Номер провадження: 22-ц/785/5979/15
Головуючий у першій інстанції Фабіжевський С. А.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2015 року,

встановила:

У березні 2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати з відповідачем шлюб, зареєстрований 03.11.1998 р. виконкомом Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, актовий запис №3.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, разом вони не проживають, сімейні стосунки не підтримують. Від шлюбу народилися дві доньки: - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Поновлення шлюбних відносин неможливо, на примирення вона не згодна. Відновлення сім'ї є неможливим.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2015 р. шлюб, зареєстрований 03.11.1998 р. виконкомом Куренівської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, актовий запис №3, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище - ОСОБА_4.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на те, що рішення ухвалено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання ОСОБА_5 не з'явився. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка бере участь у справі, належним чином сповіщеної про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що шлюбні відносини сторін остаточно припинилися. Сторони проживають окремо. Подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін (а. с. 17 - 17 зворотня сторона).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам діючого законодавства (ст. ст. 104, 105, 110 СК України, ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що відповідно до дублікату свідоцтва про шлюб від 19.03.2015 р. (а. с. 7) сторони зареєстрували шлюб - 03.11.1998 р.. Згідно свідоцтв про народження (а. с. 8, 9) від шлюбу у сторін народилися дві доньки: - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом сторони не проживають, сімейні стосунки не підтримують.

Судом правильно встановлено наявність між сторонами правовідносин щодо припинення шлюбу.

За правилами, передбаченими ст. ст. 104, 105, 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України).

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції. Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції правила підсудності не приймаються до уваги, оскільки ці порушення не привели до неправильного вирішення спору (ч. 3 ст. 309 ЦПК України).

Доводи апелянта про його неосвідомленість про розгляд справи судом спростовуються його підписом про ознайомлення 22.04.2015 р. з матеріалами справи, проведення фотозйомки відповідних документів (а. с. 2).

Зважаючи на строк, який пройшов з часу ухвалення рішення судом першої інстанції, ненадходження до суду відомостей про бажання позивачки примиритися з відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про недоцільність застосування заходів щодо примирення подружжя (ст. 111 СК України).

За викладених вище обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш