Справа № 265/6436/15-ц
Провадження № 2/265/2705/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 грудня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О.В.,

за участю секретаря Бабенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2015 року позивач в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 квітня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та в будь-який момент може бути змінений (зменшений або збільшений) банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складають між ним та Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Проте взяті на себе зобовязання відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30 червня 2015 року має заборгованість за договором в сумі 31696,31 гривень, з яких 8119,32 гривень - заборгованість за кредитом, 20063,66 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3513,33 гривень заборгованість по комісії та пені. Від цієї суми позивач виключає 17309,52 гривень, які були стягнуті з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 лютого 2012 року. Залишок заборгованості становить 14386,79 гривень. Крім того, відповідачу нараховані штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина) та 719,34 гривень штраф (процентна складова). На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути з відповідача заборговансіть за кредитним договором в сумі 15606,13 гривень, а також судові витрати у розмірі 1218 гривень.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 своєю заявою від 17 листопада 2015 року просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, зазначала, що всі необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання з боку позивача відсутні. Проти ухвалення заочного рішення за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, не заперечувала.

Відповідач до суду не прибув. Судові повістки про виклик його до суду були направлені рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції жодного разу не прибув, конверти були повернуті на адресу суду за закінченням строку зберігання.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_1 між ним та ЗАТ комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», 15 квітня 2008 року був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з Заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, та є по суті договором кредиту.

Згідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, та зобовязався сплачувати заборгованість за кредитом, процентами за його користування за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у випадку порушення строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, сплатити штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми позову.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання зобовязання.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязань забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня і штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості за вказаним договором, ОСОБА_1 умови договору належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30 червня 2015 року заборгованість відповідача за договором становить 31696,31 гривень, з яких заборгованість за кредитом - 8119,32 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом - 20063,66 гривень, заборгованість по комісії та пені - 3513,33 гривень; крім цього, відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, нараховані штрафи -500 гривень фіксована частина, 719,34 гривень процентна складова.

Як вбачається з рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 лютого 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 15 квітня 2008 року, станом на 30 липня 2011 року, в сумі 17309,52 гривень, з яких 8119,32 гривень заборгованість за кредитом, 8195,20 гривень нараховані проценти, 995 гривень - прострочена комісія.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання передбачено законодавством.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості з процентів та пені в сумі 14386,79 гривень, а також штрафу (процентна складова) в сумі 719,34 гривень, а всього 15106,13 гривень.

Щодо вимог в частині стягнення штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 гривень, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки такий вид штрафу хоча й передбачений п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, але суперечить положенням цивільного законодавства, за яким штраф має обчислюватися у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). При цьому ця норма є імперативною.

Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову або розрахунку заборгованості, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення з нього відшукуваних позивачем сум.

Крім того, за положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору у розмірі 1218 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЕДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_4, станом на 30 червня 2015 року, в сумі 15106,13 гривень, а також витрати з оплати судового збору у розмірі 1218 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ___________________________