13.05.2015 Єдиний унікальний номер 205/1411/13-ц
справа № 2/205/1061/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 22 лютого 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.2-4).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24 лютого 2005 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № SAMDN2582, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 8 000,00 грн., у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 36,00% річних від суми залишку заборгованості, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов кредитного договору позичальник несвоєчасно і не у повному розмірі здійснював повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у звязку із чим, станом на 31.01.2013 року має заборгованість в сумі 39 666,41 грн., з якої:

· заборгованість за кредитом 10 086,04 грн.;

· заборгованість по процентам за користування кредитом 29 580,37 грн.

Посилаючись на викладені обставини у позові позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № SAMDN2582 від 24.02.2005 року у сумі 39 666,41 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням суду від 16 травня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено у повному обсязі (а.с.65-66).

Не погодившись із заочним розглядом справи відповідач 17 вересня 2014 року подав до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с.74-78), яку ухвалою суду від 24 вересня 2014 року залишено без розгляду (а.с.87).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2014 року (а.с.129).

Ухвалою суду від 16 грудня 2014 року скасовано заочне рішення суду від 16.05.2013 року та призначено справу до розгляду у загальному порядку (а.с.152).

Уточнивши свої позовні вимоги позивач зазначив, що судовим наказом виданим Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 05.02.2009 року із відповідача стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № SAMDN2582 від 24.02.2005 року у розмірі 14 823,62 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача станом на 30.07.2014 року становить 39 760,38 грн., з якої:

· заборгованість за кредитом 34,04 грн.;

· заборгованість по процентам за користування кредитом 36 726,34 грн.

Тому, враховуючи вищевикладене позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № SAMDN2582 від 24.02.2005 року у сумі 39 760,38 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача діючий за довіреністю ОСОБА_2, у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.201).

Відповідач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_3, судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду представником надано письмові заперечення, в який вимоги позову він не визнає у повному обсязі. Посилаючись на обставини зазначені у запереченні просить у задоволенні позову відмовити (а.с.185-189).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу дострокового повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Судом встановлено, що 24 лютого 2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № SAMDN2582, відповідно до умов якого банк відкрив картковий рахунок та видав платіжну картку, строк дії якої два роки, встановивши кредитний ліміт «Финансовый фиксированый» в сумі 8 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування лімітом в розмірі 36% річних, строком дії даного ліміту відповідає строку дії картки (а.с.11-12).

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, але відповідач в свою чергу допустив прострочення повернення кредитних коштів, у зв'язку із чим, за ним утворилась заборгованість, яка становила станом на 20.11.2008 року в сумі 14 823,62 грн., з якої: 10 052,00 грн. заборгованість за кредитом; 3 827,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 250,00 грн. штраф (фіксована сума); 693,98 грн. штраф (процентна складова) (а.с.167).

Вищевказану заборгованість за кредитним договором було стягнуто з відповідача на підставі судового наказу виданого 05 лютого 2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська (а.с.166).

Вимоги судового наказу виданого 05.02.2009 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська відповідачем виконано у повному обсязі, про що свідчить квитанція серії АЕ №591652 від 11.02.2010 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив грошові кошти в добровільному порядку до Ленінського ВДВС ДМУЮ (а.с.174).

Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог статті 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно зі ст..598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Отже, суд ставиться критично до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № SAMDN2582 від 24.02.2005 року станом на 30 липня 2014 року, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 становить 36 760,38 грн., з якої: 34,04 грн. заборгованість за кредитом; 36 726,34 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, так як відповідачем у повному обсязі виконано умови договору.

За змістом ст..599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованим, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги не підлягають задоволенню, то сплачений судовий збір поверненню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 526, 598, 599, 610,1054 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Шавула