Справа №2-5307/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року. Соломянський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді - Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ТОВ «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив стягнути з ОСОБА_1 збитки в порядку регресу в сумі 17842,12 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.07.2013 року о 22.15 год. на вул. Уманській, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Вина водія ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, яке передбачене ст.124 КУпАП, встановлена постановою судді Соломянського районного суду м. Києва від 17.07.2013 року.

Автомобіль «Хюндай», д.н. НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_1 був застрахований у ПрАТ «СК «Статус».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2.

05.09.2013 року до ПрАТ «СК «Статус» із заявою про виплату страхового відшкодування звернулась особа уповноважена власником пошкодженого автомобіля ОСОБА_3

21.11.2013 року ПрАТ «СК «Статус» виплатило на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 17842,12 грн.

Вважає, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до ПрАТ «СК «Статус» в порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля внаслідок ДТП.

24.01.2014 року між ПрАТ «СК «Статус» та ТОВ «Маркс.Капітал» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, відповідно до якого право регресної вимоги перейшло до ТОВ «Маркс.Капітал».

На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що ОСОБА_1 не була письмово повідомлена про те, що в зобовязані відбулась заміна кредитора. Позивач не надав жодних доказів одержання відповідачем письмового повідомлення про перехід права вимоги за договором факторингу.

Ч. 1 ст. 1082 ЦК України вказує на те, що право регресу у позивача і обовязок у відповідача здійснити платіж виникають лише за умови одержання відповідачем такої вимоги в порядку регресу.

Однак, таких доказів суду позивачем надано не було, у звязку із чим обовязок відповідача перед позивачем відсутній.

Також, представник відповідача як на підставу заперечень проти вимог позивача посилався на те, що СК «Статус» не мала права передавати таке право вимоги ТОВ «Маркс.Капітал», у звязку з чим останній не має право регресної вимоги до відповідача.

На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.07.2013 року о 22.15 год. по вул. Уманській, 23/9, в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Автомобіль «Хюндай», д.н. НОМЕР_3, був застрахований ОСОБА_1 у ПрАТ «СК «Статус».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2.

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1, яка керувала автомобілем НОМЕР_1.

Постановою судді Соломянського районного суду м. Києва від 17.07.2013 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_1 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому вона, як особа, що керувала автомобілем НОМЕР_1, внаслідок чого страхова компанія понесла значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Згідно звіту про оцінку автомобіля №1029/3 складеного 31.07.2013 року СПД ОСОБА_4, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 22010,55 грн.

05.09.2013 року до ПрАТ «СК «Статус» на підставі довіреності від 27.07.2012 року звернувся ОСОБА_3 із заявою про виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «Статус», керуючись умовами договору та діючим законодавством, виплатило на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 17842,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням №908 від 21.11.2013 року.

24.01.2014 року ПрАТ «СК «Статус» направило відповідачу регресну вимогу №182, однак вона залишилась без уваги.

28.04.2014 року між ПрАТ «СК «Статус» та ТОВ «Маркс.Капітал» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу, відповідно до умов якого страхова компанія передала ТОВ «Маркс.Капітал» усі права вимоги за грошовими зобовязаннями, що перейшли до компанії, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування (регресна вимога).

Позивач просив стягнути з відповідача збитки в порядку регресу в сумі 17842,12 грн.

Представник відповідача заперечуючи проти вимог позивача посилався на те, що ОСОБА_1 не була письмово повідомлена про те, що в зобовязані відбулась заміна кредитора.

На підставі викладеного та відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, вважає, що обовязок відповідача перед позивачем відсутній.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями представника відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою за якою настав (наявна вимога), а також право вимога, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобовязання є належним.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 направлялось письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

Однак, конверт з повідомленням повернувся на адресу відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись за захистом своїх порушених прав до суду.

Крім того, в даному випадку відповідачу відповідно до норм чинного законодавства було направлено повідомлення про відступлення права грошової вимоги, тому дані обставини на які посилався представник відповідача, не можуть бути підставою для відмови у позові.

Також, представник відповідача як на підставу заперечень проти вимог позивача посилався на те, що ПрАТ «СК «Статус» не мала права передавати таке право вимоги ТОВ «Маркс.Капітал», у звязку з чим останній не має право регресної вимоги до відповідача.

Однак, суд також не приймає вказані заперечення до уваги, оскільки вони є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Встановлено, що на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про відшкодування збитків, завданих в результаті ДТП, яка сталася з її вини.

Проте, вказана вимога була залишена нею без уваги.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 17842,12 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про страхування», ст.ст. 993, 1077, 1078, 1081, 1082, 1166, 1187, 1191 ЦК України; ст.ст. 10, 27-30, 57-58, 60, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ТОВ «Маркс.Капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, яка зареєстрована за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 42-А кв. 78 на користь ТОВ «Маркс.Капітал», , місцезнаходження якого за адресою: м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14-А/22, матеріальну шкоду в сумі 17842,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_4, яка зареєстрована за адресою: м. Київ, бул. Чоколівський, 42-А кв. 78 на користь ТОВ «Маркс.Капітал», , місцезнаходження якого за адресою: м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 14-А/22, судовий збір в сумі 243,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя