Справа № 634/588/15-ц
Провадження № 2/634/207/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2015 року Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Зимовського О.С.,

при секретарі Ковбаса С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до селянського фермерського господарства «Белік», третя особа: Відділ Держземагенства у Сахновщинському районі Харківської області про визнання недійсним договору оренди землі,

встановив:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до СФГ «Белік», третя особа: Відділ Держземагенства у Сахновщинському районі Харківської області про визнання недійсним договору оренди землі у звязку з тим, що позивач є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 10,61 га, кадастровий номер :01:000:0217, розташованої на території Аполлонівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, згідно Державного акту право власності на землю серія ІІ-ХР № 061989, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 177.

Вищевказана земельна ділянка перебуває у оренді СФГ «Белік», згідно договору оренди земельної ділянки від 2011 року без дати укладення, зареєстрованого відділом Держкомзему у Сахновщинському районі Харківської області, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 22.12.2012 року за

№ 00913, укладеного строком на 10 років з СФК «Белік».

У вищевказаному спірному договорі оренди землі відсутня істотна умова про порядок перегляду орендної плати.

Позивач звернулася до відповідача 16.05.2015 року з пропозицією змінити розмір орендної плати, відповідно до п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2014 року № 220 «Про затвердження Типового договору оренди землі», в якому встановлений порядок та підстави перегляду орендної плати, згідно якої запропонувала:

- встановити розмір орендної плати за земельну ділянку на рівні 7 % від нормативної грошової оцінки землі;

- проводити перерахунок обсягів натуральної та відробіткової форм плати за оренду земельної ділянки у грошову, виходячи з фактичної собівартості видів продукції (робіт, послуг), вирощених орендарем та наданих для розрахунку орендодавцеві, яка (фактична собівартість) склалася в орендаря за минулий рік, про що необхідно внести зміни до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого відділом Держкомзему у Сахновщинському районі Харківської області, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 22.12.2012 року за № 00913.

В основу вищезазначеної пропозиції покладені ті обставини, що станом на березень 2015 року збільшився індекс споживчих цін до 157%, а також суттєво збільшилися ціни на продукти та товари народного споживання. Одночасно існує рівень рентабельності з 2013 року по 2014 рік сільськогосподарського виробництва відповідно до даних Державної статистики України.

25.05.2015 року відповідач відмовився від прийняття пропозиції позивача стосовно збільшення розміру орендної плати.

Також у договорі оренди земельної ділянки не визначена ціна сільськогосподарської продукції, якою здійснюється розрахунок між сторонами договору при сплаті орендної плати у натуральній (відробітковій формі), а відповідач в односторонньому поряду встановлює ціну такої продукції.

Тому відсутність визначеної сторонами у договорі вартості продукції, яка надається в якості орендної плати також є слідством відсутності у договорі оренди землі істотної умови про зазначення розміру орендної плати у натуральній (відробітковій формі).

Відсутність у договорі оренди земельної ділянки істотної умови про перегляд розміру орендної плати призвело до порушення прав позивача, у звязку з чим

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним спірного договору.

Відповідач у свою чергу заперечував проти вимог, зазначених позивачем, вказавши, що позивні вимоги є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи. При укладенні договору оренди земельної ділянки сторони досягли всіх існуючих умов, які діяли на час підписання спірного договору, зокрема і щодо розміру та порядку виплати орендної плати. Договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1О та СФГ «Белік» відповідає волевиявленню обох сторін.

Крім того, відповідач в письмових запереченнях направлених до суду зазначив, що відповідно правових позицій викладених Верховним судом України (далі ВС України) в постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-94 цс 13) виходячи з того, що відповідно до статті 15 ЦК України та статті 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у звязку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Також відповідач зазначає, що висновки викладені в постанові ВС України від 04.06.2014 року у справі № 6-55 цс 14 вказують, що Типовий договір оренди землі має рекомендаційний характер і неухильного дотримання типової форми закон не містить і не є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивні вимоги є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи. При укладенні договору оренди земельної ділянки сторони досягли всіх існуючих умов, які діяли на час підписання спірного договору, зокрема і щодо розміру та порядку виплати орендної плати. Договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1О та СФГ «Белік» відповідає волевиявленню обох сторін, відповідач добросовісно виконує всі умови договору, своєчасно та в повному обсязі сплачує орендну плату з урахуванням коефіцієнтів індексації визначених законодавством.

Третя особа представник Відділу Держземагенства у Сахновщинському районі Харківської області в судове засіданні не зявився, про день і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно поданої заяви, позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без участі їх представника.

Суд, заслухавши думку сторін та їх представників, оцінивши докази, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 10,61 га, кадастровий номер :01:000:0217, розташованої на території Аполлонівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, згідно Державного акту право власності на землю серія ІІ-ХР № 061989, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 177 (а.с. 14).

У 2011 році між ОСОБА_1 та СФГ «Белік» укладено договір оренди земельної ділянки без зазначення дати укладення, зареєстрований відділом Держкомзему у Сахновщинському районі Харківської області, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 22.12.2012 року за № 00913 (а.с. 9).

Земельна ділянка була передана в користування СФГ «Белік», згідно акту прийому-передачі земельної ділянки без визначення дати та номеру акту (а.с. 10).

16.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з письмовою пропозицією про зміну розміру орендної плати по договору оренди землі, в якій навела свої обґрунтування з приводу необхідності збільшення орендної плати з 3% до 7% відсотків від нормативної грошової оцінки землі (а.с.17-19).

У відповіді СФГ «Белік» на пропозицію позивача від 25.05.2015 року зазначено, що у відповідності до п. 5 договору оренди, розмір орендної плати складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У 2013 році складав 4%, а у 2014 році 5%, тобто фактично було відмовлено позивачу у зміні розміру орендної плати до 7% (а.с. 20).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

На підставі ст. 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже і оспорюваним (а.с. 95).

Крім цього, статтею 15 вищевказаного Закону передбачено, що істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Як встановлено судом в оспорюваному договорі оренди земельної ділянки не визначено порядок перегляду орендної плати, що є істотною умовою договору оренди землі, яка визначена ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (а.с. 9).

Відповідно до правової позиції ВС України в постанові від 06.02.2012 року (справа № 6-104цс 11) відсутність хоча б однієї із умов, зазначених у ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди, а також для визнання його недійсним.

Крім того, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-94 цс 13) виходячи з того, що відповідно до статті 15 ЦК України та статті 3 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у звязку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також зясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Судом встановлено, що відсутність у договорі оренди землі істотних умов про перегляд розміру орендної плати порушує право позивача вимагати від орендодавця змінити розмір орендної плати у встановленому порядку внаслідок виникнення певних обставин, обумовлених договором, які є підставою для такої зміни, зокрема - перегляду відповідного відсотка від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка не може бути меншою ніж 3% (відсотків) від нормативної грошової оцінки землі та не може перевищувати 12% (відсотків) від нормативної грошової оцінки землі.

Посилання відповідача та його представника, що висновки викладені в постанові ВС України від 04.06.2014 року у справі № 6-55цс 14 вказують, що Типовий договір оренди землі має рекомендаційний характер і неухильного дотримання типової форми закон не містить і не є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» спростовуються самим правовим висновком.

Так ВС України при розгляді справи № 6-55цс 14 дійшов висновку, якщо спірний договір оренди земельної ділянки містить усі істотні умови, передбачені статтею 15 Закону України «Про оренду землі», але не відповідає Типовому договору оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року

№ 220, це не є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про оренду землі».

Також доводи відповідача та його представника стосовно того, що відповідач СФГ «Белік» щорічно здійснював виплату орендної плати за використання земельної ділянки ОСОБА_1 з урахуванням її збільшення при зміні коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки землі, судом не приймаються, оскільки спір заявлено не з приводу, що позивачу виплачувалась орендна плата без урахуванням коефіцієнту індексації, а з приводу відсутності в договорі оренди істотної умови - перегляду відповідного відсотка від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка не може бути меншою ніж 3% (відсотків) від нормативної грошової оцінки землі та не може перевищувати 12% (відсотків) від нормативної грошової оцінки землі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Положенням п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року

№ 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним" передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

За змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину.

За умови визнання договору оренди земельної ділянки недійсною, використання відповідачем земельної ділянки є безпідставним.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правої підстави заволоділа ним. Право власності позивача на земельну ділянку підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку.

Тому позовні вимоги в частині повернення земельної ділянки позивачу підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, то вони не підлягають задоволені, оскільки Відділ Держземагенства у Сахновщинському районі Харківської області притягнутий до участі у справі в якості третьої особи, на яку не може бути покладено судом будь-якого обов'язку. Крім того, відповідно до довідки № 01-20-239 від 09.10.2015 року відділ Держземагенства у Сахновщинському районі Харківської області реорганізовано шляхом приєднання до Відділу Держгеокадастру у Сахновщинському районі Харківської області (а.с. 93).

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 213- 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та селянським фермерським господарством "Белік", зареєстрованого відділом Держкомзему у Сахновщинському районі Харківської області, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 22.12.2012 року за № 00913.

Зобовязати селянське фермерське господарство "Белік" повернути ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 10,61 га, кадастровий

№ :01:000:0217, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Аполлонівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ХР № 061989, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 177.

Стягнути з селянського фермерського господарства "Белік" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволення інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Копія вірна. Суддя