Провадження №2/761/1754/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 березня 2015 року м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гриньковської Н.Ю.,

при секретарі Савенко О.І.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача Невструєв Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОШВА ПР» про стягнення суми середнього заробітку, премії та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014р. до Шевченківського районного суду м.Києва звернулась позивачка з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 23.02.2015 р., поставлено питання про стягнення з відповідача ТОВ «ГОШВА ПР» на її користь: 34 568,98 грн. середнього заробітку за період з 21.02.2014р. по 30.05.2014р.; стягнення щомісячних премій у розмірі 25% від операційного прибутку за період з 21.02.2014р. по 30.05.2014р. в сумі 112075,00 грн.; стягнення моральної шкоди 30000,00 грн. А також, позивач просила зобов'язати відповідача видати їй трудову книжку із записом про звільнення із датою відповідною до дати видачі книжки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказує, що 27.11.2013р. між сторонами укладено трудовий договір №22/11-14 про прийняття позивачки на посаду виконавчого директора. Пунктом 3.2. трудового договору передбачено отримання позивачкою щомісячної премії у розмірі 25% від операційного прибутку підприємства відповідача. Валовий прибуток відповідача за перше півріччя 2014 року склав 1.919.300,00 грн., собівартість - 1.470.000,00 грн., 25 % від різниці від валовими витратами та собівартістю складає 112075,00 грн., тому розмір премії, яка підлягає стягненню на користь позивачки складає 112075,00 грн. 21.02.2014р. позивачка розірвала договір за власним бажанням, однак в день звільнення не отримала розрахунок, копії наказу про звільнення та трудову книжку із записом про звільнення. Не отримала також передбачену трудовим договором премію, яка є частиною заробітку позивачки. 11.03.2014р. отримала копію наказу про звільнення, однак причиною звільнення вказано не власне бажання позивачки, а ст.28 КЗпП України.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Разом з тим, оскільки в ході розгляду справи трудова книжка позивачем отримана, то в цій частині позивач зменшила свої вимоги.

Представник відповідача у письмовому відзиві проти позову заперечує проти задоволення позову з посиланням на те, що 27.11.2013р. між сторонами укладено трудовий договір №22/11-14. Пунктом 3.1. трудового договору встановлено посадовий оклад 10.000,00 грн. щомісяця. У період часу з 13.02.2014р. по 21.02.2014р. позивачка без поважної причини не з'являлась на роботі, про що складено акти. Розрахунок з позивачкою за відпрацьований час проведено повністю. За результатами роботи товариства отримано негативні фінансові результати. Позивачка безпідставно не урахувала операційні витрати при визначенні операційного прибутку. Тому підстав для задоволення позову немає.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі з підстав, викладених у вказаному вище письмовому відзиві на позов.

Судом встановлено, що 27.11.2013р. між ТОВ «ГОШВА ПР» в особі директора Гошви О.М. та ОСОБА_1 укладено трудовий договір №22/11-14 про прийняття останньої на посаду виконавчого директора з посадовим окладом 10.000,00 грн. щомісяця та щомісячною премією у розмірі 25% від операційного прибутку відповідача.

Наказом №3К від 20.01.2014р. позивачка прийнята на роботу на посаду виконавчого директора з випробувальним терміном строком 3 місяці.

Згідно з актами від 13.02.2014р., 14.02.2014р., 17.02.2014р., 18.02.2014р., 19.02.2014р., 20.02.2014р., 21.02.2014р. позивачка ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці.

Наказом №5К від 21.02.2014р. позивачку звільнено з посади виконавчого директора з 21.02.2014р. за ст.28 КЗпП України через незадовільний результат випробування, обумовленого під час прийняття на роботу.

Відповідно до довідки відповідача позивачеві нараховано за відпрацьовані у січні 2014р. робочі дні заробітну плату в розмірі 4761,90 грн., у лютому 2014 року за 8 робочих днів заробітна плата склала 4000,00 грн., компенсація за невикористану відпустку 486,77 грн., утримано 648,79 грн. податку на доходи фізичних осіб, 161,52 грн. єдиного соціального внеску. Виплачено 21.02.2014р. на карточний рахунок позивачки різницю між нарахованими 4486,77 грн. і утриманими 810,33 грн. в сумі 3676,46 грн.

Згідно з виписками банку про рух коштів на рахунку відповідача, позивачеві перераховано на картку за січень 2014 року 18.02.2014р. 507,25 грн.; 20.02.2014р. за січень 2014 року 3394,65 грн., за лютий 2014 року - 3 676,46 грн..

Відповідно до пояснення з розрахунком та доданим фінансовим звітом відповідача в лютому 2014 року мав місце не прибуток, а збиток від операційної діяльності відповідача.

Про вищевказані обставини та необхідність зустрічі для вручення копії наказу про звільнення та трудової книжки відповідач повідомляв позивачку електронною поштою 21.02.2014р., 25.02.2014р. та рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 21.02.2014р., цінними листами від 28.05.2014р., 04.07.2014р., 20.08.2014р..

Листом від 28.06.2014р. позивачка заявила вимогу відповідачу про видачу до 10.07.2014р. трудової книжки із записом про звільнення, виплату середньої заробітної плати 34 568,98 грн., щомісячної премії.

Листом від 25.07.2014р. позивачка заявила вимогу відповідачу про видачу до 15.08.2014р. трудової книжки із записом про звільнення, виплату середньої заробітної плати 34 568,98 грн., щомісячної премії.

Згідно з наданим представником позивачки розрахунком, середньоденна заробітна плата позивачки складає 476,19 грн., загальний розмір середнього заробітку за 65 робочих днів у лютому - травні 2014 року з урахуванням компенсації за 6 днів невикористаної відпустки становить 34 568,98 грн..

Наведене вище підтверджується письмовими поясненнями, розрахунками сторін та їх представників, копіями трудового договору, трудової книжки, наказів про прийняття та звільнення, листів, розрахунків.

З урахуванням наведеного вище та визначення поняття операційного прибутку, даного в Методичних рекомендаціях щодо заповнення фінансової звітності (затверджених наказом МФУ №433 від 28.03.2013р.), Національному положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» (затверджене наказом МФУ №73 від 07.02.2013р.), положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт малого підприємництва» (затверджене наказом МФУ №39 від 25.02.2000р.), суд вважає, що при визначенні розміру операційного прибутку необхідно ураховувати операційні витрати, як на те вказує представник відповідача. Так як в результаті роботи товариства отримано негативні фінансові результати, підстав для нарахування премії позивачці немає.

Доводи позивачки про те, що при її звільненні були порушені вимоги ст.ст.116, 117, 235 КЗпП України щодо виплати всіх належних їй сум, розрахунку належних виплат, письмового повідомлення про це, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та видачі трудової книжки не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді, так як з переписки сторін засобами електронної пошти, рекомендованих та цінних листів відповідача на адресу позивачки слідує, що вимоги вищевказаних положень закону були дотримані, а з довідки про рух коштів по банківському рахунку відповідача вбачається, що перерахування належних позивачці сум були проведені своєчасно і у відповідному розмірі.

Так як дії відповідача у повній мірі відповідали вимогам закону, моральна шкода позивачці завдана не була.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57, 59, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст.116, 117, 235 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОШВА ПР» про стягнення суми середнього заробітку, премії та моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасували, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя