Справа № 462/7188/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи гаражний кооператив «Автолюбитель-3», реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, про визнання права власності на гаражний бокс в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на гаражний бокс №92 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-3» на вул.Сигнівка, 13 у м.Львові в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3 Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.03.2010 року помер його батько ОСОБА_3, якому на праві власності належав вказаний гаражний бокс. Зазначив, що оформити спадкові права на гаражний бокс він не зміг, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, оскільки батько за життя належним чином не провів державну реєстрацію права власності на це майно. За наведених обставин він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, чому він змушений звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечила, у вирішенні позову покладається на розсуд суду.

Треті особи гаражний кооператив «Автолюбитель-3», реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не забезпечили явку в судове засідання своїх представників, натомість кожен подав заяву про розгляд справу за відсутності його представника, при цьому в заяві гаражного кооперативу «Автолюбитель-3» вказано, що кооператив зе заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був членом обслуговуючого кооперативу «Автолюбитель-3», в якому йому належав гаражний бокс №92 по вул.Сигнівка, 13 у м.Львові, побудований на відведеній товариству земельній ділянці згідно ухвали Львівської міської ради 18 сесії 5 скликання за 33843 від 29.07.2010 року, пайові внески за вказаний бокс сплачено повністю (а.с.10).

28.03.2015 року ОСОБА_3 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №213325від 30.03.2010 року (а.с.6), відтак після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить і спірний гаражний бокс.

Також встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.04.2012 року встановлено факт, що ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_1В (а.с.7).

Згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Встановлено, що інших спадкоємців, окрім позивача, після смерті ОСОБА_3 немає.

Так, згідно матеріалів спадкової справи №31/2010 від 28.03.2010 року спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 була його сестра ОСОБА_4 (спадкова справа а.с.46).

Разом з тим, як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 20.07.2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позовні вимоги визнала та пояснила, що її довірителька не заперечує проти прийняття спадщини позивачем (а.с.58). Крім цього, на день розгляду справи ОСОБА_4 померла.

Відповідно до п. п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу не було видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний гаражний бокс, оскільки спадкодавець за життя не провів державну реєстрацію права власності на це майно.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається із рішення №17150550 від 12.11.2014 року ОСОБА_1 відмовлено в державній реєстрації прав на гаражний бокс №92 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-3» на вул.Сигнівка, 13 у м.Львові (а.с.11).

Згідно з абзацом 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з огляду на викладене, судом достовірно встановлено, що спадкодавцеві ОСОБА_3 належав на праві власності гаражний бокс №92 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-3» на вул.Сигнівка, 13 у м.Львові.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що позивач ОСОБА_1, як син померлого ОСОБА_3 та як спадкоємець першої черги за законом після його смерті, має право на спадкове майно, зокрема на гаражний бокс №92 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-3» на вул.Сигнівка, 13 у м.Львові, а тому суд приходить до переконання, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на даний гаражний бокс.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1216-1219, 1258-1261 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гаражний бокс №92 в гаражному кооперативі «Автолюбитель-3» на вул.Сигнівка, 13 у м.Львові в порядку спадкування за законом після смерті 28.03.2010 року його батька ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.