Справа № 450/2604/14 Головуючий у 1 інстанції: Мкльничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/4311/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання нікчемним заповіту та усунення перешкод у користуванні житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: державний нотаріус Пустомитівської ДНК ОСОБА_6, реєстраційна служба Пустомиітвського РУЮ про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2015 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання нікчемним заповіту та усунення перешкод у користуванні житлом відмовлено, та у зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: державний нотаріус Пустомитівської ДНК ОСОБА_6, реєстраційна служба Пустомиітвського РУЮ про визнання права власності відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.В апеляційній скарзі покликається на неповне з»ясування судом обставин справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд не звернув увагу на те, що як вбачається з матеріалів справи позивачем надано докази реєстрації та проживання в спірному будинку, згідно з довідкою сільської ради від 13.05.2014 року за №129 та довідки від 10.09.2014 року. суд не взяв до уваги пояснення апелянта про виклик та допит заявлених в первісному позові свідків, щодо перешкоджання у користуванні житловим приміщенням.Також суд не надав значення поясненням апелянта, щодо оплати житлово-комунальних послуг, а надані відповідачем документи про оплату укладення угоди про газопостачання не відповідають дійсності. Крім того, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 не видавалося, а отже вона не можу бути власником житлового будинку та чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням ОСОБА_2 Отже винесене судом рішення є результатом упередженого розгляду судом цивільної справи. Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2015 року скасувати в частині відмови у первісному позові та ухвалити нове рішення про задоволення позову усунення перешкод у користуванні житлом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарги в межах оскарження, колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові при усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням з ухваленням нового про відмову в позові.

Відмовляючи у позові повністю, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 набула майна у порядку спадкування після смерті їх матері, а позивач не довела на підставі належних доказів фактів чинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні житлом.

Однак повною мірою погодитись з такими висновками колегія суддів не може з підстав неповноти з»ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є самостійними підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції не враховано, що позивач, будучи належним чином зареєстрованою в житловому будинку №57 по вул.. Білика в с.Скнилів Пустомитівського району Львівської області, зберігає право на користування цим жилим приміщенням. Тобто на підставі реєстрації у позивача набуто житлове право право на користування, яке не пов»язано безпосередньо з майновими правами на житловий будинок.

Судом встановлено, що позивач була зареєстрована та проживала з матір»ю у будинку №57 по вул.Білика в с.Скнилів як член сім»ї, переїхала на тимчасове проживання на орендоване жиле приміщення на вул..В.Великого в м.Львові для забезпечення комфортних умов проживання хворої матері, враховуючи розташування суміжних кімнат, продовжуючи нести витрати на оплату комунальних послуг. Відтак позивач зберегла своє право на користування жилим приміщенням, відповідно до ст. 156 ЖК УРСР і 405 ЦК України, а відповідач, помінявши замки у дверях, чинить їй перешкоди у здійсненні свого житлового права.

Факт чинення перешкод доводиться поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, допитаними апеляційним судом як свідків. Про допит цих свідків позивач заявляла при поданні позовної заяви, однак суд першої інстанції, не допитавши цих свідків, допустив неповноту з»ясування обставин справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Із їх свідчень вбачається, що позивач проживала постійно з матір»ю у спірному житловому будинку, після смерті матері не може потрапити до будинку, оскільки сестра ОСОБА_4 замінила замки на вхідних дверях, хоча у будинку залишились її особисті речі.

Позивач як член сім»ї матері ОСОБА_9 власника будинку на підставі ст.156 ЖК та ч.1ст.405 ЦК як член сім»ї наймача і власника нарівні з ним користується житлом.

Питання реєстрації особи врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Реєстрація місця проживання пов»язується з набуттям житлового права на користування жилим приміщенням, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Крім того, оцінка доказів судом першої інстанції проведена без дотримання вимог ст.212 ЦПК, згідно якої суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок у їх сукупності. Результати оцінки суд,згідно ч.4ст.212 ЦПК, відображає у рішенні суду, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст.213 ЦПК, рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, висновки суду про відсутність перешкод, які чинить позивачу сестра у здійсненні її права користування житлом не ґрунтуються на повно та всебічно з»ясованих обставинах, належних і допустимих доказах, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду в частині відмови у задоволенні первинного позову у частині усунення перешкод у користуванні житлом підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у цій частині.

Оскільки судом встановлено, що перешкоди у здійсненні житлових прав полягають у заміні замків та відсутності ключів у позивача, способом усунення таких перешкод буде передача ключів позивачу.

Після оформлення права власності на будинок відповідач вправі врегулювати відносини з позивачем шляхом угоди про умови, порядок і строк користування її власності.

Рішення в частині відмови в задоволенні позову про визнання заповіту нікчемним слід залишити без змін, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, відсутність ознак нікчемності правочину, що свідчить про необґрунтованість вимог.

Без змін також залишається рішення у не оскаржуваній частині про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.1 ст.309, ч.2ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2015 року скасувати в частині відмови у первинному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом.

У цій частині ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням по вул. Я.Білика, 57 в с. Скнилів Пустомитівського району Львівської області.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржене протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_10