Справа № 728/1941/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого: судді - Приліпка В.М.

з участю секретаря Петренко О.Г.

представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Бахмачі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Мисливсько-рибацького підприємства «Бахмацьке» Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03.07.2014 року визнаний незаконним наказ директора МРП „Бахмацьке від 07.05.2014 року № 10-ЛС „Про звільнення ОСОБА_2І. незаконним і його поновлено на посаді Єгеря МРП „Бахмацьке з 07.05.2014 року та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 1084,59 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15.09.2014 року рішення Бахмацького районного суду від 03.07.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано незаконним та скасовано наказ МРП „Бахмацьке від 07.05.2014 року № 10-ЛС „Про звільнення ОСОБА_2І. в частині підстав звільнення ОСОБА_2, змінено формулювання підстав звільнення з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. У решті позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11.03.2015 року рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15.09.2014 року скасоване, справа направлена на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 30.07.2015 року рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03.07.2014 року та додаткове рішення від 23.07.2014 року залишено без змін. Наказом директора МРП „Бахмацьке від 23.09.2014 року ОСОБА_2 звільнений з посади єгеря МРП „Бахмацьке ЧОО УТМР з 07.05.2014 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. Заробітна плата за період з 07.05.2014 року по 23.09.2014 року йому виплачена не була. Таким чином, через незаконне звільнення він вимушено не працював з 23.09.2014 року по 30.07.2015 року, тобто 10 місяців. Зазначає, що вимушений прогул та невиплата йому заробітної плати призвели до моральних страждань, які полягають в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського та суспільного життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, настанні інших негативних явищ. Просить визнати незаконним наказ № 23-ОС від 23.09.2014 року про його звільнення, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток з урахуванням індексу інфляції за час вимушеного прогулу з 07.05.2014 року по 30.07.2015 року, моральну шкоду в сумі 1000 грн. та судові витрати по оплаті правової допомоги адвоката в сумі 2000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, виклали обставини, зазначені у позовній заяві. При цьому уточнили позовну заяву і просять стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток з урахуванням індексу інфляції за час вимушеного прогулу з 23.09.2014 року. В іншій частині позов залишили без змін.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що дійсно 06 серпня 2015 року ОСОБА_2 було поновлено на роботі на посаді єгеря МРП «Бахмацьке» із 07 травня 2014 року та встановлено двохгодинний робочий день з оплатою праці згідно штатного розпису. І оскільки ОСОБА_2 був поновлений на роботі на посаді єгеря з двохгодинним робочим днем і на режим роботи з шестигодинним робочим днем він не переводився, то йому необхідно виплатити середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 4056 грн. 38 коп. за двохгодинний робочий день.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши осіб, які беруть участь по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із слідуючих підстав:

Як встановлено в судовому засіданні, що наказом директора МРП „Бахмацьке від 07.05.2014 року № 10-ЛС ОСОБА_2 був звільнений з роботи за систематичне невиконання посадових обов`язків без поважних причин на піставі ст. 40 ч. 1 п. 3 КЗпП України.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03.07.2014 року визнаний незаконним наказ директора МРП „Бахмацьке від 07.05.2014 року № 10-ЛС „Про звільнення ОСОБА_2І. незаконним і його поновлено на посаді Єгеря МРП „Бахмацьке з 07.05.2014 року та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 1084,59 грн. та моральну шкоду в сумі 500 грн.

Наказом № 16-ЛС від 07.07.2014 року на виконання рішення Бахмацького районного суду від 03.07.2014 року визано незаконним наказ № 10-ЛС від 07.05.2014 року і ОСОБА_2 поновлено на посаді єгеря МРП „Бахмацьке ЧОО УТМР із 07.05.2014 року.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15.09.2014 року рішення Бахмацького районного суду від 03.07.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Визнано незаконним та скасовано наказ МРП „Бахмацьке від 07.05.2014 року № 10-ЛС „Про звільнення ОСОБА_2І. в частині підстав звільнення ОСОБА_2, змінено формулювання підстав звільнення з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. У решті позову відмовлено.

Наказом директора МРП „Бахмацьке № 23-ОС від 23.09.2014 року внесено зміни до п. 1 наказу від 07.05.2014 року № 10-ЛС, а саме: змінено підстави звільнення з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання посадових обов`язків без поважних причин на п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто за прогули без поважних причин.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 11.03.2015 року рішення апеляційного суду Чернігівської області від 15.09.2014 року скасоване, справа направлена на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 30.07.2015 року рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 03.07.2014 року та додаткове рішення від 23.07.2014 року залишено без змін.

На виконання ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 30.07.2015 року наказом № 10-ОС від 06.08.2015 року ОСОБА_2 поновлено на посаді єгеря МРП „Бахмацьке ЧОО УТМР із 07.05.2014 року та визнано наказ № 10-ЛС від 07.05.2014 року „Про звільнення ОСОБА_2І. незаконним.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який має бути стягнутий на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки МРП «Бахмацьке» ЧОО УТМР №28 від 02.10.2015 року ОСОБА_2 було нараховано: доплату за липень 2014 року 56, 12 грн, індексація 91, 28 грн, та заробітна плата 760, 67 грн.У вересні 2014 року нарахована заробітну 228, 75 грн. індексію 27, 45; компенсацію відпустки 201, 30 грн.

Середньоденна заробітна плата позивача становить 42 грн. 60 коп. З огляду на вищевикладене з МРП «Бахмацьке» ЧОО УТМР на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.09.2014 року по 30.07.2015 року, що становить 231 робочий день, в розмірі 9840 грн. 60 коп. (42, 60 х 231).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої порушенням законних прав позивача, суд виходить з того, що порядок її відшкодування у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя.

Окрім того, в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачеві, у звязку зі звільненням, було завдано моральної школи, оскільки, було порушено його нормальні життєві зв»язки, наслідки неодноразового звільнення відобразилися на стосунках з оточуючими людьми. Однак, з урахуванням ступеню та глибини моральних страждань позивача, характеру протиправних дій роботодавця, керуючись принципом розумності та доцільності, суд вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню і в рахунок відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 800 грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових відносин.

Згідно з положенням частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У звязку з тим, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави має бути стягнутий судовий збір відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 243 грн. 60 коп. та 2000 грн. витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06 листопада 1992 року, ст.ст. 233-235, 237-1 КЗпП України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294, 367 ЦПК України, суд, ,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Мисливсько-рибацького підприємства «Бахмацьке» Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ №23-ОС від 23.09.2014 року про звільнення ОСОБА_2 за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Стягнути із Мисливсько-рибацького підприємства «Бахмацьке» Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь ОСОБА_2 в рахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням індексу інфляції 9840 (девять тисяч вісімсот сорок) грн. 60 коп. з 23 вересня 2014 року по 30 липня 2015 року, в рахунок відшкодування моральної шкоди 800 (вісімсот) грн, в рахунок відшкодування витрат повязаних з оплатою правової допомоги адвоката 2000 грн., а всього стягнути 12640 (дванадцять тисяч шістсот сорок) грн.

Стягнути із Мисливсько-рибацького підприємства «Бахмацьке» Чернігівської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Приліпко