Провадження № 2/200/516/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Циганкова В.О.

при секретарі Сабій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якому просив:

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у національній валюті, що еквівалентна 20 000,00 дол. США по курсу НБУ на день винесення рішення суду;

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у національній валюті, що еквівалентна 1739,18 дол. США по курсу НБУ на день винесення рішення суду;

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у національній валюті, що еквівалентна 9538,47 дол. США по курсу НБУ на день винесення рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що зі сторони відповідачів відбулась безпідставна одностороння відмова від виконання свого зобовязання за Попереднім договором від 28 вересня 2011 року та Договором поруки від 29 вересня 2011 року.

На адресу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 щодо визнання припиненим Договору поруки, який було укладено 29 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що вимога про виконання зобовязань за ОСОБА_3 була направлена лише 25 квітня 2013 року, тобто з порушенням шестимісячного строку для предявлення вимог, отже Договір поруки від 29 вересня 2011 року припинив свою дію.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, відповідно до якої просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та наголошував на задоволенні зустрічних позовних вимог.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 28 вересня 2011 року укладено Попередній договір, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 28 вересня 2011 року, за реєстровим № 2329.

Відповідно до умов даного Попереднього договору ОСОБА_3 зобовязувались в строк до 31 січня 2011 року укласти з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири № 64, що знаходиться в будинку № 8 по вул. Писаржевського, в м.Дніпропетровську, яка належить ОСОБА_3, на підставі Договору дарування, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 29 жовтня 2010 року, за реєстровим № 2435, зареєстрованого КП «Дніпропетровське МЕТІ» Дніпропетровської обласної ради 18 листопада 2010 року, Витяг про державну реєстрацію прав № 28041796, реєстраційний № 22293149.

Судом встановлено, що дата виконання Попереднього договору сторонами була записана з опискою, оскільки договір укладався 28 вересня 2011 року, а строк виконання визначений як 31 січня 2011 року, що в свою чергу не відповідає дійсності. Суд приймає до уваги твердження ОСОБА_1, що фактично строк виконання Попереднього договору встановлено до 31 січня 2012 року.

У п. 2.3 Попереднього договору визначено, що ціна за попередній договір визначається сторонами у розмірі 161 00,00 грн., що в еквіваленті складає 20 000,00 доларів США, які були одержані повністю ОСОБА_3, до підписання цього договору, та яка буде відрахована від суми основного договору, ціна за основний договір - визначається сторонами в розмірі 201 250,00 грн., що в еквіваленті складає 25 000,00 доларів США.

Згідно п. 7 Попереднього договору, у разі якщо ОСОБА_3, відмовляється незалежно від причин укласти договір купівлі-продажу квартири на умовах, передбачених цим договором, вона зобовязується протягом трьох днів з моменту виникнення у гр. ОСОБА_1, права вимоги повернути суму попереднього договору 161 000,00 грн., що в еквіваленті складає 20 000, 00 доларів США.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 29 вересня 2011 року було укладено Договір поруки, відповідно до вимог якого Поручитель поручається перед Покупцем за виконання до 31 січня 2012 року ОСОБА_3 (далі по тексту «Продавець»), ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, умов Попереднього договору від 28 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 28 вересня 2011 року, за реєстровим № 2329, а саме щодо укладення між Продавцем та Покупцем Основного договору купівлі-продажу квартири № 64, що знаходиться в будинку № 8, по вулиці Писаржевського, в м. Дніпропетровську, яка належить Продавцю, на підставі Договору дарування, посвідченого ОСОБА_5, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 29 жовтня 2010 року, за реєстровим № 2435, зареєстрованого КП «Дніпропетровське МЕТІ» Дніпропетровської обласної ради 18 листопада 2010 року, Витяг про державну реєстрацію прав № 28041796, реєстраційний № 22293149.

Згідно п. 2 Договору поруки від 29 вересня 2011 року Поручитель зобов'язаний у разі порушення Продавцем обов'язку щодо укладання Основного договору, що передбачений п. 1 цього Договору, виконати вимоги п. 7 Попереднього договору, а саме зобовязується протягом трьох днів з моменту виникнення у Покупця, права вимоги повернути суму попереднього договору у розмірі 20 000,00 дол. США, або суму у національній валюті, що еквівалентна 20 000,00 дол. США по курсу НБУ на день повернення.

Так у п. 6 Попереднього договору визначено, що якщо за пять днів після спливу терміну, передбаченого в п. 1 цього договору, не буде укладено договір купівлі-продажу квартири, або жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення, зобовязання за цим договором припиняються. Сторони домовились, що пропозиція направляється у вигляді листа або телеграми, або може бути передана через нотаріуса у порядку статті 84 Закону України «Про нотаріат».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 01 лютого 2012 року направив ОСОБА_3 пропозицію укласти Основний договір у строк до 31 березня 2012 року. Даний лист повернувся на адресу ОСОБА_1 з поміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».

Станом на момент розгляд справи договір купівлі-продажу квартири № 64, що знаходиться в будинку № 8 по вул. Писаржевського, в м.Дніпропетровську, не укладений.

ОСОБА_1 09 квітня 2012 року звернувся до ОСОБА_3 з вимогою повернути 20 000,00 дол. США, або суму у національній валюті, що еквівалентна 20 000,00 дол. США по курсу НБУ на день повернення, яка була передана за Попереднім договором від 28 вересня 2011 року. Даний лист повернувся на адресу ОСОБА_1 з поміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».

Доказів виконання свого зобовязання та повернення ОСОБА_3 20 000,00 дол. США, або суми у національній валюті, що еквівалентна 20 000,00 дол. США по курсу НБУ на день повернення, суду не надано.

ОСОБА_1 25 квітня 2013 року звернувся до поручителя ОСОБА_2 з вимогою повернути 20 000,00 дол. США, або суму у національній валюті, що еквівалентна 20 000,00 дол. США по курсу НБУ на день повернення. Дану вимогу ОСОБА_2 отримав 26 квітня 2013 року, що не заперечується сторонами.

Доказів виконання свого зобовязання та повернення ОСОБА_2 20 000,00 дол. США, або суми у національній валюті, що еквівалентна 20 000,00 дол. США по курсу НБУ на день повернення, суду не надано.

У ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязань є договір.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Так, у постанові Верховного Суду Україні від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, яка за визначенням ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, оскільки договір купівлі-продажу квартири, який б за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то передана ОСОБА_1 сума у розмірі 20 000,00 дол. США., яка на момент передачі була еквівалентна 161 000,00 грн., є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі НБУ) від 30 травня 2007 р. № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 р. за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 р. № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 р. за № 152/5343) та іншими документами.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до Повідомлення Національного Банку України від 12 січня 2015 року Національний банк України з 14:00 12.01.2015 встановлює такі офіційні курси гривні до іноземної валюти: 100 Доларів США 1575,7965 грн.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щодо стягнення заборгованості в іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу, а саме 20 000,00 дол. США, що еквівалентно станом на 12 січня 2015 року 315 159,00 грн.

Також суд вважає обґрунтованими позовні вимоги вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щодо стягнення трьох відсотків річних у національній валюті у розмірі 1739,18 дол. США, що еквівалентна станом на 12 січня 2015 року 27 406,00 грн.

За змістом Закону від 22 листопада 1996 р. № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» визначений у договорі розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-114гс11; постанова Верховного Суду України від 7 листопада 2011 р. у справі № 3-121гс11).

З огляду на викладене суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 пеню у розмірі 9538,47 дол. США, що еквівалентна станом на 12 січня 2015 року 150 307,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Договір поруки набуває чинності з моменту підписання і діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 Цивільного кодексу України.

З огляду на ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, оскільки вимога до ОСОБА_2 про виконання зобовязань за ОСОБА_3 була направлена ОСОБА_1 25 квітня 2013 року, тобто з порушенням шестимісячного строку для предявлення вимог, суд вважає, що Договір поруки від 29 вересня 2011 року припинив свою дію відповідно до змісту ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 492 872,00 грн. (чотириста девяносто дві тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 00 копійок), яка складається з:

- заборгованості у розмірі 315 159,00 грн. (триста п'ятнадцять тисяч сто пятдесят девять гривень 00 копійок);

- трьох відсотків річних у розмірі 27 406,00 грн. (двадцять сім тисяч чотириста шість гривень 00 копійок);

- пені у розмірі 150 307,00 грн. (сто пятдесят тисяч триста сім гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 654,00 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні 00 копійок).

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки задовольнити.

Визнати припиненим Договір поруки, який було укладено 29 вересня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок тири гривні 60 копійок).

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а так само відсутніми в судовому засіданні особами - за днем вручення копії цього рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.О. Циганков