У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 22 липня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Гулька Б.І., Кафідової О.В., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: служба у справах дітей Ужгородського міськвиконкому, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року, додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 березня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив зобов'язати ОСОБА_5 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з доньками; визначити способи його участі у вихованні дітей. Вимоги мотивував тим, що 2 жовтня 2003 року між ним та ОСОБА_5 був зареєстрований шлюб, від якого мають дітей: ОСОБА_6, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та ОСОБА_7, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На теперішній час він проживає окремо від сім'ї; відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з доньками. На його звернення до комісії з питань захисту та прав дитини Ужгородського міськвиконкому було прийнято рішення № 272 від 23 липня 2014 року, за яким визначено порядок прийняття його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Проте відповідачка не виконує вказане рішення та продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні з доньками. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_4 у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з ними: перший та третій тиждень місяця з 11 год. суботи до 16 год. неділі з правом ночівлі; другий та четвертий тиждень місяця з 19 год. п'ятниці до 17 год. суботи з правом ночівлі. Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2015 року зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_4 у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, перший та третій тиждень місяця з 11 год. суботи до 16 год. неділі з правом ночівлі за місцем проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_1; другий та четвертий тиждень місяця з 19 год. п'ятниці до 17 год. суботи з правом ночівлі. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 березня 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року та додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2015 року залишено без змін. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення та додаткове рішення про задоволення позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для обмеження позивача у спілкуванні та вихованні дітей; визначив спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми з урахуванням рішення органу опіки та піклування від 23 липня 2014 року, яке є обов'язковим до виконання, правильно застосувавши норми матеріального права - ст. ст. 158, 159 СК України. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2014 року, додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 березня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко Б.І. Гулько О.В. Кафідова
й