Ухвала

іменем україни

24 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ВисоцькоїВ.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору дарування частково недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 березня 2014 року ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9 подарували ОСОБА_10 належну їм на праві спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1. Разом з тим, ОСОБА_5 не мав права відчужувати свою частину в зазначеному майні, оскільки постановою державного виконавця органу ДВС Бориспільського МРУЮ від 25 грудня 2013 року при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 18 жовтня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 289 730 грн., накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_5 у межах суми звернення - 289 730 грн., та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 просила договір дарування квартири від 21 березня 2014 року в частині ⅓ частини квартири визнаний недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочинів на підставі статей 203, 215, 216, 230, 234 ЦК України, так як ця угода є фіктивною, вчиненою без наміру створення правових наслідків, під впливом обману, укладеною лише з метою приховання (укриття) майна від звернення на нього стягнення та ухилення від виконання рішення суду про стягнення грошових коштів.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням нормпроцесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив з його необґрунтованості та недоведеності позовних вимог. Так, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що договір дарування вчинений між відповідачами, є фіктивним або вчинений під впливом обману.

Разом з тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги про те, що належна ОСОБА_5 частина квартири не могла бути відчужена у зв'язку з наявністю постанови державного виконавця органу ДВС Бориспільського МРУЮ від 25 грудня 2013 року про накладення арешту на майно ОСОБА_5, оскільки зі змісту самого договору дарування квартири, посвідченого 21 березня 2014 року приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_11 та зареєстрованого у реєстрі за № 832 вбачається, що відсутність заборон (арештів) на відчуження квартири перевірено 21 березня 2014 року за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів (п. 6 договору).

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволення позову, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

І.М. Фаловська