Справа № 2-482/2011 Головуючий у І інстанції Заріцький С.М.
Провадження № 22-ц/780/6141/15 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 1 15.12.2015

РІШЕННЯ
Іменем України

15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Іванової І.В.,

За участі секретаря: Яруна Я.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, -

в с т а н о в и л а :
У січні 2011 року позивач звернувся до суду та просив визнати недійсними видані відповідачам державні акти ЯЕ №959863 та ЯЕ №604032 на право власності на земельні ділянки.

Вимоги мотивував тим, що під час перевірки військовою прокуратурою Дарницького гарнізону дотримання вимог Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» виявлений факт незаконного відчуження земель оборони громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2011 року позов задоволено, визнано недійсними спірні державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Судом І інстанції встановлено, що на підставі розпорядження Ради Міністрів УРСР від 08.03.158 року № 187-012 р.с. для потреб оборони відведена земельна ділянка площею 132, 3 га на території Старопетрівської та Лутізької сільських рад Вишгородського району.

До 2000 року на даній території розміщувалося Київське вище інженерне радіо-технічне училище

На підставі директиви МО України від 05.11.99 № 115/1/0426 фонди військового містечка № НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 10.06.2000 року були передані для розміщення військової частини НОМЕР_1 .

На виконання Розпорядження Ради Міністрів УРСР від 08.03.1958 року № 187-012 р.с. виконавчим комітетом Вишгородської районної міської ради депутатів трудящих виданий акт на право постійного користування землею від 25.05.1978 року, де зазначено, що для потреб міністерства оборони державою надано в постійне користування земельна ділянка площею 132, 3 га.

Перевіркою військової прокуратури Дарницького гарнізону дотримання вимог Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» виявлений факт відчуження земель оборони громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зазначені обставини також підтверджуються копією акту на право власності на землю та копією подання військової прокуратури Дарницького району про вжиття заходів щодо усунення порушень вимог ЗУ «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 02.04.2010 року.

Задовольняючи позов, суді І інстанції керувався ст. ст. 84, 117 ЗК України та виходив з того, що спірні земельні ділянки належать до земель оборони, які не можуть передаватись у комунальну власність, крім цього, судом зазначено, що на даних земельних ділянках не було об`єктів соціально-культурного, виробничого та житлового призначення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду І інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 126 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. ст. 152, 155 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Стаття 153 Земельного кодексу України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, задовольняючи позов, оскільки позивач не надав суду доказів, що стали підставою для видачі державних актів на право власності на землю.

Зокрема, судом І інстанції не встановлено, на підставі якого розпорядчого документу оформлено право власності та не перевірено наявність документів, на підставі яких було видано спірні державні акти.

Наведене свідчить про порушення вимог процесуального закону щодо законності і обґрунтованості рішення.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 травня 2011 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки відмовити.
Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: