Справа № 481/1693/15-ц
Провадж.№ 4-с/481/6/2015
У Х В А Л А

іменем УКРАЇНИ

"20" листопада 2015 р. Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря Кузьміної Н.П., представника стягувача ОСОБА_1, державного виконавця Станкевича В.А., заінтересованої особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг Миколаївської області скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця, -

Встановив:

22 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця ВДВС Новобузького РУЮ ОСОБА_4, яка полягає у необчисленні останнім заборгованості по аліментам з 14.05.2013 року по 17.06.2013 року які повинен був сплатити ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_2 мав зобовязання щодо сплати аліментів до 17.06.2013 року, тобто до дати набрання законної сили рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.06.2013 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Головний державний виконавець Станкевич В.А. скаргу не визнав, просив залишити її без задоволення. Крім того, державний виконавець звертає увагу на те, що звернення до суду зі скаргою є строковим. Скарга подається на протязі десяти днів з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав чи свобод. Просив в задоволені скарги відмовити, оскільки оскаржуваний розрахунок було направлено як ОСОБА_5 та к і ОСОБА_3 ще в червні місяці 2013 року.

Заінтересована особа ОСОБА_2 просив також залишити скаргу без задоволення.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.1ст.385 цього Кодексу скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як встановлено в судовому засіданні відповідно до судового наказу Новобузького районного суду Миколаївської області від 02 березня 2011 року № 2-н-8/2011 із ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 08.02.2011 року і до повноліття дитини.

Однак, 05 червня 2013 року Новобузьким районним судом Миколаївської області було ухвалено рішення відповідно до якого ОСОБА_2 від сплати аліментів, стягнених вищезазначеним судовим наказом, на користь ОСОБА_3 на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 звільнено. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі ? частини заробітку ( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

20.10.2015 року за вихідним № 8037 на адресу ОСОБА_1 було направлено копію розрахунку заборгованості по аліментам з виконання судового наказу № 2-н-8/2011 року виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області. Даний розрахунок було зроблено за період з 08.02.2011 року по 14.05.2013 року.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, оскаржуваний розрахунок було зроблено державним виконавцем ще у червні місяці 2013 року та направлений для ознайомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_7 27.06.2013 року за вих. № 7523. Але будь-яких підтверджень коли саме такий розрахунок було отримано ОСОБА_3 суду не надано.

Натомість в матеріалах виконавчого провадження, номер за ЄДРВП 25706713, яке завершене 27.06.2013 року мається заява представника ОСОБА_1 від 01.12.2014 року, відповідно до якої він просить ознайомити його із матеріалами виконавчого провадження з виконання судового наказу № 2-н-8/2011, виданого 02.03.2011 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 аліментів у розмірі 30% прожиткового мінімуму доходів для дитини відповідного віку.

Дана заява була задоволена, 12.12.2014 року представник ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами вищезазначеного виконавчого провадження. Отже, саме з 12.12.2014 року представнику ОСОБА_1 було достовірно відомо про оскаржуваний розрахунок заборгованості по аліментам який мається і в матеріалах виконавчого провадження..

Згідно з ч.1ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом.

Як зазначено у ч.2 цієї статті, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи, що клопотання про поновлення строку на оскарження подано не було, самим судом під час розгляду також не встановлено поважності пропуску строку, визначеного ст.385 ЦПК України, відтак скаргу необхідно залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.72, 385, 386, 387 ЦПК України, суд,

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена а апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: