УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії акціонерного товариства «Укрексімбанк» в місті Харкові до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Тімекс» в особі керуючого санацією ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії акціонерного товариства «Укрексімбанк» в місті Харкові (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України) звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 березня 2007 року між банком та ТОВ «Тімекс» укладено генеральну угоду, з усіма змінами та доповненнями, з загальним лімітом заборгованості у розмірі 2 100 000 доларів США строком до 25 березня 2010 року. У рамках цієї генеральної угоди між банком та позичальником укладено кредитний договір від 27 березня 2007 року з усіма змінами та доповненнями до нього, відповідно до умов якого позичальнику відкрито мультивалютну кредитну лінію з лімітом заборгованості в еквіваленті 1 500 000 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту до 25 березня 2010 року; кредитний договір від 06 жовтня 2008 року з усіма змінами та доповненнями до нього, відповідно до умов якого позичальнику відкрито невідновлювану кредитну лінію з лімітом кредитної заборгованості у розмірі 300 тис. доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту до 28 лютого 2010 року.

У забезпечення виконання зобов'язань між банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір від 27 березня 2007 року, згідно якого останній передав в іпотеку банку житловий будинок з прибудовами літ. «Л-1» житловою площею 139,8 кв. м, загальною площею 209,5 кв. м та надвірними будівлями: гараж літ. «М», огорожа № 5-8, замощення - «І», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю 700 830 грн та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, заставною вартістю 262 тис. грн.

У квітні 2014 року банк збільшив позовні вимоги та зазначив, що у зв'язку з невиконанням позичальником ТОВ «Тімекс» зобов'язань станом на 24 березня 2014 року заборгованість за вказаними кредитними договорами збільшилася та становила 2 084 710,16 доларів США, а саме: за кредитним договором від 27 березня 2007 року заборгованість становила 1 783 372,85 доларів США, що еквівалентно 18 184 161 грн 26 коп., яка склалася з простроченої заборгованості за основним боргом у сумі 1 598 912,54 доларів США, що еквівалентно 16 303 311 грн 71 коп., простроченої заборгованості за процентами у сумі 184 460,31 доларів США, що еквівалентно 1 880 849 грн 55 коп. та простроченої заборгованості за комісією у сумі 846 грн 31 коп.; заборгованість за кредитним договором від 06 жовтня 2008 року становила в сумі 301 337,31 доларів США, що еквівалентно 3 072 585 грн 88 коп., яка склалася з простроченої заборгованості за основним боргом в сумі 288 600 доларів США, що еквівалентно 942 709 грн 90 коп., простроченої заборгованості за процентами у сумі 12 737,31 доларів США, що еквівалентно 129 875 грн 98 коп.

Без згоди та повідомлення банку ОСОБА_4 змінив адресу предмету іпотеки з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 та зареєстрував предмет іпотеки на праві власності за іншою фізичною особою - ОСОБА_5, яка є власником заставленого майна.

У зв'язку з цим, позивач просив суд: визнати право іпотеки за банком на житловий будинок з прибудовами в літ. «Л-1» житловою площею 139,8 кв. м., загальною площею 209,5 кв. м. та надвірними будівлями: гараж літ. «М», огорожа № 5-8, замощення - «І» та земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2 (колишня адреса: м. Харків, АДРЕСА_1), які є предметом іпотеки за іпотечним договором від 27 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ДесятниченкоО.В.; в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на вказані вище житловий будинок з прибудовами та надвірними будівлями і земельну ділянку, які є предметом іпотеки за іпотечним договором від 27 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ДесятниченкоО.В., із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки, передбаченого ст. ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку», шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на час проведення таких прилюдних торгів для задоволення кредиторських вимог АТ «Укрексімбанк», яке має вищий пріоритет щодо вказаного нерухомого майна у сумі 2 084 710,16 доларів США, що відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ станом на 24 березня 2014 року становить 21 256 747 грн 14 коп. та 846 грн 31 коп. за комісією.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 липня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове рішення про задоволення позову.

Визнано за ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» право іпотеки на житловий будинок з прибудовами в літ. «Л-1», житловою площею 139,8 кв. м., загальною площею 209,5 кв. м., з надвірними будівлями: гараж літ. «М», огорожа № 5-8. замощення - «І», та земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходяться за адресою: м. Харків, АДРЕСА_2 (колишня адреса: м. Харків, АДРЕСА_1), які є предметом іпотеки за іпотечним договором від 27 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В.

Звернуто стягнення на вказаний житловий будинок з прибудовами та надвірними будівлями і земельну ділянку, які є предметом іпотеки за іпотечним договором від 27 березня 2007 року, із застосуванням способу реалізації, передбаченого ст. ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку», шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на час проведення таких прилюдних торгів для задоволення кредиторських вимог АТ «Укрексімбанк», яке має вищий пріоритет щодо вказаного нерухомого майна у сумі 2 084 710,16дол. США, що відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ станом на 24 березня 2014 року становить - 21 256 747 грн 14 коп. та 846 грн 31 коп. заборгованість за несплаченою комісією.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, особа, яка не брала участі у розгляді справи і яка вважає, що оспорюваним судовим рішенням порушено її права та інтереси, просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що діяльність ТОВ «Тімекс» на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 31 січня 2013 року є припиненою, відповідні дані внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 10 лютого 2013 року, боргові зобов'язання ТОВ «Тімекс» припинені, а тому іпотека, як похідне зобов'язання за договором кредиту, укладеним з ТОВ «Тімекс», також припинилася.

Апеляційний суд з такими висновками не погодився, встановив, що судове рішення про банкрутствоТОВ «Тімекс» скасовано і поновлено провадження про банкрутство підприємства, а тому колегія суддів апеляційного суду дійшла висновків, що зобов'язання ТОВ «Тімекс» за генеральною кредитною угодою, що забезпечені іпотекою майна відповідно до іпотечного договору від 27 березня 2007 року, є чинними і даний позов підлягає задоволенню у зв'язку з його доведеністю та обґрунтованістю.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська