Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/9730/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корицька В.О.
Категорія 43 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі 9/100 житлового будинку та виділення в натурі частки земельної ділянки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_1, від імені якої діє на підставі довіреності ОСОБА_3, звернулася до суду з даним позовом. З урахуванням остаточних позовних вимог (а.с. 86 - 91) позивач просила поділити в натурі 9/100 житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та господарські споруди, які розташовані на прилеглій земельній ділянці, шляхом визнання за позивачем житлової кімнати 1-7, площею 12,7 кв.м., сараю літери «К», земельної ділянки, яка розташована з правої сторони від сараю літери «К», що підходить до кімнати 1-7 та окреслена межами прилеглої дільниці АДРЕСА_2 - інші споруди та приміщення визнати за відповідачем ОСОБА_2 Також просила виділити в натурі частку земельної ділянки, що знаходиться з правої сторони від сараю літери «К», підходить до кімнати 1-7 та окреслена межами прилеглої дільниці АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, що передається в результаті поділу в натурі їй. Іншу частину земельної ділянки визнати за ОСОБА_2 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначала, що земельна ділянка з розташованими на ній 9/100 житлового будинку та надвірними спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, є спадковим майном та належать позивачу і відповідачці на праві спільної часткової власності з визначенням часток кожного із співвласників в розмірі 1/2 частини спадкового майна, як спадкоємцям за законом після смерті ОСОБА_4

Оскільки відповідач по справі ОСОБА_2 категорично не бажає ділити дане майно в натурі на законних підставах, документи на спірне домоволодіння та земельну ділянку нікому не надає, то позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що між сторонами, як спадкоємцями не досягнуто домовленості про поділ (виділ) в натурі частини житлового будинку та земельної ділянки. Тому вважає, що даний спір має бути вирішено в судовому порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір суд першої інстанції визнав про недоведеність позовних вимог, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

У відповідності із ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно п.п. 6, 7 Постанови ВСУ від 04.10.1991 р. №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. (п.п.6,7).

Судом встановлено та доведено матеріалами справи, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22.04.1991 року та Державного акту про право приватної власності на землю являвся власником 9/100 ід. частин житлового будинку з надвірними господарськими спорудами та земельної ділянки площею 0,0401 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 (а.с. 58, 59).

Згідно до спадкової справи, заведеної відносно майна померлого ОСОБА_4, спадкоємцями останнього є його дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.05.2014 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на частину будинку та земельну ділянку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 66).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування", зокрема пунктом 23 роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, який являвся власником 9/100 ід.часток жилого будинку, господарських споруд і земельної ділянки, то наведене може свідчити про наявність у позивачки права на спадщину після його смерті.

Доказів про неможливість надання нотаріусу відсутніх правовстановлюючих документів на спадкове майно стороною позивача суду не надано.

Разом з тим, звернувшись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно, позивач просила поділити в натурі 9/100 житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та господарські споруди, які розташовані на прилеглій земельній ділянці, шляхом визнання права власності за нею на конкретне майно, а саме на житлову кімнату 1-7 площею 12,7 кв.м., сараю літери «К», земельної ділянки, яка розташована з правої сторони від сараю літери «К», підходить до кімнати 1-7, та окреслена межами прилеглої дільниці АДРЕСА_2; інші споруди та приміщення визнати за ОСОБА_2; виділити в натурі їй частку земельної ділянки, що знаходиться з правої сторони від сараю літери «К», підходить до кімнати 1-7 та окреслена межами прилеглої дільниці АДРЕСА_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, на якій відповідно розміщена відокремлена частка житлового будинку, що передається їй в результаті поділу в натурі; іншу частину земельної ділянки визнати за ОСОБА_2

Про задоволення заявлених позивачем позовних вимог стороною відповідача ОСОБА_2 заперечується. Зокрема, остання посилається на те, що кімната 1-7 не є спадковим майном, оскільки не являлась власністю померлого ОСОБА_4

Зазначені заперечення сторони відповідача об'єктивно підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема, відповідно до свідоцтва про право власності на ім'я ОСОБА_4, довідки БТІ - житлова кімната 1-7 площею 12,7 кв.м., на яку позивач просить визнати право власності та виділити їй, не являлась власністю спадкодавця ОСОБА_4 та не знаходилась в його користуванні (а.с.8, 21).

Посилання сторони позивача на технічний паспорт на спірний житловий будинок, яким ніби - то підтверджено належність даної кімнати померлому ОСОБА_4, є безпідставним, оскільки технічний паспорт не являється правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на нерухоме майно (а.с.92-95).

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про всіх інших співвласників даного будинку, відсутні і докази про виділ в натурі 9/100 ід.частин будинку ОСОБА_4, як і про поділ даного будинку в натурі між його співвласниками, і такі не надані в ході апеляційного розгляду справи.

Відтак, кімнату 1-7, на яку просить визнати право власності в порядку спадкування позивач, не можливо вважати спадковим майном померлого ОСОБА_4

Водночас, відсутні в матеріалах справи і докази про наявність технічної можливості для виділення кожній із сторін відокремленої частини спадкового будинку, про варіанти поділу, вартість виділених часток тощо, як і докази про технічну можливість поділу господарських споруд та земельної ділянки. При цьому, стороною позивача не заявлено будь - яких клопотань з приводу надання таких доказів, в тому числі і шляхом призначення відповідної експертизи, хоча апеляційним судом відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України про таке право стороні позивача було роз'яснено.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позов не є обґрунтованим, а висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є таким, який ґрунтується на матеріалах справи та нормах Закону, що регулюють спірні правовідносини.

Викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, є необґрунтованими та такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді