Справа № 415/2494/14-ц
Провадження № 2/415/52/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

при секретарі - Добуграй В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення межі земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення межі земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: м. Лисичанськ, вул. Сметаніна, буд. 9. По сусідству у житловому будинку № 1, 1-а по вулиці 1-го Травня мешкають відповідачі. Їх житловий будинок межує з земельною ділянкою позивача. Вищевказаний будинок був побудований батьком позивача на початку 1949 року. За будинком згідно з генеральним планом від травня 1949 року залишилось приблизно 2 м земельної ділянки для обслуговування глухої стіни будинку. На початку 1950 року батько позивача на прохання сусіда з будинку № 1, 1-а по вул. 1-го Травня дав у тимчасове користування частку земельної ділянки сусіду для обслуговування конюшні. З цього приводу паркан за будинком не було встановлено, там тривалий час були зарослі чагарнику. Влітку 2013 року відповідачі незаконно перемістили межу, що розділяє земельні ділянки. Внаслідок чого позивач не має можливості обслуговувати глуху стіну її будинку та газову трубу, яка проходить вздовж будинку. Позивач запропонувала відповідачам перенести межу, а після їх відмови звернулась до Лисичанської міської ради із заявою про відновлення межі. 02.10.2013 року було постановлено рішення комісії по вирішенню спірних питань землекористування № 2-04/13, яким зобовязано відповідачам переставити межову споруду, яка розділяє земельну ділянку № 1, 1-а по вул. 1-го Травня з боку вул. ОСОБА_4 в одну пряму лінію з лицьової сторони буд. 9 по вул. Сметаніна, не виступає за лінію забудови. Однак до цього часу рішення вищевказаної комісії відповідачі не виконали, навпаки біля незаконно встановленого паркана вирили каналізаційну яму, води якої підтопляють фундамент будинку позивача. Просила суд зобовязати Відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відновити межу, яка поділяє земельні ділянки №9 по вул. ОСОБА_4 і №1, 1 «а» по вул.. 1-го Травня м. Лисичанська згідно з архівними даними БТІ, стягнути з відповідачів судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. В судовому засіданні 10.10.2014 року факти, викладені в позовній заяві, підтвердила та позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні 10.10.2014 року факти, викладені в позовній заяві, підтвердила та позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги не визнала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомлені. В судовому засіданні 10.10.2014 року позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює начальником Комунального підприємства «Лисичанське БТІ». Щодо меж користування спірною земельною ділянкою, що використовується позивачем та відповідачами їй нічого не відомо. У комунальному підприємстві є лише генеральний план за 1949 рік та плани спірних земельних ділянок. Більше пояснити нічого не може.

Вислухавши учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом ОСОБА_1 прийняла у спадщину від померлої матері ОСОБА_7 житловий будинок № 9 з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці, площа якої не визначена, який розташований по вулиці Героя Радянського Союзу ОСОБА_4, м. Лисичанська, Луганської області.

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 9 по вул. Сметаніна міста Лисичанська, виготовленим станом на 12.11.2008 року, його власником є ОСОБА_1. Межі земельної ділянки визначені 36,90*18,40*30,70*16,80.

Також, судом були дослідженні наступні документи. Так, згідно з рішенням комісії з розгляду і вирішення спірних питань землекористування №2-04/13 від 02.10.2013р. голова ОСОБА_8 і секретар Торбенко Є.В. після звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення меж земельної ділянки, після візуального огляду, вивчення архівних матеріалів БТІ і документів КП «Лисичанський міський землевпоряджувальний центр» комісія встановила наступне: - в порівнянні із даними 1947-1949 років, ширина земельної ділянки №1, зі сторони вул. ОСОБА_4, зменшилась на (26,6-26,3) = 0,3 м., а ширина №9 зменшилась на (17,3-16,1)=1,2 м; в протилежній стороні розмір обох земельних ділянок практично не змінились; в порівнянні із даними 1949 р., загальна площа земельної ділянки №9 збільшилась на (637,0-628,0) = 9м2, загальна довжина земельних ділянок №1 і №1а, з боку вул. 1-го Травня збільшилась на (43,8-34,0) = 9,8 м., а земельної ділянки №9, зі сторони №1, збільшилась на (38,2-36,3) = 1,9 м. Комісія проаналізувавши фактичні межі земельних ділянок та прийнявши до відома пояснення сторін і пояснення свідків, не виявила передумов для перегляду сформованого фактично розташування меж, що розєднують земельні ділянки №9 і №1 і №1а. Комісія вирішила зобовязати ОСОБА_2 у місячний строк з моменту набрання чинності даного рішення звільнити самовільно заняту земельну ділянку №1, розташовану по вул. 1-го Травня, з боку вул. ОСОБА_4, в одну пряму лінію з лицьовою стіною буд. №9, розташованого по вул. ОСОБА_4, не виступаючи за лінію забудови. Крім того, керуватись принципами добросусідства, не чинити перешкод ОСОБА_1 у обслуговуванні тильної стіни її будинку, що розташований по адресу: м. Лисичанськ, вул. Сметаніна, буд. №9, споруд, що відносяться до вказаного будинку, газопроводу тощо.

Згідно з схематичним планом на житловий будинок № 9 по вул. Сметаніна в м. Лисичанськ, виготовленого станом на 05.12.1996 року, межі земельної ділянки визначені 36,90*18,40*30,70*16,80.

Згідно з генеральним планом (схемою) на житловий будинок №9 (7) по вул. ОСОБА_4 (Шкільна) м. Лисичанська, виготовленого станом на 14.12.1960 р., межі земельної ділянки визначені 36,90 (34,00)*18,40 (19,10)*30,70 (29,70) * 16,80 (16,55).

Згідно з генеральним планом на житловий будинок № 7 по вул. Шкілька м. Лисичанська, виготовленого станом на 23.03.1949 р., межі земельної ділянки визначені 36,30*17,30*36,30*17,30.

Згідно з ситуаційною схемою, наданою КП «Лисичанським міським землевпорядним центром» на житловий будинок № 9 по вул. Сметаніна в м. Лисичанськ в 2014р. межі земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами визначена як 37,94*16,06*33,85*17,98. При цьому зазначено, що площа домоволодіння згідно матеріалів БТІ = 0,0683 га., а згідно фактичних вимірів =0,0637 га.

Згідно з планом земельної ділянки на житловий будинок №1 по вул. 1-го Травня м. Лисичанськ, виготовленого станом на 17.12.2008р., межі земельної ділянки 26,70*21,0*24,80*24,50.

Згідно з планом на земельну ділянку житлового будинку №1 по вул. 1-го Травня м. Лисичанськ, виготовленого 15.09.1994 р. межі земельної ділянки 26,80*17,50*24,80*18,20.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з схематичним планом на житловий будинок № 1 по вул. 1-го Травня м. Лисичанська виготовленого станом на 08.08.1989 р., його володільцем є ОСОБА_9 (ОСОБА_2 Гунтіс Арнольдович) межі земельної ділянки 26,70*17*50*24,80*18,20.

Згідно з Генеральним планом на житловий будинок №1 по пл. Першотравневій, м. Лисичанськ виготовленого станом на 07.04.1947 р. межі земельної ділянки 26,60*34*26,60*34.

Згідно з договором дарування від 27.09.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Луганської області ОСОБА_10, ОСОБА_9 подарував, а ОСОБА_2 Гунтіс Арнольдович прийняв у дар житловий будинок з дворовими побудовами, який знаходиться в місті Лисичанську, вул. 1-го Травня, будинок 1 (один) на земельній ділянці мірою 458 кв.м..

Отже, з аналізу вищевикладених документів, суд доходить висновку про відсутність у позивача доказів щодо правомірності користування земельною ділянкою, що унеможливлює встановлення підстав користування та володіння спірною земельною ділянкою та способу захисту порушеного права.

Врегулювати спір у позасудовому порядку сторонам не вдалось, виходячи з чого позивач, вважаючи, що неправомірною діяльністю відповідачки порушуються його матеріальні права, звернувся до суду із позовом.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Порядок відновлення меж визначається центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

На виконання вказаної статті наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості, який здійснюють виконавець юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою та топографо-геодезичних робіт; замовник - орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Пунктом 4.4. зазначеної інструкції передбачено, що у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Хоча згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками громадян, але органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж район у містах, оскільки в силу статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування та ст. 12 ЗК України визначено, що до виключної компетенції міської ради у галузі регулювання земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності. У разі незгоди власників землі або землекористувачів із рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року розяснено, що згідно з ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, за умови, якщо останні не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

За викладених обставин, оскільки між сторонами виник спір з приводу меж земельних ділянок, вимога позивачки про відновлення меж земельної ділянки, за відсутності доказів правомірності користування нею, є передчасно заявленою.

Ухвалюючи рішення про відновлення меж земельною ділянкою позивачкою, суд також враховує не лише відсутність у сторін належним чином закріпленого права користування спірними земельними ділянками, на яких розташовані житлові будинки, але й відсутність межових знаків між спірними земельними ділянками.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення межі земельної ділянки задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 106, 158 ЗК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення межі земельної ділянки, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА