У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2015 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі № 308/8143/15-ц за позовною заявою першого позивача ОСОБА_1 та другого позивача ОСОБА_2 до відповідача Житлово будівельного кооперативу «Паркова Алея» про визнання договору суперфіція недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Перший позивач ОСОБА_1 та другий позивач ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до відповідача Житлово будівельного кооперативу «Паркова Алея» за якою просять суд визнати недійсним договір суперфіція земельної ділянки площею 0,0420 га., кадастровий номер :24:002:0144, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,3000 га., кадастровий номер :24:002:0103 цільове призначення: інша комерційна діяльність, яка знаходиться за адресою: 88000, м. Ужгород, вул. Радіщева Славянська набережна, укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та від 18.03.2015 року, зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Реєстраційною службою Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, 18.03.2015 року.

Позивачами подана до суду заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу по справі Житлово будівельному кооперативу «Паркова Алея» проводити будь які будівельні роботи з будівництва будь яких будівель і споруд та здійснення інших будівельних робіт на земельних ділянках, площею 0,0420 га., кадастровий номер :24:002:0144, та площею 0,3000 га., кадастровий номер :24:002:0103, що знаходиться за адресою: 88000, м. Ужгород, вул. Радіщева Славянська набережна Закарпатської області.

В обґрунтування зазначеного клопотання позивач зазначив, що у разі невжиття адекватних заходів до забезпечення позову в подальшому може взагалі утруднити чи унеможливити повернення сторін дот того стану, який існував до порушення такого права.

Розглянувши подану позивачем заяву та матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачами у якості доказів до матеріалів справи наданий оскаржуваний договір суперфіція від 18.03.2015 року, акт прийому передавання земельної ділянки за цим договором від 18.03.2015 та витяг з

Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ро реєстрацію прав власності на одну із земельних ділянок за позивачами.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що оскаржуваний правочин не відповідає волевиявленню сторін . Під час підписання договору голова кооперативу ОСОБА_3 не була присутня і договір був скріплений підписом іншої особи, який запевнив, що має відповідний обсяг повноважень на укладення вказаного правочину.

За відсутності будь яких інших доказів у справі, суд позбавлений можливості встановити дані про особу відповідача.

Суд також позбавлений можливості пересвідчитися з урахуванням доказів, наданих позивачами на підтвердження своїх вимог, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і вимоги є обґрунтованими, оскільки без проведення відповідної експертизи встановити факт не підписання договору саме цією особою неможливо.

Позивачами також не доведено судові, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а саме чи почалися на цих земельних ділянках будь які будівельні роботи взагалі.

Крім того, позивачами не додано до позовної заяви правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки, не підтверджена наявність державної реєстрації спірного договору.

Всі вище перелічені питання підлягають ретельному та всебічному зясуванню у судовому засіданні за участю сторін та їх представників.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що зазначена заява заявлена передчасно, тому у задоволенні заяви першого позивача ОСОБА_1 та другого позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви першого позивача ОСОБА_1 та другого позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Дергачова