У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Українського державного конструкторсько-технологічного інституту транспорту АПК про стягнення заборгованості з заробітної плати та відшкодування інфляційних втрат, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 01 вересня 2006 року його переведено на посаду головного механіка Українського державного конструкторсько-технологічного інституту транспорту АПК (далі - УДКТІ Агротранс). Наказом від 12 вересня 2012 року № 30-к позивача звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності працівників.

Вказував, що відповідач не виплатив йому заробітну плату за період з 2010 по 2012 роки, а саме: за 2010 рік - 18 454 грн 32 коп., за 2011 рік -

23 575 грн 22 коп., за 2012 рік - 18 841 грн., неодноразові звернення до керівництва відповідача результату не дали, тому просив стягнути з відповідача нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 60 870 грн 54 коп. та інфляційні втрати у розмірі 23 599 грн 37 коп.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з УДКТІ Агротранс на користь ОСОБА_4 заборгованість з виплати заробітної платі у розмірі 84 469 грн 91 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 липня 2014 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що згідно з записами у трудовій книжці 01 вересня 2006 року ОСОБА_4 переведено на посаду головного механіка УДКТІ Агротранс.

Наказом від 12 вересня 2012 року № 30-к ОСОБА_4 звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності працівників (а. с. 19, зворот).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести із ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 даного Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати та відшкодування інфляційних втрат, на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_4 надав власноручно складену та підписану ним довідку про нараховану та невиплачену йому заробітну плату, відповідно до якої заборгованість з заробітної плати за 2010−2012 роки склала 60 870 грн 54 коп. Із даної довідки позивача вбачається, що заробітна плата нараховувалась, виходячи із повного робочого тижня (а. с. 3−4).

Разом з тим, згідно з довідкою від 24 грудня 2014 року № 132, наданою апеляційному суду представником відповідача заборгованість з заробітної плати УДКТІ Агротранс перед ОСОБА_4 згідно з даними бухгалтерського обліку на час звільнення була відсутня (а. с. 191).

Крім того, заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 березня 2014 року стягнуто з УДКТІ Агротранс на користь ОСОБА_5 невиплачену заробітну плату у розмірі 158 380 грн 04 коп. Проте рішенням апеляційним судом Івано-Франківської області від 15 жовтня 2014 року в частині стягнення заробітної плати вказане рішення було змінено та стягнуто з УДКТІ Агротранс на користь ОСОБА_5 11 098 грн 23 коп. невиплаченої заробітної плати − суму заборгованості заробітної плати, що була визнана відповідачем (а. с. 134−137).

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 жовтня 2014 року встановлено, що наказами від 02 листопада 2009 року № 15, від 01 листопада 2010 року № 011 та від 02 листопада 2011 року № у 2010, 2011 та 2012 роках в УДКТІ Агротранс змінено істотні умови праці і встановлено для працівників інституту неповний робочий тиждень і місяць з режимом роботи один день в тиждень − понеділок.

Відповідно до акта від 11 жовтня 2012 року № 358 Управління пенсійного фонду в м. Івано-Франківську за період з 01 січня 2011 року по 30 квітня 2012 року працівникам УДКТІ Агротранс було виплачено 200 849 грн 56 коп. заробітної плати без пропорційної сплати єдиного внеску у розмірі 74 113 грн 38 коп., за період з 27 жовтня по 31 грудня 2010 року - 18 466 грн 08 коп. заробітної плати, з якої необхідно було сплатити 6 130 грн 74 коп. страхових внесків (а. с. 166−175).

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду, що належних та допустимих доказів на підтвердження факту невиплати відповідачем позивачу заробітної плати не надано, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Горелкіна Н.А., Євграфова Є.П.