Ухвала

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, про неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, укладеним 27 липня 2007 року з публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 350 000 доларів США зі сплатою 13% річних строком до 27 липня 2017 року, й на забезпечення якого між відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та банком було укладено окремі договори поруки.

Посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу прав вимоги, за кредитними договорами, укладеного 08 грудня 2011 року з ПАТ «УкрСиббанк» до товариства перейшло право вимоги й за вказаними договорами, ПАТ «Дельта Банк» просило позов задовольнити та стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту переходу до нього права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк», а відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

Проте повністю з такими висновками судів погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_10_14/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2014_10_14/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2094/ed_2014_10_14/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 27 липня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту № 0, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 350 000 доларів США, строком до 27 липня 2017 року зі сплатою 13% річних.

На забезпечення цього договору між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 того ж дня були укладені договори поруки № № 126885, 126701, 126660, згідно яких відповідачі поручилися перед банком за належне виконання позичальником грошових зобов'язань.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» передає ПАТ «Дельта банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, які зазначені у додатку № 1 (Перелік Прав вимоги за кредитами).

У матеріалах справи міститься досудова вимога від 14 травня 2013 року № 31.4-08/5490/13, направлена на адресу ОСОБА_1, у якій зазначено про наявність простроченої заборгованості станом на 29 квітня 2013 року у розмірі 499 306, 88 доларів США. Аналогічні досудові вимоги від 14 травня 2013 року № 31.4-08/5491/13, № 31.4-08/5492/13, № 31.4-08/5493/13 направлені на адресу поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Крім того, у направлених вимогах було зазначено про укладення 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Зазначені досудові вимоги направлені через поштовий зв'язок, про що свідчить реєстр відправлень від 16 травня 2013 року (а.с. 30-34).

Отже, позивачем не було належним чином повідомлено боржника та поручителів про зміну кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 613 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843685/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Неподання представником банку нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 листопада 2011 року, оригіналу кредитного договору, додатків до кредитного договору, договору поруки, виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги від 08 листопада 2011 року за кредитами між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», а також акта приймання-передачі документації стало підставою для висновку про те, що обставини неподання витребуваних документів викликає сумнів стосовно відступлення прав вимоги за кредитним договором від 27 липня 2007 року.

Разом з тим у матеріалах справи містять копія договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», копія акта прийому - передачі документації за договором купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк», копія витягу з додатка № 1 до договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» та сам додаток № 1, згідно якого до переліку прав вимоги за кредитами, що перейшли за вказаним договором до позивача входить договір кредиту № 0 від 27 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» та укладені з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у забезпечення цього договору договори поруки № № 126885, 126701, 126660.

Вимога суду про надання оригіналів зазначених документів, а у подальшому висновок про наявність сумнівів щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором від 27 липня 2007 року є передчасними, оскільки відповідно до ст. 57 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1819/ed_2015_06_18/pravo1/T041618.html?pravo=1> доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2015_06_18/pravo1/T041618.html?pravo=1> щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу вимог ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2015_06_18/pravo1/T041618.html?pravo=1> є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко