позивач повністю його відновила, вставила вікна, двері, відновила та перекрила дах, зробила новий фронтон та підлогу, відремонтувала паркан, підключила постачання електроенергії. З огляду на перелічене, ОСОБА_1, мешкає у цьому житловому будинку більш ніж 10 років, дбає про нього, відкрито володіє ним.

Позивач по справі, добросовісно володіла житловим будинком на протязі 12 років. Добросовісність її володіння житловим будинком підтверджується, тим що вона відкрито володіла та користувалася ним, доглядала за будинком, робила ремонт, сплачувала усі витрати по ремонту, сплачувала комунальні послуги. Позивачка вважає, що у її випадку строк набувальної давності та її право на визнання за нею права власності на це домоволодіння виникло у липні 2012 року. Позивачка просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити.

Представник відповідача - Красноармійської міської ради, до судового зсідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, а також заперечення на позов. В запереченнях представник відповідача зазначив, що підстави для вселення позивача у будинок не є добросовісними, на підставі цього просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 видано на ім'я ОСОБА_1. Житловий будинок складається: А-1 житловий будинок, а-1 прибудова, al-1 навіс, 3-1 вбиральня, 1-1 душ, № 1- огорожа, І - вимощення. Житловий будинок побудований у 1958 році, а навіс, вбиральня, літній душ, вимощення збудовані у 2010-2011 роках. Житлова площа будинку 22,9 кв.м., загальна площа 31,6 кв.м. (а.с.7-10).

Згідно інформаційної довідки 19226423 від 19.03.2014року з Єдиного реєстру заборони відчудження об'єктів нерухомого майна відомості заборони відчуження об'єктів нерухомості майна, а саме будинку АДРЕСА_1, відсутні (а.с.15).

Згідно інформаційної довідки 19226283 від 19.03.2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що об'єктів нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме будинку АДРЕСА_1, відомості відсутні (а.с.16).

Згідно інформаційної довідки 19226513 від 19.03.2014 року з Державного реєстру іпотек у Державному реєстрі іпотек відомості щодо будинку АДРЕСА_1, відсутні (а.с.17).

Відповідно до довідки від 04.02.2014 року, виданої головою та секретарем квартального комітету, ОСОБА_1 мешкає без реєстрації у безхозному будинку № АДРЕСА_1 з липня 2002 року по теперішній час. Будинок був фактично зруйновано, ОСОБА_1 його відновила, вставила вікна, двері, перекрила дах та інше (а.с.18). Це також підтверджується довідкою-актом від 23.09.2014 року (а.с.19).

На запит суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності, інші речові права, іпотек, обтяження від 9.11.2015 року, відповідно до інформаційної довідки № 47221931, відомості щодо будинку АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, єдиному реєстрі заборони відчудження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстрі іпотек, відсутні (а.с.41).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно із ч. 4 ст. 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 « Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 01.01.2004. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01.01.2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на нерухомий об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати.

Беручи до уваги вищевикладене, суд, враховуючи те, що позивачка дійсно відкрито і добросовісно володіє житловим будинком АДРЕСА_1 з липня 2002 року, інші особи, які б претендували на будинок не встановлені, з чого слідує, що позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на житловий будинок за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Згідно зі ст. 88 ЦПК України суд вважає, що судові витрати слід покласти на позивача, оскільки визнання права власності за набувальною давністю можливе лише в судовому порядку.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст.88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Красноармійської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

В судовому засіданні 9 листопада 2015 року проголошено вступну та резолютивну частину. Повний текст рішення виготовлено 14 листопада 2015 року.

Суддя