АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2968/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю представника банку ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а :

18 червня 2015 року ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання поруки припиненою, мотивуючи свої вимоги тим, що між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_10 був укладений договір «Автопакет» № 70п/99/2008-840.

Відповідно до вказаного договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 19600 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим договором.

22 лютого 2008 року в якості забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором між позивачем та ВАТ КБ «Надра» був укладений договір поруки № 70п/99/2008-840, згідно якого ОСОБА_9, як солідарний боржник, зобовязалася відповідати за виконання зобовязань позичальника ОСОБА_8 за договором «Автопакет».

Відповідно до договору поруки, дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по договору «Автопакет» чи виконання поручителем своїх зобовязань згідно з умовами цього договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором «Автопакет», починаючи з 20.03.2008 року боржник ОСОБА_10 систематично допускав порушення взятих на себе зобовязань щодо строків та розмірів сплати щомісячних платежів. Але, не зважаючи на це, ПАТ КБ «Надра» предявив вимогу (позов) до поручителя лише в березні 2015 року, тобто після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, в той час як зобовязання за договором поруки припинився ще з 21.09.2008 року.

Тому просить суд визнати поруку за вказаним договором такою, що припинена та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2015 року позов ОСОБА_7 про визнання поруки припиненою задоволено частково.

Вирішено визнати поруку за договором поруки № 70п/99/2008/840 від 22.02.2008 року укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 такою, що припинена.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 судові витрати в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Надра», посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про визнання поруки припиненою відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, так як є не обгрунтованим та не законним

Ухвалюючи рішення про часткове задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зобов'язання ОСОБА_7 за договором поруки припинено, так як кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив в судовому порядку письмової вимоги до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобовязання за кредитним договором.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Встановлено, що 22 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_10 укладений договір «Автопакет» № 70п/99/2008-840 (а.с. 4-6).

Відповідно до п.1.1 договору «Автопакет» банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 19600 дол. США в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до норми ст. 629 ЦК договір є обовязковим для виконання сторонами.

22 лютого 2008 року в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачкою ОСОБА_7 та ВАТ КБ «Надра» укладений договір поруки, згідно якого позивачка, як солідарний боржник, зобовязалася відповідати за виконання зобовязань в повному обсязі позичальника ОСОБА_8 за договором «Автопакет» (а.с. 42).

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК та п.1.1 договору поруки в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до п.5.3. Договору поруки дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по договору «Автопакет» чи виконанням поручителем своїх зобовязань згідно з умовами цього договору.

Згідно з частинами 1, 2, 4 ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

У випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічні положення також викладені у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Верховний Суд України в своєму правовому висновку у цивільній справі №6-53цс14 від 17.09.2014р., який є обовязковим для застосування в аналогічних справах, дійшов висновку про те, що виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарно з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).

Як вбачається з договору поруки, то в ньому не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки пунктом 5.3 цього договору установлено, що дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по договору «Автопакет» чи виконанням поручителем своїх зобовязань, згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 1.4 договору «Автопакет» № 70п/99/2008-840 від 22.02.2008 року банк надав ОСОБА_8 кредит строком до 18.02.2015 року.

В пункті 4.2.5 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж.

Відповідно до положень частини 1 статті 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При зверненні до суду ОСОБА_7 ставиться питання про припинення договору поруки від 22 лютого 2008 року з підстав, передбачених ч.4 ст.599 ЦК України, оскільки позичальник ОСОБА_10, починаючи з 20.03.2008 року систематично допускав порушення взятих на себе зобовязань за кредитним договором щодо строків та розмірів сплати щомісячних платежів. Та не зважаючи на це ПАТ КБ «Надра» предявив вимогу (позов) до поручителя лише в березні 2015 року, тобто після спливу передбаченого ч. ст.559 ЦК шестимісячного строку, в той час як зобовязання за договором поруки припинилися, на думку позивача, ще з 21.09.2008 року.

Проте, з такими обґрунтуваннями позову, як такого, що підлягає до задоволення, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до п.2.1 договору поруки від 22.02.2008 року кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає з договору «Автопакет» при умові, якщо в установленому договором «Автопакет» строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому або в тій чи іншій його частині.

Згідно графіка погашення кредиту, доданого до кредитного договору №70п/99/2008-840 від 22.02.2008 року, погашення боргу повинно було б відбуватися поетапно кожного місяця в межах 20-го числа.

Сума погашення кредиту щомісячними платежами визначена 381,36 дол.США (а.с.7). Починаючи з березня місяця 2008 року позивачем саме така сума і сплачувалася. Зокрема: в березні 381,36; в квітні 381,36; в травні 381,36 двома платежами; в червні 451,96; в липні 381,36; в серпні-жовтні 2008 року по 381,36 дол.США.

З цього випливає, що за період з березня місяця по жовтень місяць 2008 року включно боржником ні графік не порушувався, ні суми сплати не були меншими, ніж визначено цим же графіком.

Тому звертатися до суду з позовом про стягнення суми боргу по кредитному договору саме за вказаний період, про що говорить позивачка в заяві, підстав у банку не було.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з наданого позивачкою розрахунку заборгованості за кредитом, який одержано від банку, останнє погашення по кредиту боржником проведено 18.06.2014 року. Про це також підтвердив сам представник банку в позовній заяві, поданій до суду 25.03.2015 року про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя.

Проте, на вказаний період, протягом якого боржник не сплачував повністю суму боргу і зокрема, починаючи з 18 червня 2014 року, коли був зроблений останній платіж, і по день звернення банком до суду 25.03.2015 року з позовом про солідарне стягнення суми боргу з ОСОБА_8, як з боржника та ОСОБА_7, як поручителя, і на ці обставини позивачка в заяві при зверненні до суду не посилається. Суд же, в свою чергу, права вийти за межі позовних вимог, немає.

Слід зауважити, що помилковим є посилання представника банку в апеляційній скарзі на те, що строк дії договору поруки визначений до 18.02.2015 року до закінчення дії самого кредитного договору «Автопакет», оскільки, як зазначено вище, в договорі поруки не встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України .

З огляду на викладені вище фактичні обставини справи та норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору невірно з'ясував і перевірив всі фактичні обставини справи та неправильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин і ухвалив незаконне і необґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України дані обставини є підставами для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» про визнання поруки припиненою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :