Справа № 2-71/2010
Провадження № 2/456/63/2015
РІШЕННЯ

іменем України

14 грудня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Пака В. М. ,

при секретарі Дяк О. М.

представників сторін, адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування від 29 березня 2005 року половини двохкімнатної квартири № 17, що на ОСОБА_5, 36 м. Стрия недійсним, суд

Встановив:

13.06.2008 році в суд поступила позовна заява за підписом представника позивача ОСОБА_6, який діяв в інтересах ОСОБА_7 до дочки позивача ОСОБА_3 про виділ частки у спільному майні, оскільки дочці належала ? ідеальна частка в двохкімнатній квартирі № 17 , що на ОСОБА_5,, 36 м. Стрия.

Представник позивача ОСОБА_8, ОСОБА_6 покликається на те, що йому та відповідача дочці ОСОБА_3 належить по ? ідеальній частині цієї квартири. Між ним та його дочкою ОСОБА_3 протягом тривалого часу існує спір про те, які саме приміщення входять до ідеальної частини кожного співвласника. Неодноразово звертався до відповідачки з проханням провести розрахунок ідеальних долей кожного з співласників, однак на проведення реального розподілу добровільно його дочка не погоджувалася, що стало причиною для подачі даної позовної заяви.

У звязку з цим, він, ОСОБА_7 не може відчужити, а саме продати належну йому частину «будинку». Просив постановити рішення, яким провести розрахунок ідеальних часток між співвласниками на підставі вимог ст. 364 ЦК України. Витрати для проведення технічної експертизипросив стягнути зі всіх співвласників. А.с.3,6-8.

20.06.2008 року ОСОБА_6, за десять днів до смерті довірителя ОСОБА_9, який помер 30 червня 2008 р., хоча довіреність була видана за пів року до цього, а саме 27 листопада 2007 року- уточнив свої вимоги в інтересах ОСОБА_9, відповідачкою вказав ОСОБА_10 (ОСОБА_4) ОСОБА_11, невістку позивача, хоча вона значиласяГайлітіс ОСОБА_11, а третіми особами вказав її чоловіка ОСОБА_12 та ОСОБА_13, дочку позивача, просив постановити рішення, яким визнати договір дарування ? частини квартири № 17 , що на ОСОБА_5, 36 м. Стрия таким , що укладено під впливом обману, зловживання його довірою або шляхом підробки документів договору дарування, посвідченого 29 березня 2005 році приватним нотаріусом ОСОБА_14, реєстр № 926 за яким зареєстровано право власності на ? частину квартири № 17 , що на ОСОБА_5, 36 м. Стрия за ОСОБА_15 та визнати цей договір недійсним.

Також просив застосувати наслідки ст. 230 ЦК України, тобто правові наслідки вчинення правочину під впливом обману.

Покликався також на те, що позивачу та відповідачці ОСОБА_13 належить по ? ідальній частці спірної квартири. Вказує в позові, що ротягом тривалого часу між ними також існує спір про те, які саме приміщення входять до ідеальних часток кожному співвласнику, тобто йому та його дочці ОСОБА_13. Під час чого: «моєму представнику ОСОБА_6 (а отже і мені) стало відомо, що право власноситі на квартиру зареєстровано за ОСОБА_16 та ОСОБА_3 в рівних частках кожній».А.с.4-3

В позові вказує на те, що він ОСОБА_7 не може відчужити, а саме продати належну йому частку частини «будинку», у звязку з чим звернувся до суду, мав намір провести розрахунок ідеальних долей часток спірної квартири, а також продати її , однак відповідачка не погоджувалася .

11 червня 2008 р. рекомендованою коресподенцією, його представником було отримано відповідь з Стрийського МБТІ № 886 від 16 квітня 2008 року, згідно якої йому стало відомо, що йому частка в даній квартирі не належить, а зареєстрована за ОСОБА_15 на підставі договору дарування посвідченого 29.03.2005 р., приватним нотаріусом ОСОБА_14, згідно реєстру № 926, яка реально належить йому на підставі договору дарування від 12.02.2002 р., реєстрового напису Стрийського МБТІ № 1362 та технічного паспорта (інвентаризаційний номер 2339).

Однак він власної квартири нікому не відчужував, тому вважав, що даний договір укладжено шляхом обману, зловживання його довірою або шляхом підробки ОСОБА_15 або стороною в справі ОСОБА_8 , тобто його сином, однак покликається на вимоги ст. 230 ЦК України, яка передбачає правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. А.с. 4-6.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду від 27.06.2008 року в справі про визнання недійсним договору дарування та заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову накладено заборону на вічуження ОСОБА_15 спірної квартири. А.с. 17, 30-32.

11.09.2008 р. ухвалою Стрийського міськрайонного суду, на підставі ст. 201 ч.1 п.1 ЦПК України зупинено провадження у справі на вимогу ОСОБА_6 у звязку зі смертю позивача ОСОБА_7, який помер 30 червня 2008 році, 12.01.2009 року суд відновив провадження у справі. А.с.26.45-48.

На підставі вимог ст.37 ЦПК України ОСОБА_6 та ОСОБА_17 тільки через шість місяців та 27 днів, а саме 27 січня 2009 року долучили до справи заяву про процесуальне правонаступицтво за дочкою ОСОБА_13, тобто з часу прийняття заяви позивачка по справі являється ОСОБА_3, яка тільки 19 грудня 2008 року подала заяву про прийняття спадщини, свідчить, що під час захворювання батька ОСОБА_9, починаючи з весни 2005 року до його смерті з батьком не спілкувалася, участі в його життів не приймала, його не доглядала, не організовувала його поховання. Вказані дії довірителів направлені для того, що би переконати суд, що померлий ОСОБА_9 подарувавши половину власної квартири, немовби за життя намагався скасувати власний договір дарування, а тому і виникали різні підстави та доводилися різні обставини, які тільки можливі та передбачені законодавством для визнання такого договору недійсим. Однак жодлна наведени ними підстава в суді доведені не були. А.с.6 40.50-54, 79.

Долучені до справи заяви свідать в чию користь діяли так звані «довірителі» померлого, не в користь ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 30 червня 2008 року, а в користь його дочки ОСОБА_3, з якою з часу коли вона дізналася про укладення договору дарування половини нині спірної квартири в користь відповідачки, тоді його законної невістки ОСОБА_15 від 29.03.2005 р. були поганими, не родинними та навіть ворожими. а. с. 40. 48-51, 79.

06 жовтня 2014 року до суду поступила чергова заява про уточнення позовних вимог від 20.06.2008 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 31 ЦПК України про визнання недійсним договору дарування половини двохкімнатної квартири , що на ОСОБА_5, 36/17 м. Стрия від 29 .03.2006 року.

Представник позивачки ОСОБА_1 мотивує свої вимоги неправомірною поведінкою сина ОСОБА_8, який заставив батька видати на його прізвище довіреність та склав заповіт в нотаріуса ОСОБА_14 під психологічним тиском та фізичним впливом, що немов би доведені тим, що її брат немов би розповів, що його на такі дій спровокувала відповідачка по справі його жінка, відповідачка ОСОБА_15. Просила суд врахувати, що позивачка ОСОБА_3 тривалий час перебувала за кордоном, часто спілкувалася з батьком по телефону, а також спілкувалася з братом ОСОБА_8, чоловіком відповідачки, який 07.08.2013 року помер, вважала за необхідне змінити підставу та предмет позовних вимог, покликається на ст. 231 ЦК України, яка передбачає правові наслідки правочину, який вчинено під впливом насильства . А.с.16-18 т. 2.

Покликається також на те, що батько з дочкою перебували в нормальних стосунках, оскільки на підставі доручення від 15 серпня 2000 року вона доручила батькові представляти її інтереси. Йде мова про 2000 рік і тут же покликається на те, що дочці стало відомо про те, що свою частину квартири батько заповів своєму сину ОСОБА_8 під фізичним та психологічним тиском, склав заповіт та видав довіреність та вказані дії немов би спровокувала відповідачка по даній справі ОСОБА_15 його дружина, хоча вказані обставини не стосуються предмету спору, а договір дарування було підписано сторонами тільки 29.03.2005 році. а.с.63-85.

Батько перебував в лікарні зі струсом головного мозку. Вказані обставини ОСОБА_1 зазначає в заяві про уточнення позовних вимог від 20 червня 2008 року, тобто понад шість років після первинного позову покликається на обставини, які нікому крім автора не відомі та нічим не доведені. ОСОБА_9 помер у віці 86 років, пороживаючи самостійно у власній квартирі, половину якої подарував своїй тоді невістці, яка єдина до нього ставилася як дочка, лікувала та кормила його разом з своєю подругою, свідком по справі ОСОБА_18 та ОСОБА_19. А.с. 4-5 т.1 та 16-18 т.2.

В суді представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити,а саме визнати недійсним договір дарування ? частини квартиири , що на ОСОБА_5,36/17 від 29 березня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14 між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 з підстав обмануГайлітіса В.Я. з боку ОСОБА_20, підробки підпису ОСОБА_9 та вказує третю підставу насильство відносно ОСОБА_9 з боку померлого його сина та невістки, тобто відповідачки по справі. В суді при уточненні позовних вимог представник позивача відмовилася від двох перших підстав та суду заявила,, що долучити докази обману та невідповідностиі почерку не може, таві відсутні, настоює тільки на тому, що відносно ОСОБА_9 з боку його сина, а також відповідачки було насильство. А.с.17-18 т. 2

Відповідачка ОСОБА_20 позовні вимоги не визнала та пояснила, що 14.11.2000 році вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 Постійно доглядала батька чоловіка ОСОБА_9, який проживав на ОСОБА_5, 36/17 м. Стрия. Доглядала також за його онуком ОСОБА_21, який в той час навчався у школі бо його мама покинула в 2000 році і виїхала за кордон. Вона прала з них, готувала їсти, прибирала, відправляла в школу ОСОБА_21, свекру також носила їжу в лікарню, коли хворів. Неодноразово викликала швидку допомогу для нього, ставила на ноги пявки бо не міг ходити. Коли йому стало легше самостійно виявив бажання віддячити їй, самостійно пішов з нею до нотаріуса і подарував ? частину спірної квартири. Сину не бажав дарувати бо той все життя пиячив та дійсно бив батька, часто і маму, дочка, позивачка по справі також постійно пиячила. Спірну квартиру заставила за дві тисячі доларів, сама поїхала за кордон, а свекор вимушений був за неї виплачувати суму застави, тобто ці гроші. Син ОСОБА_22, щоб не сісти за вчинений злочин втік за кордон. Дві дочки наркоманки та злодії, а тому свекор добровільно подарував їй половину спірної квартири. Позивачка ОСОБА_3 приїжджала в гості, цілий місяць проживала в Моршині у сожителя, не бажала доглядати батька. Коли батько

помер, просив за життя похоронити його біля жінки, всім повідомила, що батько цього не вартує. Вона особисто викликала перевірку зі Львова на ОСОБА_14, однак ніяких підробок виявлено не було.

Дослідженими доказами по справі доведено, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Згідно вимог ст. 230, 231 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним у випадку укладення його під впливом обману, а також під впливом насильства.

Судовим розглядом даної справи встановлено, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з поступлення до суду першої позовної заяви, з 13 червня 2008 року про розрахунок ідеальних долей їхньої двохкімнатної квартири, що на ОСОБА_5, 36/17 м. Стрия та в послідуючому жодної позовної заяви не підписував, жодного разу не був присутній в судових засіданнях та не давав суду показання, що свідчить про те, що уповноважені ОСОБА_6 та ОСОБА_17 діяли не в користь ОСОБА_9, а в користь його дочки ОСОБА_3 про це свідчить час подачі позову через пів року після отримання довіреності від нього, а також того що аналогічні доручення отримали від його дочки, яка і уклала з ними відповідний договір та до справи долучено аналогічні довіреність також від 27.11.2007 року а.с.7, 13-14 т.1.

До справи долучено дві ідентичні довіреності ОСОБА_9 від 27 листопада 2007 року, якими він уповноважив РодіковаТ.В.та ОСОБА_17 представляти його інтересив з правом подачі заяв та скарг та за нього підписуватися, хоча з показань свідка ОСОБА_6 в суді вбачається, що він з ним ніколи не бачився, не спілкувався, оскільки не був знайомий, він тільки виконував технічну роботу, складав позовні заяви, а ОСОБА_17 вказував, які позови подавати. А.с.7-8т.1.

Перша позовна заява була подана до суду від імені ОСОБА_9 13.06.2008 році більше як через пів року після отримання довіреності, а 30 червня 2008 року ОСОБА_9 помер, тобто за 17 днів до смерті. Вказану обставину суд оцінює, з врахуванням посліджуючих дій представників ОСОБА_6 та ОСОБА_17, як таких, які діяли в інтересах не довірителя, а його дочки ОСОБА_3, яка перебувала в недружніх стосунках з батьком за його життя, оскільки не допомагала йому по життю, не доглядала та не старалася під час перебування на Україні навіть з ним поспілкуватися.За його життя заборонила батька хоронити біля матері: «Бо він того не заслуговує». Проживала за короткий час відпустки не у власній квартирі разом з батьком, а в м. Моршині, що встановлено письмовими поясненнями ОСОБА_15, а також її особистими показаннями в суді. Вказані обставини не спростовані та не заперечувала і представник ОСОБА_15 ОСОБА_23 а.с. 33-34. Т.2.

До справи також долучено заперечення на позов відповідачки ОСОБА_15 датовані 01.07.2010 року якими також ніким не спростовано її твердження, що заяви подані адвокатами сфальсифіковані, а свідки брехливі. Вказує конкретно дату 12.02.2002 році для того, що б виїхати за кордон позивачка ОСОБА_3 викрала у батька всі документи на квартиру нині спірну, подарувала вказану квартиру ОСОБА_16 для того, що би той позичив 2 000 доларів США, а тому батько вимушений був повернути борг ОСОБА_16, щоби той повернув квартиру, чим спростовано твердження представника позивача в суді ОСОБА_1 про добрі стосунки батька з дочкою, позивачкою по справі. А.с.123 т. 1.

Покликання відповідачки на те, що син батька постійно бив, крав у нього їжу та речі, гроші і йому допомагав племінник ОСОБА_21, який після немов би вчиненого тяжкого злочину втік за кордон. Тільки вона доглядала покинутого свекра, який добровільно і без насильства та обману подарував частину власної квартири, після того, як вона вилікувала його ноги і самостійно прибув до нотаріуса, особисто півдписав договір дарування. Своїх дітей та племінника вважав негідними. Після смерті ОСОБА_24 та позивачка ОСОБА_3 обікрали батькову квартиру, а на суді обвинувачували її, а тому вимушена була звернутися в міліцію і викрадені речі були знайдені у неї дома, однак назад вона нічого не повернула. Вказаними письмовими поясненнями також спростовано твердження позивачки про насильство з боку відповідачки чи обман з її боку. А.с.123 т.1.

Відповідачка ОСОБА_20 підьвердила особисто в судовому засіданні озвучила третє своє заперечення на позовну заяву, яка долучена до справи, яка твердила, що перебувала в добрих стосунках з свекром, домовилися, якещо вилікуї його ноги то він її віддячить, так і сталося. Позивачка постійно перебуває за кордоном, а коли прижджала з батьком не жила жодного дня. Подарував їй с/чапстку спірної квартири добровільно, без будь-якого насильства та обману а.с.46-47,40-41 т.2.

Ставлення ОСОБА_6 до даного спору свідчить і його заява про відвід судді через два роки після подачі першого позову бо суддя, немов би зволікає у розгляді даної саправи та не призначає експертизу, який було задоволено. А.с. 124-127 т. 1.

Судовим розглядом також встановлено, що з часу смерті ОСОБА_9, з 30 червня 2008 року у спірній квартирі до сьогодні ніхто не проживає, нею ніхто не користується понад сім років, чим спростовано твердження свідка ОСОБА_17 та показання представника позивачки ОСОБА_1 про те, що 22 січня 2005 року ОСОБА_9 склав в нотаріуса ОСОБА_14 заповіт в користь сина ОСОБА_8 та підписав довіреність на вчинення ним всіх процесуальних дій, тим самим поставив себе у безвихідне становище, що відповідачка по справі разом зі свої чоловіком ОСОБА_8, який помер 07.08.2013 р. добилися права власності на половину спірної квартири для того, щоби мати засоби для проживання, також фактично не відповідає дійсності, оскільки такі твердження нічим не підтверджені. ОСОБА_1 в суді ствердила вказану обставину, 22 січня 2005 році ОСОБА_9 самостійно прибув до нотаріуса скласти заповіт та доручення для сина з яким перебував в той час в нормальних стосунках, однак всупереч зібраним та перевіреними по справі доказами твердить, що 29 березня 2005 році договір дарування ОСОБА_9 не підписував. Вказана обставина спростована самим договором дарування, що підписаний особисто дарителем та обдарованою та показаннями свідка ОСОБА_19 в суді, які зустріли 29.03.2005 р. сторін договору по вул. Суворова м. Стрия та привітавшись поговорили та ОСОБА_9, який сказав їй, що «ідуть оформляти дарчу». Також порвідомив, що дочці ОСОБА_25 та сину ОСОБА_26 байдуже до нього ставляться, лише ОСОБА_20, відповідачка по справі, хоч і невістка, але як донька для нього, і саме тому він мусить їй віддячити, подарувати квартиру, чим також спростовано твердження позивача та її представника про підставу задоволення позову таку як обман чи насильство, Оскільки таких обставин судом не встановлено. а. с. 39, 79 т. 1.

