Провадження №2/761/8733/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

12 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 відповідно до якого просить суд визнати останнього таким, що втратив право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що зазначена квартира належить на праві власності позивачу. На протязі багатьох років відповідач не проживав і не проживає на спірній житловій площі. До 24.02.2015 р. відповідач був співвласником квартири проте у дану дату уклав з позивачем договір міни. Відповідач добровільно залишив спірну житлову площу, в квартирі не проживає, витрат на її утримання не несе. Факт не проживання відповідача в квартирі підтверджується відповідними актами, складеними працівниками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Відповідач більше 6 місяців не проживає за місцем реєстрації, а тому наявні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись ст.ст. 169,224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, провівши заочний розгляд справи.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступне.

Як свідчать матеріали справи сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб 25.02.2001 року, від якого мають сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, договором міни.

У вказаній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, про що свідчить довідка - форма № 3 ТОВ «Київжитлосвіт» від 19.08.2015 р.

Згідно актів обстеження квартири позивача від 06.03.2015 р., 06.05.2015 р., 14.07.2015 р. тощо відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 відсутній як відсутні і його особисті речі.

Обставини, які б свідчили про наявність перешкод у проживанні на спірній жилплощі відповідачу під час розгляду справи встановлені не були.

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про те, що відповідач приймає участь у сплаті комунальних та інших послуг на утримання приміщення отримано також не було.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до вимог Цивільного кодексу України право на проживання відповідача в спірній квартирі залежить від права самого власника і є похідним від нього.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивач є власником квартири, він має право, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, вимагати захисту порушеного права від осіб, які перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися його майном - спірною квартирою.

Оскільки відповідач зареєстровані в квартирі, яка на праві власності належить позивачу, тому вони вважається квартиронаймачем квартири позивача.

Згідно зі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати,здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

В свою чергу при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку, згідно до положень ст.ст. 71,72 ЖК України.

Оскільки відповідач зареєстрований в спірній квартирі, однак фактично в ній не проживає та не несе витрат на утримання житла, його реєстрація в квартирі порушує права позивача як власника нерухомого майна, то за таких обставин, суд вважає позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - підлягають задоволенню.

Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За викладених підстав та враховуючи те, що під час розгляду справи встановлено порушення чинного законодавства з боку відповідачів, суд приходить до висновку, що про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 72,150, ЖК УРСР, ст. ст. 3,11,57,60,169,212-215,224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя