Справа № 752/258/15-ц
Провадження по справі № 4-с/752/41/15
У Х В А Л А

іменем України

27.02.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Фролова М.О., за участі секретаря Титоренка А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Рибак Дмитра Іванович, -

встановив:

31.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся у Голосіївський районний суд міста Києва зі скаргою на дії дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Рибак Дмитра Івановича.

В обґрунтування скарги зазначив, що 23.09.2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Скаржник вказує, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою в частині накладення арешту на автомобіль скаржника, оскільки зазначений автомобіль переданий під заставу ПАТ «Укрсиббанк», а отже вказані дії державного виконавця порушують права скаржника та інших осіб.

У зв'язку із зазначеним, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Рибака Д.І. щодо накладення арешту на автомобіль марки КІА, модель Cerato, д.н.з. НОМЕР_1, звільнити з-під арешту автомобіль марки КІА, модель Cerato, д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 і є предметом застави, арешт на який накладено постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Рибака Д.І. від 23.09.2013 (№39928150), зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві усунути порушення.

Скаржник доводи скарги підтримав, просив задовольнити, в подальшому участі в судовому засіданні не брав, подав заяву про можливість розгляду справи без його участі.

Представник ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, з вимогами скарги ознайомився, надіслав до суду копію матеріалів виконавчого провадження, вказав про можливість розгляду справи без участі державного виконавця.

Вивчивши матеріали скарги, з'ясувавши позицію сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.09.2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Рибаком Д.І. винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

30.06.2014 року складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу марки КІА, модель Cerato, д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

З договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 16.05.2007 року ОСОБА_1 передав, а АКІБ «УкрСиббанк» прийняв рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки КІА, модель Cerato, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску. (а. с. 7-18).

Разом з тим, відповідно до повідомлення про передачу своїх прав вимоги за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» передав своє право ПАТ «Дельта Банк». (а. с. 20).

Як вбачається з витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна, автомобіль марки КІА, модель Cerato, д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску знаходиться під приваним обтяженням відповідно до договору застави транспортного засобу. (а. с. 21).

Відповідно до п. 2.6 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 16.05.2007 року забороняється розпорядження предметом застави (наступна застава, передача предмета застави в оренду, найм, позичку, лізинг, інше користування тощо) без попередньої письмової згоди Банка, а також забороняється експлуатація предмету застави з порушенням встановлених правил експлуатації та руху, експлуатація не за призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Разом з цим, постанова державного виконавця про арешт майна в частині накладення арешту на вказаний автомобіль, винесена в межах виконавчого провадження стягувачем в якому не є заставодержатель.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час розгляд скарги, враховуючи що заперечень від державного виконавця не надійшло, окрім того згідно з ч. 8 ст. 8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права), а відповідно до ст.60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень, та вважає за необхідне задовольнити вимоги скаржника.

Окрім того, суд бере до уваги поважність причин пропуску строку для подання скарги, оскільки ОСОБА_1 до суду надано копію наказу про відрядження ОСОБА_1 з 03 липня по 29 грудня 2014 року до м. Луганськ.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 8, 11, 12, 25, 31, 54, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 386, 387 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Рибак Дмитра Івановича - задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Рибака Д.І. щодо накладення арешту на автомобіль марки КІА, модель Cerato, д.н.з. НОМЕР_1.

Звільнити з-під арешту автомобіль марки КІА, модель Cerato, д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 і є предметом застави, арешт на який накладено постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Рибака Д.І. від 23.09.2013 (№39928150).

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві усунути порушення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні ухвали суду - протягом п`яти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва.

Суддя