УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчого комітету Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок, визнання незаконними та скасування рішення і свідоцтва про право власності; за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку в майні в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним вище позовом про визнання за нею права особистої приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області, визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 45 від 22 серпня 2007 року «Про дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок» і свідоцтва про право власності на житловий будинок від 22 серпня 2007 року.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона з 05 лютого 1962 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_8, від якого у них народився син - ОСОБА_7 Під час шлюбу вона з чоловіком спільними коштами та спільними зусиллями побудували спірне домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік ОСОБА_8 помер. В порядку ст. 1218 ЦК України після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ належну йому частку в домоволодінні. Позивач прийняла спадщину. За життя її чоловік склав заповіт, яким заповідав їй усе належне йому майно після, а тому позивач вважає, що вона має право на Ѕ частку спірного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та на Ѕ частку цього ж домоволодіння як частку в спільній сумісній власності подружжя. В серпні 2014 року їй стало відомо, що її син ОСОБА_7 в 2007 році оформив спільне домоволодіння на себе, про що виконавчим комітетом Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області було ухвалене оскаржуване рішення № 45 від 22 серпня 2007 року «Про дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок», на підставі якого її сину ОСОБА_7 БТІ видало свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння та зареєструвало домоволодіння за ОСОБА_7, що порушило права позивача, як власника домоволодіння. З посиланням на ст. ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст. 16, 392, 393, 1241, 1268, 1270 ЦК України, ст. 60 СК України, просила задовольнити позов.

27 жовтня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання за ним права власності на Ѕ частку спірного домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_8, посилаючись на те, що відповідач написала нотаріально посвідчену заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_8, а він прийняв спадщину, подавши до нотаріуса відповідну заяву, і є законним власником Ѕ частки спірного домоволодіння.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 грудня 2014 року первісний позов задоволено частково, зустрічний позов задоволено у повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області (літ. «А»), та Ѕ частину господарчих будівель та споруд за цією ж адресою, а саме: літню кухню літ. «Б»; гараж літ. «Г»; туалет літ. «М», сараї літери «В», «Д», «Е», З», «И», «К», «Л», сарай з підвалом літ. «Ж», огорожі № 1-3.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 45 від 22 серпня 2007 року «Про дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок».

Скасовано оспорюване свідоцтво про право власності на житловий будинок серія від 04 червня 2008 року.

У задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовлено.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 Голопристанського району Херсонської області (літ. «А»), та Ѕ частину господарчих будівель та споруд за цією ж адресою, а саме: літню кухню літ. «Б»; гараж літ. «Г»; туалет літ. «М», сараї літери «В», «Д», «Е», З», «И», «К», «Л», сарай з підвалом літ. «Ж», огорожі № 1-3, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог, апеляційний суд не погодився з висновками районного суду про доведеність та обґрунтованість позовів у задоволеній судом першої інстанції їх частинах.

Такі висновки апеляційного суду ґрунтуються на встановлених апеляційним судом обставинах справи, а саме: що позивачами не доведено того, що спірне домоволодіння відноситься до спадкової маси майна померлого ОСОБА_8; спірне майно не переходило у власність ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом, він оформив правовстановлюючі документи на будинок, за згодою матері ОСОБА_4 та дружини ОСОБА_6 іншим порядком, який відповідає вимогам закону і тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок і ОСОБА_7 про визнання права власності на частку в майні в порядку спадкування, відсутні; власником Ѕ частини домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_6, що підтверджується рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 29 березня 2013 року, яке набрало законної сили, крім того, позивачами попущений строк позовної давності про визнання незаконними та скасування рішення Новософіївської сільської ради № 45 від 22 серпня 2007 року і свідоцтва від 22 серпня 2007 року про право власності на житловий будинок і споруди, видане на ім'я ОСОБА_7

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська