У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права спільної часткової власності на частину квартири, визнання права власності на частину квартири, виплату грошової компенсації у розмірі ринкової вартості частини квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 3 грудня 2013 року за ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/11 частини квартири АДРЕСА_1. Інша частина спірної квартири належить їй. На цей час існують підстави, передбачені ст. 365 ЦК України, для припинення спільної часткової власності ОСОБА_5 на належну йому частину квартири, у зв'язку з тим, що його частка у квартирі є незначною та не може бути виділена в натурі. Спірна квартира є неподільною річчю, спільне володіння та користування нею є неможливим, оскільки в квартирі є дві кімнати, одна з яких прохідна. Крім того, в спірній квартирі мешкає її донька, яка є інвалідом першої групи загального захворювання та потребує окремої кімнати. Також ОСОБА_5 не є членом сім'ї позивача, з часу постановлення рішення про визнання за ним права власності на частину квартири не сплачує комунальні послуги за її користування та фактично у ній не мешкає. Окрім цього, відповідач має окремо житло та може поліпшити свої умови проживання за рахунок грошових коштів, внесених на депозит суду у якості компенсації за належну йому частку. Посилаючись на зазначені обставини, просила припинити право спільної часткової власності на 1/11 частини квартири, визнати право власності на 1/11 частини квартири, виплатити грошову компенсацію у розмірі вартості 1/11 частини квартири.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що відповідач іншого постійного житла не має, вимушено орендує житло у гуртожитку та сплачує за нього кошти, оскільки йому створюються перешкоди у проживанні на власній частині квартири, тому припинення його права на частку завдасть йому істотної шкоди та позбавить права на житло. Крім того, відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься у ст. 321 ЦК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик