АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/5126/15 Головуючий 1 інст. - Крівцов Д.А.
Справа № 643/5742/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Московський районний відділ ГУ ДМС України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 належить на праві власності 63/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1, де зареєстрована його дочка ОСОБА_5.

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання її в порядку вимог ч.2 ст. 405 ЦК України такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вищевказаному будинку.

Посилався на те, що відповідач з липня 2010 року не проживає в цьому будинку, але не бажає зніматися з реєстраційного обліку, що ускладнює його матеріальне становище, оскільки оплату комунальних послуг він проводить з урахуванням кількості зареєстрованих осіб.

Розгляд справи відбувся за відсутністю відповідача ОСОБА_4 в порядку вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.06.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Вказує, що районним судом не надана належна оцінка акту від 25.03.2015 р. про не проживання відповідача у будинку, та не враховані роз'яснення, що містяться в п.9 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності його вимог щодо відсутності у спірному приміщенні відповідача ОСОБА_4 без поважних причин понад строків, передбачених ч.2 ст.405 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на законі та матеріалах справи.

Як свідчать останні ОСОБА_3 на праві власності належить 63/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1.

В цьому будинку зареєстровані його мати ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_4

Згідно оригіналу домової книги на вищевказаний жилий будинок, оглянутої судом першої інстанції в судовому засіданні, ОСОБА_4 зареєстрована за вказаною вище адресою з 17.06.2014 року.

Цю обставину не оспорював позивач ОСОБА_3 як в суді першої так і апеляційної інстанції, пояснивши також, що дочка до липня 2010 року проживала в належному йому будинку без реєстрації.

Як вказував ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції дочка ОСОБА_3 не зверталася до суду з позовом про визнання за нею права користування спірним жилим приміщенням до її реєстрації в ньому.

У зв'язку з цим ОСОБА_4 як член сім'ї власника житлового будинку набула права та обов'язки, передбачені ст.. 156 ЖК України, ч.1 ст. 405 ЦК України з дня реєстрації в спірному житловому будинку.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один piк, якщо інше не встановлено домовленістю між ним i власником житла або законом.

Судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про те, що позивачем не надано достовірних доказів не проживання відповідача ОСОБА_4 більше одного року в спірному приміщенні без поважних причин.

У зв'язку з цим районним судом відповідно до вимог ст.. 212 ЦПК України надана критична оцінка акту від 31.03.2015 р. не проживання в вищевказаному будинку ОСОБА_4 з 2010 року. Крім того в цьому акті не зазначені й причини не проживання відповідача.

До суду апеляційної інстанції апелянтом ОСОБА_3 також не надано доказів, які б відповідно до вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України свідчили б про обґрунтованість та доведеність вимог позову.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 308 ЦК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: