АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянда М.І., Одинака О.О.

секретар: Кусяк М.Д.

за участю: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 -ОСОБА_3, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Герцаївського управління юстиції Чернівецької області, ОСОБА_2 про визнання неправомірними і скасування постанови ВДВС Герцаївського РУЮ Чернівецької області від 25.02.2008 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_2, акту про передачу майна стягувану від 26.02.2008 року, скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку від 31.03.2008 року, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВДВС Герцаївського РУЮ Чернівецької області, ОСОБА_2 про визнання неправомірними і скасування постанови ВДВС Герцаївського РУЮ Чернівецької області від 25.02.2008 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_2, акту про передачу майна стягувачу від 26.02.2008 року, скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку від 31.03.2008 року, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2

Посилався на те, що вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 31.05.2006 року його було засуджено за ст.115 ч.І КК України на 10 років позбавлення волі. Цим же вироком з нього стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_2 заподіяну шкоду в розмірі 17 675 грн. Позов він визнав в повному обсязі і був згідний відшкодувати шкоду потерпілому добровільно.

№22-ц/794/300/15 Головуючий у 1 інстанції Костишин Н.Я.Категорія 47 Доповідач Перепелюк Л.М.

Вказував на те, що після звільнення з місця позбавлення волі йому стало відомо, що працівник Державної виконавчої служби в рахунок погашення боргу передав потерпілому ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 0,3906 га, яка, згідно державного акту III- ЧВ №003617 від 24.12.2001 року, належала йому на праві приватної власності. Відчуження земельної ділянки було здійснено державним виконавцем без його відома і згоди, дії державного виконавця є неправомірними, оскільки припинення його прав на земельну ділянку мало відбутися лише за рішенням суду. Крім того, в цей час був мораторій на продаж (відчуження) земельних ділянок.

Просив визнати неправомірною і скасувати постанову ВДВС Герцаївського РУЮ Чернівецької області від 25.02.2008 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_2, визнати неправомірним і скасувати акт про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 від 26.02.2008 року, скасувати свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку від 31.03.2008 року, визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Герцаївського районного управління юстиції в Чернівецькій області, ОСОБА_2 про визнання неправомірними і скасування постанови ВДВС Герцаївського РУЮ Чернівецької області від 25.02.2008 року про передачу майна стягувачу ОСОБА_2, акту про передачу майна стягувачу від 26.02.2008 року, скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку від 31.03.2008 року, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його, ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Герцаївського управління юстиції Чернівецької області, ОСОБА_2 про визнання неправомірними і скасування постанови ВДВС Герцаївського РУЮ Чернівецької області від 25.02.2008 року про передачу майна стягувану ОСОБА_2, акту про передачу майна стягувану від 26.02.2008 року, скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку від 31.03.2008 року, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2

Зазначений висновок суду ґрунтується на нормах матеріального права та на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Герцаївського районного суду від 31.05.2006 року ОСОБА_1 засуджений за ст. 115 ч. 1 КК України на 10 років позбавлення волі. Цим вироком з нього на користь потерпілого ОСОБА_2 стягнуто матеріальну та моральну шкоду,завдану злочином (вбивство сина відповідача), на суму 17 675 грн. Виконавчий лист 1-31 від 03.10.2006 року перебував на виконанні у відділі ДВС Герцаївського районного управління юстиції.

На виконання вищезазначеного рішення суду 21.03.2007 року актом опису та арешту майна державним виконавцем накладено арешт на приватизовану земельну ділянку 0,3906 га, кадастровий №:03:001:0031, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в с.Радгоспівка Герцаївського району. 17.09.2007 року матеріали направлені для реалізації через торгівельну організацію ТОВ «Мультісервіс» та, оскільки торги двічі не відбулись, 13.02.2008 року державним виконавцем на підставі ст. 61, п.6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та п.5.12.7 1нструкції про проведення виконавчих дій запропоновано відповідачу ОСОБА_2 залишити за ним непродане майно, на що останній погодився.

25.02.2008 року державним виконавцем винесено постанову та складений акт про передачу майна (земельної ділянки) відповідачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу.

На підставі вказаних документів приватним нотаріусом Герцаївського районного територіального округу Чернівецької області ОСОБА_4 31.03.2008 року видано свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_2

13.06.2008 року на підставі цього свідоцтва ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на землю.

Посилання апелянта на те, що суд 1-ї інстанції необґрунтовано дійшов висновку щодо правомірності дій державного виконавця спростовується висновком суду, зазначеним у мотивувальній частині рішення.

Так, дії державного виконавця при виконанні вироку Герцаївського районного суду від 31.05.2006 року в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та передачі приватизованої земельної ділянки потерпілому в рахунок погашення боргу були правомірними, виходячи з положень ч.3 ст.61 ЦПК України, згідно яких, не підлягають доказуванню обставини, які встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили.

Зокрема, рішенням Герцаївського районного суду від 07.02.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ВДВС Герцаївського РУЮ, третя особа - ОСОБА_2 про повернення права власності на земельну ділянку, яка втрачена внаслідок неправомірних дій державного виконавця, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 03.04.2014 року, встановлено, що державний виконавець, виконуючи виконавчий лист 1-31 від 03.10.2006 р., виданий на підставі вироку Герцаївського районного суду Чернівецької області від 31.05.2006 року про стягнення шкоди з позивача ОСОБА_1, діяв відповідно до вимог гл.4 Закону України «Про виконавче провадження» та п.5.1.3, п.5.12.7 1нструкції про проведення виконавчих дій.

Тому, встановивши відсутність грошових коштів у позивача, чи їх недостатність, державний виконавець мав право звернути стягнення на майно позивача.

Твердження апелянта про те, що він мав намір добровільно погасити заборгованість, спростовується тим, що вирок був постановлений у 2006 році, а майно передано потерпілому лише у 2008 році. Будь-яких доказів про намір погасити наявну заборгованість апелянт не надав.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відсутні правові підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця і скасування постанови ВДВС Герцаївського РУЮ Чернівецької області від 25.02.2008 року та акту від 26.02.200S передачу майна стягувачу ОСОБА_2 (постанова та акт передачі майна відповідачу ОСОБА_2. є документальним оформленням дій виконавця по виконанню рішення суду), оскільки державний виконавець правомірно діяв при виконанні вироку в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та передачі приватизованої земельної ділянки в рахунок погашення боргу.

Оскільки, позов ОСОБА_5 про скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку від 31.03.2008 року та визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2заявлений тільки з підстав неправомірності дій державного виконавця, то правильним є також висновок суду 1-ї інстанції про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку від 31.03.2008 року, підставою для видачі якого слугували оспорювані постанови та акт ВДВС, а також вимога про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_2, виданого відповідно на підставі згаданого свідоцтва.

Судом першої інстанцій дотримано вимоги чинного законодавства та цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надана їм належна оцінка, а наведені у апеляційній скарзі недоліки при розгляді справи не впливають на суть ухваленого рішення і висновків суду не спростовують. Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи не встановлено.

Частиною 6 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

25.02.2008 року державним виконавцем винесено постанову та складений передачу майна (земельної ділянки) відповідачу ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив норми ЦПК України протирічать матеріалам справи, спростовуються наведеними вище обставинами.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст.ст. 60, 131 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції повно дослідив представлені докази, встановив всі обставини, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для зміни чи скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: