Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/9343/14-ц головуючий у 1-й інстанції Іжевська Н.Г.
провадження № 22-ц/778/4543/15 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення аліментів на дитину у зв'язку із навчанням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дорослу дитину.

В обґрунтування позову зазначивши, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем і має сина ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом з дитинства. Шлюб між нею та відповідачем розірваний.

У зв'язку з зазначеним, позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі ? частини доходу відповідача на утримання сина ОСОБА_5, який досяг повноліття, але продовжує навчатися в школі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини його доходу, але не довше, ніж досягнення дитиною двадцяти трьох років та витрати на правову допомогу у сумі 500 грн..

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається із матерів справи, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шлюб між якими було розірвано 06.02.1997 року (а.с.3,4) проживає з матір'ю ОСОБА_2. (а.с.5)

Рішенням Шевченківського райсуду міста Запоріжжя від 27.05.2014 р. з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі ? частині заробітку на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 до його повноліття.

Після досягнення повноліття ОСОБА_5 продовжує навчання в Запорізькому навчально-виховному комплексі «Освіта», який надає загальну середню освіту. Термін навчання в школі 111 ступеню три роки, закінчується у червні 2016 року (а.с. 53, 60) Форма навчання вечірня (змінна) очна. Заняття проводяться з 13-00 по 18-00.

За даними управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському районі ОСОБА_5 перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу у розмірі прожиткового мінімуму на непрацездатну особу, як інвалід з дитинства щомісячно у розмірі 949 гривень (а.с.186).

Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином.

Таким чином, обов'язковими умовами для стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання є те, що дитина потребує допомоги та у батьків є можливість надання матеріальної допомоги, якої вони потребують у зв'язку з навчанням.

За роз'ясненнями п. 20 постанови ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку проте, що відповідач за матеріальним станом отримує заробітну плату за вирахуванням аліментів

на малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1034 гривні, та з урахуванням потреб на комунальні послуги, їжу і одяг не має можливості допомагати сину. В той же час заробітна плата позивачки ОСОБА_2 складає 13 996 гр. за 7 місяців, або 2332 гр. в місяць, а також із пояснень позивачки, вона отримувала пенсію за сина 894 гр. , яку буде продовжувати отримувати після огляду сина МСЕК з липня 2015 року, члени її сім'ї - матір отримує пенсію 1241 гр., отже дохід сім'ї позивачки складає 2332 + 1241+ 894 = 4467 гр.

Суд першої інстанції вирахував, що на долю кожного члена сім'ї позивачки приходиться 4467 : 3 = 1495 гр., та оскільки син позивачки отримує дохід більш чим отримує його батько, що надає підстави вважати, що у даному випадку відсутній юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення аліментного зобов'язання , оскільки у відповідача не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина який навчається, а тому і відсутні підстави для стягнення з нього аліментів.

За доводами апеляційної скарги , які є частково обґрунтованими, суд безпідставно зробив свій розрахунок враховуючи доходи бабусі, переклав на матір утримання дитини, та помилково визначив дохід батько.

Як вбачається із довідки про доходи відповідача (а.с.45) суд першої інстанції неправильно порахував доходи відповідача, який за підрахунком суду складає 1378 гривень, а після сплати аліментів 1034 гривні.

Між тим, за довідкою про доходи сума доходу ОСОБА_3 за 6 місяців складає: вересень 2014 року - лютий 2015 року без врахування аліментів 3883,52 гривень+5763,48 гривень = 9647 гривень, а з вирахуваними аліментами доходи складають + 3550,58+1294,51= 14 492,09 гривень (а.с.43).

Аліменти у розмірі 50 % стягувалися у вересні - жовтні 2014 року 1015,30 гривень та 1145,69 гривень відповідно , а у листопаді 2014 року 30,8 % та складали 751,77 гривень, у грудні 2014 року-лютому 2015 року аліменти стягувалися у розмірі 25 % і складали відповідно 637,82 гривні,7557,20 гривень, 537,31 гривень. При цьому у довідці у суму доходу не включені аліменти ( вересень 2014 року доход 1015,30 гривень та 50 % аліменти 1015,30 гривень) (а.с.43)

Отже, середній дохід відповідача складає за 6 місяців без врахування аліментів 9647 гривень / 6 = 1607,84 гривні . (а.с.45).

Проте неправильний розрахунок суду не є підставою для задоволення вимог позивач виходячи із наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки ОСОБА_5 отримує, як інвалід з дитинства, від держави допомогу у розмірі 949 гривень щомісячно (а.с.186), а з 01.09.2015 року відповідно до ст. 7 Закону України «Про держаний бюджет» має отримувати 1074 гривні, що відповідає прожитковому мінімуму на непрацездатну особу, встановленому в Україні, тобто забезпечений державою у розмірі необхідного для проживання непрацездатної особи, інших обставин, крім продовження навчання, передбачених ст. 182 СК України позивачем , ані в позові (а.с.1-2), ані в апеляційній скарзі не наведено, колегія судів вважає, що позивач не довів того (а рішення суду за положеннями ст. 60 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях), що дитина потребує матеріальної допомоги батька, та враховуючи також, що батько ОСОБА_3 утримує неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на якого стягуються аліменти (а.с.27-28) і має середній дохід, який наближений до прожиткового мінімуму, отже підстав відповідно до ч.3 ст. 199 СК України для стягнення з нього аліментів на повнолітнього ОСОБА_5 не має.

Оскільки апеляційна скарга ґрунтується на неправильному розрахунку зробленим судом першої інстанції, що відповідає дійсності, проте, такий не вірний розрахунок не призвів до ухвалення неправильного рішення суду, інших доводів не містить, а тому виходячи із того, що за положеннями ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, колегія судів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді