Справа № 477/2400/15-ц
Провадження № 2/477/1090/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Федоровській Л.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, укладений 31 березня 2006 року відповідачем ОСОБА_3, яка діяла в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх на той час дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та позивачкою.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що в лютому 2006 року їй стало відомо про продаж відповідачкою ОСОБА_3 вищевказаної квартири. Перевіривши правовстановлюючі документи на вказане майно, вони домовилися щодо укладення договору купівлі-продажу цієї квартири та 31 березня 2006 року ОСОБА_3 отримала від неї гроші за вказане майно. Тоді ж відповідачка знялася з реєстраційного обліку за вказаною адресою та надала згоду на реєстрацію у цій квартирі позивачки. З березня 2006 року позивачка проживає у цій квартирі та розпоряджається нею як власник. В жовтні 2006 року за її неодноразовими вимогами відповідачка стала готовити документи, необхідні для укладення нотаріально договору купівлі-продажу цього майна, в подальшому надала їй довіреність для самостійного збору цих документів, але в подальшому від укладення вказаного договору ухилилася.

Посилаючись на вказане, а також, що сторонами виконано всі умови договору купівлі-продажу та ухилення відповідачки від його нотаріального посвідчення, просить визнати договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений 31 березня 2006 року дійсним.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала в повному обсязі, пославшись на вищевикладене.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, направили заяви, згідно яких позовні вимоги ОСОБА_2 визнали, та просили справу розглянути за їх відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного.

Згідно договору купівлі-продажу від 10 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу, відповідачі є власниками квартири АДРЕСА_2 (а.с. 5-11).

Зі змісту довіреності від 23.07.2008 року, ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_2 вести її справи в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с. 12).

За даними будинкової книги ОСОБА_2 дійсно зареєстрована у спірній квартирі з 31 березня 2006 року (а.с. 15-16).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України суд може визнати договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

Згідно вимог ст. 657 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Моментом укладення такого договору відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України є його державна реєстрація.

З пояснень позивачки, зазначених у позовній заяві та матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та ОСОБА_3 було досягнуто усної домовленості щодо продажу вищевказаної квартири, натомість нотаріально договір укладено не було.

Отже, з огляду на викладене, даний правочин є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обовязків. А тому, правила ч. 2 ст. 220 ЦК України не можуть бути застосовані.

Такі ж розяснення надані в Постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п. 13).

За вищевикладеного, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1, укладений 31 березня 2006 року з відповідачем ОСОБА_3, яка діяла в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх на той час дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, що не був присутній при його проголошенні у той самий строк, з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2015 року.

Суддя Л.М.Семенова