У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на те, що при звільненні 30 жовтня 2014 року з нею не було проведено повного розрахунку, просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Креатив Груп» (далі - ПАТ «Креатив Груп») на свою користь 9 090 грн 80 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Креатив Груп» на користь ОСОБА_3 6 221 грн 74 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого обрахований без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2015 року змінено. Стягнуто з ПАТ «Креатив Груп» на користь ОСОБА_3 2 783 грн 41 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого обрахований без утримання податків та інших обов'язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Частково задовольняючи позов та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 6 221 грн 74 коп. середнього заробітку за 38 календарних днів затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив із того, що після звільнення позивача з роботи на порушення приписів ст. 116 КЗпП України відповідач не провів із нею розрахунку із заробітної плати за жовтень 2014 року та не виплатив компенсації за невикористану відпустку.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що кількість робочих днів за період затримки розрахунку становить 17 днів, тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 2 783 грн 41 коп. Затримка в несвоєчасній виплаті позивачу лікарняних за жовтень 2014 року у розмірі 592 грн 96 коп. виникла не з вини відповідача, оскільки така виплата проводилась Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що з 12 грудня 2012 року ОСОБА_3 працювала у ПАТ «Креатив Груп» на посаді провідного юрисконсульта загального відділу, а 30 жовтня 2014 року звільнена за угодою сторін за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що на день звільнення з роботи їй була нарахована заробітна плата за жовтень 2014 року та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 5 453 грн, але їх виплата була проведена після звільнення у два етапи: 25 листопада 2014 року - 4 860 грн 04 коп. та 09 грудня 2014 року - 592 грн 96 коп. Посилаючись на приписи ст. 116 КЗпП України, просила стягнути з відповідача середній заробіток за 40 днів затримки розрахунку при звільненні.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі -Порядок), пунктом 8 якого передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 2 783 грн 41 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд виходив із того, що оскільки позивача було звільнено 30 жовтня 2014 року, а остаточний розрахунок із виплати заробітної плати за жовтень 2014 року та компенсації за невикористану відпустку з нею було проведено 24 листопада 2014 року, то кількість робочих днів за період затримки розрахунку складає 17 днів. Вини відповідача у несвоєчасній виплаті позивачу, а саме 08 грудня 2014 року, 592 грн 96 коп. лікарняних за жовтень 2014 року немає, оскільки така виплата проводилась Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

У той же час, проводячи розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та беручи за основу надану відповідачем довідку про середню заробітну плату позивача, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на те, що згідно з цією довідкою середньоденна заробітна плата обчислена шляхом ділення заробітної плати на кількість календарних днів у розрахунковому періоді, а не робочих як це передбачено п. 8 Порядку.

Крім того, визначаючи період затримки розрахунку при звільненні 17 робочих днів, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на те, що в силу вимог ст. 117 КЗпП України працівникові виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто розрахунковий період складається із календарних, а не робочих днів.

Крім того, висновки апеляційного суду щодо періоду затримки розрахунку при звільнені позивача суперечливі. Так, зазначаючи про те, що заборгованість із заробітної плати позивачу була виплачена 08 грудня 2014 року, апеляційний суд у той же час, визначаючи розмір відшкодування середнього заробітку, вказав, що період затримки становить 17 робочих днів, при цьому, з яких саме міркувань суд виходив, вказуючи такий період, не зазначив.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене у справі рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко