22-ц/775/1259/2015(м)

Головуючий у 1 інстанції Турченко О.В.
Доповідач Лоленко А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Лоленко А.В.,

суддів Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Зливка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполь Донецької області від 26 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Маріуполь-Авто» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Маріуполь-Авто» про стягнення суми вартості квитка на рейс Маріуполь-Одеса у розмірі 260,93 грн. та суми, сплаченої за багаж у розмірі 39 грн., а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 25.05.2015 року в касі приміського автовокзалу «Південний» придбав квиток за посвідченням учасника бойових дій на рейс Маріуполь - Одеса з 50% знижкою та сплатив за нього 260,93 грн., а також оплатив багаж у розмірі 39 грн., в той час як він має право на пільговий проїзд зі 100% знижкою. Вважає, що тим самим відповідачем були порушені його права.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Маріуполь-Авто» про стягнення грошових коштів відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до апеляційного суду Донецької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що судом першої інстанції прийняті до уваги не всі обставини, що мають значення для справи, просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.11.2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Суд вважає можливим справу розглянути у відсутності представника ПАТ «Маріуполь-Авто», повідомленого про розгляд справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання повістки.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що як учасник бойових дій він отримав лист талонів на право одержання проїзних квитків з 50-ти відсотковою знижкою їх вартості, але тільки для залізничного транспорту, в той час як авто перевізники повинні здійснювати перевозки безкоштовно згідно з рішенням їх Асоціації.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , який просив рішення суду скасувати, задовольнити його позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Маріупольським ОМВК Донецької області 29.11.2005 року, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України).

Згідно відповіді Маріупольського об`єднаного міського військового комісаріату за вих.. № 5105 від 07.10.2015 року ОСОБА_1 , 1935 року народження, знаходиться на обліку учасників бойових дій, лист талонів серії ВА № 090202 отримав 23.05.2013 року за посвідченням серії НОМЕР_2 на пільговий проїзд по Україні з правом на одержання проїзних квитків з 50-ти відсотковою знижкою їх вартості на період 2012-2017 роки.

25.05.2015 року ОСОБА_1 у ПрАТ «Маріуполь - Авто» придбав квиток на рейс Маріуполь - Одеса з 50-ти відсотквою знижкою вартістю 260,93 грн., а також оплачений багаж у розмірі 39 грн.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, у вигляді безплатного проїзду один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-відсотковою знижкою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення на його користь з ПрАТ «Маріуполь-Авто» вартості проїзного документа у розмірі 300 грн. є безпідставними.

Також суд обгрунтовано не прийняв до уваги надані позивачем копії квитків, придбаних ним у ПАТ «Одесаавтотранс», перевізник ТОВ «Турист», та іншою особою у ПАТ «Допас», перевізник ТОВ «Фірма Ікарус», оскільки вони не стосуються предмету спору.

Разом з тим, з пояснень позивача та наданих ним квитків вбачається, що позивач в 2015 році неодноразово користувався правом придбання квитків на пільгових умовах. ( в т.ч. і безоплатно а.с. 3).

З наданого позивачем листа талонів серія ВА № 090202 ( а.с. 39) вбачається, що позивачу видані талони на придбання пільгових квитків на залізничний, повітряний та автомобільний транспорт.

Посилання позивача на те, що постановою Асоціації перевізників передбачено бозоплатне придбання квитків автотранспортом не може служити підствою для скасування рішення суду, оскільки відповідач діє на підставі договору № ас-003 від 08 серпня 2011 року про надання послуг автостанцією перевізників ( а.с. 40-43) та вимог закону. Вказаним договором не передбачено, що постанова Асоціації перевізників є обов`язковою для виконання, а згідно зі ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються пільги, зокрема, у вигляді безплатного проїзду один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом, незалежно від наявності залізничного сполучення, або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-відсотковою знижкою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку , що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 50-ти відсоткової вартості квитка та моральної шкоди задоволенню не підлягають як необґрунтовані.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не є підставами для скасування рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.В. Лоленко

Судді С.А. Зайцева

О.М. Пономарьова