Ухвала

Іменем України

17 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,

Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за затримку виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 01 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 23 липня 2001 року по 28 листопада 2014 року працювала у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області.

Посилаючись на те, що остаточного розрахунку із заробітної плати з нею не проведено, оскільки їй не була виплачена грошова допомога у розмірі 10 місячних посадових окладів, передбачена п. 6.5 Положення про умови оплати та стимулювання працівників виконавчої дирекції Фонду після її звільнення на підставі ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію, позивачка, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 20 270 грн. 10 коп., компенсацію за час затримки розрахунку у розмірі 881 грн. 72 коп., середню заробітну плату за час затримки належних сум з дати звільнення по дату ухвалення рішення по справі із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 225 грн. 49 коп. за кожний день затримки, моральну шкоду у розмірі 15 тис. грн.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь ОСОБА_2 20 270 грн. 10 коп. заборгованості із заробітної плати. У стягненні вихідної допомоги відмовлено за відсутності даних про розмір такої допомоги та відповідного розрахунку. У задоволенні позовних вимог стосовно стягнення середнього заробітку за невиплату заборгованості із заробітної плати та інших пов'язаних з цим виплат та моральної шкоди відмовлено з причин пред'явлення позову до неналежного відповідача у справі та за відсутності безпосередньої вини відповідача в затримці розрахунку. Розподілено судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 01 липня 2015 року рішення районного суду змінено в частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області заборгованості по заробітній платі в сумі 20 270 грн. 10 коп. та стягнення судового збору. У задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовлено за необґрунтованістю. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Частково скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову (з урахуванням того, що в іншій частині позову відмовлено судом першої інстанції), апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивачка уклала трудовий договір із відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області звідки і звільнилася.

У той же час ОСОБА_2 позовні вимоги висунула до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області у м. Сєверодонецьку. При цьому роботодавцем, який може нести відповідальність у разі порушення трудових прав позивачки є відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області. Останнє є самостійною юридичною особою, має печатку, самостійний кошторис, рахунок у банку, тощо.

Зазначене відповідає ст. 8 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Положенню про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганської області, затвердженому наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21 березня 2011 року, Положенню про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області, затвердженому наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганської області від 17 лютого 2011 року.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року (у нескасованій апеляційним судом частині) та рішення апеляційного суду Луганської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

І.М. Фаловська