Справа № 487/5285/15-ц
Провадження №2/487/2211/15
УХВАЛА

Іменем України

23.09.2015 року Заводський районний суду м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В. при секретарі Шевиряєвої К.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 Звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у загальному розмірі 69100 грн.

Позивач зазначив, що 10.04.2012 року він передав відповідачу позику у розмірі 24000 грн., яку відповідач зобов'язався повернути 05.06.2012 року та 3000 доларів США, яку відповідач зобов'язався повернути 05.06.2012 року, що підтверджується розпискою. В подальшому відповідач частково повернув борг та станом на 08.07.2015 року залишок боргу становить 2000 грн. та 3000 доларів США, що еквівалентно 67100 грн., а всього у загальній сумі 69100 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути кошти.

Крім того, з метою забезпечення позову позивач просив також суд про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно відповідача, яке знаходиться за місцем його мешкання посилаючись на те, що оскільки відповідач не має наміру повернути борг, він може приховати своє майно, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим, у разі задоволення позовних вимог, виконання рішення суду.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заяву про забезпечення позову, просили про її задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення заяви з посиланням на те, що взагалі позовні є безпідставними та відповідач не має наміру на приховування свого майна.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , приходить до наступного:

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову судом зясовується обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ст. 151 ч. 1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову

Відповідно до ст. 152 ЦПК України суд забезпечує позов накладенням арешту на майно.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, при цьому, вважає достатнім та доцільним вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 в межах розміру заявлених вимог, до набрання законної сили рішення суду, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на все майно, яке належить ОСОБА_2 в межах розміру заявлених позовних вимог, до набрання рішення законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з моменту її винесення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.В. Щербина