У Х В А Л А

30 липня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві подання державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло подання головного державного виконавця міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1, в якому державний виконавець просить суд тимчасово відмовити у видачі паспорта для виїзду за кордон ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки на примусовому виконанні у міському відділі ДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ у м. Білій Церкві заборгованості на суму 3357 грн.24 коп., державним виконавцем накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, на виклики державного виконавця боржник не зявляється, від виконання зобовязань боржник ухиляється.

В судове засідання державний виконавець не зявилася, але в поданні викладено клопотання щодо його розгляду без участі державного виконавця.

Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що на підставі вимоги УПФУ в м. Білій Церкві № Ф-2537У від 01.06.2012 року ОСОБА_2 зобовязаний сплатити на користь УПФУ в м. Білій Церкві заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 3357 грн.24 коп.

02.06.2015 року державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документу.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконавче провадження підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: в т.ч. виконавчі листи судів, судові накази, накази господарських судів, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 цього Закону, державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України-до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно зі ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Як передбачено ст.12 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, свобода пересування може бути обмежена у випадках, передбачених законом.

За ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів /посадових осіб/ вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 цієї статті, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд вважає, що ст.377-1 ЦПК України має застосовуватися на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства, та рішень інших органів /посадових осіб/.

В обгрунтування подання державний виконавець посилається на те, що боржник ухиляється від виконання боргових зобовязань.

В листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; а поняття «ухилення від виконання зобовязань» варто розуміти як будь-які свідомі діяння /дії чи бездіяльність/ боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

У звязку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Так, з матеріалів справи вбачається, що копію постанови про відкриття даного виконавчого провадження боржник не отримував, державним виконавцем в процесі здійснення виконавчих дій встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, постановою державного виконавця від 21.07.2015 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно актів, складених державним виконавцем за участю представника стягувача, боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі, не проживає, оскільки двері квартири ніхто не відкрив, але доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляючись від виконання рішення, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, безпідставно не з'являється на виклики державного виконавця, суду не надано,

Крім того, сума боргу є незначною, а доказів про те, що за адресою реєстрації місця проживання боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення для погашення вказаної вище суми боргу, суду також не надано.

Державний виконавець просить суд тимчасово відмовити боржнику у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Але згідно приписів ст.377-1 ЦПК України передбачено обмеження у праві виїзду за кордон взагалі, а не способи обмеження.

Отже, на суд покладено функцію вирішення питання про обмеження у праві виїзду, а право вибору способу виконання такого обмеження належить органу, до компетенції якого входить питання забезпечення виїзду з України.

А тому суд вважає вважає подання необґрунтованим.

Враховуючи все наведене та керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.377-1 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3