Провадження № 2/638/7498/15
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у цивільній справі

«24 грудня 2015 року Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Лазюк С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного лікаря Комунального закладу охорони здоровя Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації «Обласного Центру медико-соціальної експертизи», третя особа: Департамент охорони здоровя Харківської обласної державної про зобовязання прийняти законні рішення та вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з вищевказаним цивільним позовом до Головного лікаря Комунального закладу охорони здоровя Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації «Обласного Центру медико-соціальної експертизи», третя особа: Департамент охорони здоровя Харківської обласної державної про зобовязання прийняти законні рішення та вчинити певні дії.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї копій документів вбачається, що позичав інвалід 2 групи неодноразово звертався до відповідача - Комунального закладу охорони здоровя Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації «Обласного Центру медико-соціальної експертизи» із заявами про проведення експертизи та зміну діагнозу, однак відповідних дій не було вчинено. В свою чергу, позивач в обґрунтування позову посилається на письмові відповіді відповідача на його імя, якими йому відмовлено в проведенні МСЕК та зміні діагнозу, у звязку з чим він звертається до суду з приводу оскарження відповідних рішень відповідача.

Відповідно до ст.15 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України), яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Положення ч.1 ст.17 КАС України наголошують що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Відповідно до розяснень, які викладені у п.15 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року N8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» у розумінні статті 1 Закону України від 06 жовтня 2005 року №2961-IV "Про реабілітацію інвалідів в Україні" медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статтею 3 Закону України від 21 березня 1991 року №875-ХII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до підпункту 6.13 пункту 6 та абзацу 23 підпункту 8.8. пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоровя України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 467, Міністерство охорони здоров'я відповідно до покладених на нього завдань проводить медико-соціальну експертизу з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності особи та затверджує порядок її проведення.

Медико-соціальну експертизу відповідно до абзацу першого пункту 4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Комісії перебувають у віданні Міністерства охорони здоров'я України і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі; міські, міжрайонні, районні комісії (абзац третій пункту 4 згаданого Положення).

Абзац четвертий пункту 10 цього Положення визначає, що комісія складається з представників Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства соціальної політики України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби Служби безпеки України та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості та, у разі потреби, працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України від 06 жовтня 2005 року №2961-IV "Про реабілітацію інвалідів в Україні" рішення медико-соціальних експертних комісій є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними установами незалежно від типу і форми власності.

Таким чином, рішення медико-соціальних експертних комісій спрямовані на забезпечення реалізації державної політики у сфері реабілітації інвалідів, створення правових, економічних, політичних, соціально-побутових і соціально-психологічних умов для задоволення їхніх потреб у відновленні здоров'я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності, а тому вони мають публічний характер та підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи вищевказані положення чинного законодавства, субєктивний склад осіб, що беруть участь у справі, характер правовідносин, а також вимоги, що ставить позивач, суддя приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити у звязку з тим, що позов не належить розглядати в порядку цивільного судочинства та в даному випадку позивач має право звернутися з позовною заявою до відповідного адміністративного суду, в порядку який передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Керуючись п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного лікаря Комунального закладу охорони здоровя Департаменту охорони здоровя Харківської обласної державної адміністрації «Обласного Центру медико-соціальної експертизи», третя особа: Департамент охорони здоровя Харківської обласної державної про зобовязання прийняти законні рішення та вчинити певні дії.

Розяснити ОСОБА_1 право на звернення з адміністративним позовом до адміністративного суду в порядку, який передбачено Кодексом адміністративного судочинства України (КАС України), з урахування предметної та територіальної підсудності, визначеної ст.ст.18, 19 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали та матеріали позову направити позивачу.

Суддя Дзержинського

районного суду м.Харкова С.В.Лазюк