Підставність складання договору дарування також доведені і показаннями свідків ОСОБА_18, а також показами свідка тіїє ж ОСОБА_19 О,В., які твердили суду, що їм відомо про обставини справи за 2004-2005 роки, як її знайома тепер ОСОБА_20 будучи жінкою ОСОБА_8 добровільно доглядала свекра, який хворів, кормила його прала з нього одяг та білизну, варила їсти та носила готову їжу, лікувала його ставила пявки, купляла ліки, неодноразово особисто їх просила покормити свекра чи виконати іншу роботу в квартирі ОСОБА_5,36/17 м. Стрия, що і вони також виконували. Ствердила суду, що ОСОБА_9 за життя їй неодноразово нахвалював свою невісттку, тобто відповідачку по справі ОСОБА_20. Навіть після розлучення з чоловіком продовжувала опікуватися за ОСОБА_27, з його слів «Підняла його на ноги», вказаними показаннями спростовано також показання свідка ОСОБА_17, який твердив суду, що відповідачка з чоловіком вчиняли насильство відносно батька ОСОБА_9 Обставина насильства з боку відповідачки в суді нічим не доведена.

Відповідачка ОСОБА_20 в суді під час фіксації судового засідання, а також неодноразово у свої письмових показаннях, долучених до справи, на які суд покликається твердила, що її чоловік ОСОБА_8 дійсно неодноразово бив свого батька та маму, поводився відносно нього неправильно, як і позивачка ОСОБА_3, однак вона особисто непричетна до такої поведінки. А тому покликання позивачки та її представника ОСОБА_1, а такорж свідка ОСОБА_17 про насильство з боку з боку відповідачки повністю в суді спростовані, а тому їхні показання не можуть слугувати доказом та підставою для задоволення позовних вимог.а.с.33,123, т.1.

Згідно оригіналу свідоцтва про шлюб оглянутого судом вбачається, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 Хакахського автономного округу 22 листопада 2001 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, вона прийняла прізвище чоловіка ОСОБА_8. Актовий запис № 451. Шлюб зареєстрований в відділі РАГС Стрийського міського управління юстиції, чим спростовано твердження представника позивачки про те, що стороння особа внаслідок насильство з боку ОСОБА_8, а значить і обдарованої відповідачки по справі, мало місце насильство. Вказана обставина в суді більше нічим не встановлена. А тому таку підставу як насильство з боку відповідачки суд не може прийняти як підставу для визнання данолї угоди недійсною..

Оглянутої судом будинкової книги в спірному житлі, що на ОСОБА_5, 36/17 м. Стрия ОСОБА_15Є значиться тут прописаною тільки з 03.02. 2011 року до тепер, що доведено і копією паспорта відповідачки. а. с.40 т.2..

Показаннями свідка ОСОБА_6 в суді від 03.09.2015 року вбачається, що дійсно він, як представник за дорученням ОСОБА_28 подавав до суду та підписував позовні заяви. У 2008 році він виконував технічну роботу, а його напарник ОСОБА_17, який знає про виклик до суду, однак зайнятий в Апеляційному суді Львівської області зустрічався з ОСОБА_9, отримував самостійно, без його присутності доручення від померлого, він тільки передав ОСОБА_17 паспортні дані а тому обставини викладені в позовах за його

підписами підтверджує. Інших обставин за спливом часу не памятає. Про стосунки між ОСОБА_9 та відповідачкою по справі , колшньою його невісткою ОСОБА_20 нічого не знає.

Показами свідка ОСОБА_19В.в судовому засіданні 03.09.2015 р. встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_20 була її колишньою колегою, а тому вона особисто усе знає про стосунки з власником житла. Ствердила суду, що була присутня неодноразово коли ОСОБА_15 ще проживали з ОСОБА_8 Вольдемаровичам в зареєстрованому шлюбі, свекор хворів, а син до нього дійсно погано ставився, його дочки у м. Стрию не було, вона на той час уже перебувала в Італії, а тому хворий на ноги не мав до кого прихилитися, їй часто повторював, що ОСОБА_15Є найкраща для нього, замінила йому дочке, оскільки постійно приносила готові продукти харчування та при ній неодноразово приносила пакети з продуктами, до свекра, дуже добре до нього ставилася, постійно говорила, що його розуміє. Допомогала чим могла. При ній лікувала його хворі ноги, ставилав пявки. Особисто чула від померлого ОСОБА_9, що той обіцяв подарувати їй квартиру за таке до нього ставлення, говорив, що тільки вона заслуговує на подарунок квартири. Хвалив невістку при житті, що син до нього байдужий, а тому мусить їй віддячити. Ствердила, що ОСОБА_28, приїхавши в гості до батька з Італії робила скандали з ОСОБА_20, чи з ревнощів, з батьком не проживала та мешкала в м. Моршині, однак скоро знову поїхала в Італію, більше не поверталася. Бачила відповідачку ОСОБА_20 її тодішнього чоловіка ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які йшли до нотаріаса, усі були задоволеі, ніхто ні на кого не жалівся, їй повіомив, що ОСОБА_9 дарує квартиру невістці, бо син та дочка цього не достойний.

З повідомлень вимог позовної заяви представника позивачки ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_3 твердо переконана, що її батько ніякого договору не укладав і не підписував, однак довести вказану обставину законним способом на підставі вимог ст. 59 ЦПК України і не намагалася, а на пропозицію суду про організацію та призначення відповідної почеркознавчої експертизи також відмовилася, чим також спростовано їхнє твердження про підроблення підписа ОСОБА_9.

Не доведено в суді укладення дланої угоди під впливом обману з боку відповідачки. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009 рокута ст. 230 ЦК України правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадках навмисного введення іншщої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел однієї зі сторін правочину. Наявність такого умислу у діях відповідачки, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести

особа, яка діяла під впливом обману. В суді не було встановлено, а позивачкою не було надано доказів наявності умислу в діях відповідачкидо, істотні значення обставин, щодо яких позивачку, тим більше її батька введено в оману, а також самого факту обману в суду встановлено не було.

Покликання позивачів, що підпис в договорі дарування не належить батькові позивачки також не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки під час обговорення судом питання про призначення почеркознавчої експертизи представник позивача відмовилася від проведення такої.

Покликання про наявність ознак шахрайських дій з боку відповідачки суду не представлено та ьтаких не встановлено.

Поведінка сина ОСОБА_3 Вольдемара-Віктора, колишнього чоловіка відповідачки судовим розглядом було встановлено, що він дійсно зловживав спиртними напоями, ображав та бив свого батька, однак доказів будь-якого насильства щодо оформлення договору дарування ОСОБА_20 частини квартири представником позивача суду не надано.

Відносно обману, підробки підписув нотаріальному договорі, а також з приводу насильства при оформленні договору дарування ні сам ОСОБА_9, ні його дочка, позивачка по справі ОСОБА_3 не зверталися в правоохоронні органи для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_20, а також позивачка та її представники не представила суду жодного доказу на підтвердження своїх тверджень позовних вимог.

Суд враховує і той факт, що ОСОБА_9 дійсно мав намір подарувати належну йому частку в квартирі і при житті виконав свій намір відносно відповідачки ОСОБА_20 стверджує також і той факт, що він особисто 28 березня 2005 року зробив замовлення на виготовлення та видачу йому витягу з реєстру прав власності і на другий день оформив у нотаріуса договір дарування.

Отже, виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, в судзасіданні не було доведено підставність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209 ч.3, 212, 215 ЦПК України і на піді ст.16, 215, 216, 230, 231 ЦК України, суд

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

В задоволення позовних вимог ОСОБА_3, інтереси якої представляла ОСОБА_1 до ОСОБА_20 про визнання недійсним договору дарування ? квартири №17, що на ОСОБА_5, 36 м. Стрия Львівської області від 29 березня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_14, реєстраційний номер 926, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з моменту його оголошення шляхом подачі апеляції Стрийському суду.

Головуючий-суддя ОСОБА_29