АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

08 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 25 квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_7 був укладений договір про надання споживчого кредиту № у сумі 11000,00 дол. США., з поверненням 24 квітня 2015 року, за сплатою 13,00 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 за вказаним вище договором, між банком та ОСОБА_6 25 квітня 2008 року було укладено договір поруки № НОМЕР_10/2. 11 червня 2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" було укладено договір факторингу №4 за яким ПАТ "УкрСиббанк" відступив ТОВ "Кей-Колект" своє право грошової вимоги за кредитним договором № від 25 квітня 2008 року до боржника ОСОБА_7 та поручителя ОСОБА_6 ТОВ "Кей-Колект" просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість зв казаним вище договором, станом на 01 грудня 2013 року, у розмірі 10749,36 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.11.2014 року в гривневому еквіваленті становить 169528 грн. 16 коп., зокрема: заборгованість за сумою кредиту - 9733,39 дол. США (в гривневому еквіваленті 153505 грн. 29 коп.), заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1015,97 дол. США (в гривневому еквіваленті 16022 грн. 86 коп.), а також судові витрати.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року позов задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 169528,16 грн.; також вирішено стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 1695,28 грн. в рівних частках з кожного з відповідачів.

В апеляційні скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_6 та саме в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_6

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом всі учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 25 квітня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_7 був укладений договір про надання споживчого кредиту № (т. 1 а.с. 6 14). Відповідно до умов вказаного договору відповідач ОСОБА_7 отримав кредит у сумі 11000,00 дол. США. (копія меморіального ордеру на а.с. 34 у т. 1)

Відповідно з п.1.2.2 умов договору про надання споживчого кредиту, позичальник зобов»язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 24 квітня 2015 року, якщо не застосовується інший термін повернення кредиту встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 8.4, 10.2, 10.4 договору.

Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 201,00 дол. США.

Відповідно до п. 1.3.1 договору про надання споживчого кредиту, за використання коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 13,00 % річних. По закінченню 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до п. 10.2 даного договору.

Відповідно до п. 10.12 договору про надання споживчого кредиту, позичальник надає банку згоду передавати права та обов'язки банку за даним договором третій особі, без отримання на це додаткової згоди позичальника.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та відповідачкою Бочаровою Марією Леонідівною було укладено договір поруки № 0/2 від 25 квітня 2008 року (т. 1 а.с. 23 24).

Відповідно з п. 1.3 договору поруки, поручитель Бочарова М.Л. відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п. 1.4 Договору поруки).

27.02.2009 року АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та відповідачем ОСОБА_7 було укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного кредитного договору №, згідно якої сторони домовилась, зокрема, про зміну кінцевого терміну повернення кредиту не пізніше 25.04.2015 року; позичальник зобов»язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 127 дол. США (т. 1 а.с. 15).

27.02.2009 року АКІБ "Укрсиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та відповідачкою ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду №1 до вищевказаного договору поруки №/2, згідно якої сторони домовилась, зокрема, про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за кредитним договором № не пізніше 25.04.2015 року; погодили, що позичальник зобов»язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 127 дол. США та інш. (т. 1 а.с. 172).

11 червня 2012 року між ПАТ "УкрСиббанк", що є правонаступником АКІБ "Укрсиббанк", та ТОВ "Кей-Колект" було укладено договір факторингу №4 за яким ПАТ "УкрСиббанк" відступив ТОВ "Кей-Колект" своє право грошової вимоги за кредитним договором № від 25 квітня 2008 року до боржника ОСОБА_7 та поручителя ОСОБА_6 Відповідно до п.1.4 договору факторингу, одночасно з відступленням прав вимоги (прав грошової вимоги, існуючих або майбутніх, зокрема, повернення суми кредиту, процентів, комісійної винагороди) до фактора переходять усі права банку за усіма договорами забезпечення (т. 1 а.с. 37 41, 42).

ТОВ "Кей-Колект" надано суду розрахунок заборгованості, згідно якого, станом на 01 грудня 2013 року, у зв»язку з неналежним виконанням умов вищевказаного кредитного договору № 0, відповідачі мають заборгованість перед позивачем у розмірі 10749,36 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.11.2014 року в гривневому еквіваленті становить 169528 грн. 16 коп., зокрема: заборгованість за сумою кредиту - 9733,39 дол. США (в гривневому еквіваленті 153505 грн. 29 коп.), заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1015,97 дол. США (в гривневому еквіваленті 16022 грн. 86 коп.).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред'явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що обов»язки поручителя є похідними від правовідносин за кредитним договором № від 25 квітня 2008 року, зважаючи на те, що ТОВ "Кей-Колект" є належним позивачем за даним позовом, має право відповідної вимоги до відповідачів, місцевий суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь позивача заборгованості за кредитном в сумі 9733,39 дол. США (в гривневому еквіваленті 153505 грн. 29 коп.), заборгованості по відсоткам за користування кредитом 1015,97 дол. США (в гривневому еквіваленті 16022 грн. 86 коп.), а всього - 10749,36 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.11.2014 року в гривневому еквіваленті становить 169528 грн. 16 коп.

Доводи апелянта про те, що вона не підписувала додаткову угоду №1 від 27.02.2009 року до договору поруки №/2 від 25.04.2008 року є безпідставними та спростовуються висновком №3832-14 судової почеркознавчої експертизи, проведеної 23.10.2015 року Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз на підставі відповідної ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.07.2015 року. У висновку експертизи зазначено, що підпис від імені ОСОБА_6 в графі «Поручитель» додаткової угоди №1 від 27.02.2009 року до договору поруки №/2 від 25.04.2008 року виконаний самою ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 10 - 15).

Враховуючи наведене, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для застосування положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки основне зобов»язання було змінено за наявності згоди поручителя, виконаної у простій письмовій формі.

Колегія звертає увагу, що рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року в апеляційному порядку оскаржене лише в частині задоволення позовних вимог до поручителя, тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, враховуючи правильне застосування місцевим судом вимог ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді