ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/199/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарі - Черленюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького районного району м. Києва» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Малівської Наталії Іванівни -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Малівської Н.І., посилаючись на те, що остання всупереч вимог чинного законодавства винесла постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, у зв'язку з тим. що у виконавчому документів не вказаний ідентифікаційні номери боржників. Такі дії скаржник вважає незаконними, у зв'язку з чим звернувся до суду.

Представник скаржника, просив розглянути скаргу у відсутність останнього, вимоги підтримав.

Державний виконавець до суду не з'явилась, проте неявка останньої не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14.04.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Малівської Н.І.було винесено постанову про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 5.09.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва у справі №2-753/3352/14ц за позовом Комунального підприємства "Управління житлового господарства" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості. Підставою для винесення даної постанови була відсутність у виконавчому листі ідентифікаційних номерів боржників.

Виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні (Юрій Миколайович Іванов проти України) було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (див., серед інших джерел, згадане вище рішення у справі Войтенка п. 53).

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (див. рішення у справі "Бурдов проти Росії", № 59498/00, ECHR 2002-III).

Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування (див. рішення у справі "Райлян проти Росії" (Raylyan v. Russia), № 22000/03, п. 31, від 15 лютого 2007 року).

Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, виконувалися відповідно до вимог Конвенції (див. згадане вище рішення у справі Войтенка).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковим до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 14 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до частини другої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і вказаним Законом.

Повноваження державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження передбачені частиною третьою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак пунктом 3 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Згідно з ч. 3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи наведене вбачається, що державним виконавцем були порушені права стягувача, які полягали у невиконанні покладених на посадову особу функцій держави, спрямованих на забезпечення права стягувача та виконання судового рішення.

Таким чином, дії державного виконавця є неправомірними, постанова незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 388 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову з задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

На підставі викладеного та керуючись статтями 386-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького районного району м. Києва» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Малівської Наталії Іванівни задовольнити.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Малівської Наталії Іванівни про відмову у відкритті виконавчого провадження № 47245098 з примусового виконання виконавчого листа №2-753/3352/14ц, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Малівської Наталії Іванівни від 14.04.2015 року ВП № 47245098 про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-753/3352/14ц, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості.

Зобов'язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Малівську Наталію Іванівну прийняти до провадження виконавчий лист №2-753/3352/14ц виданий Дарницьким районним судом

м. Києва про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького районного району м. Києва» заборгованості.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві на користь держави судовий збір у розмірі 114,70 грн. (сто чотирнадцять, сімдесят грн.)

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Головуючий: