Справа № 740/3607/14 Провадження № 22-ц/795/289/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Олійник В. П. Доповідач - Литвиненко І. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛитвиненко І.В.
суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
при секретарі:Нечасному О.Л.
за участю:представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 26 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на нерухоме майно та будівельні матеріали,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», ОСОБА_10, законним представником якої є ОСОБА_5,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд неправильно визначився з дією ст.74 СК України в часі і не взяв до уваги беззаперечних доказів проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_11 однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_11 з 26.06.1996 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

20.08.2004 року ОСОБА_11 отримав дозвіл на будівництво нежитлової будівлі "магазину-кафетерію" в АДРЕСА_1, загальною площею 116,7 кв. м, і 27.07.2006 року ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.08.2006 року став власником цієї будівлі, яка була закінчена будівництвом та прийнята в експлуатацію рішенням виконкому Ніжинської міської ради № 365 від 13 липня 2006 року.

До вказаного приміщення у 2006 році самочинно була добудована мансарда "Мс" та прибудова "А1", загальною площею 253 кв.м, які мають бетонний фундамент, об'ємом 18 куб.м; стіни з піноблоку, об'ємом 53,7 куб.м; металеву вагонку, площею 32 кв.м; цементно-пісчану підлогу, розміром 4,6 куб.м; керамічну плитку, розміром 93 кв.м; дерев'яні перекриття об'ємом 5 куб.м, мін.вату, вагою 32 кв.м; дерев'яну покрівлю об'ємом 7,1 куб.м; шифер 105 шт.)

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 29.12.2009 року, яке набрало законної сили 18.01.2010 року, розірваний шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 23.05.2011 року встановлено, що ОСОБА_11 є батьком ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 вважає, що є факт проживання її з ОСОБА_11 в період з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а тому вона як дружина має право на ? частину нежитлової будівлі «магазину-кафетерію» загальною площею 116,7 кв.м за адресою АДРЕСА_1 та на ? частину будівельних матеріалів та обладнання використаних для будівництва у цьому приміщенні мансарди «Мс» та прибудови «А1» загальною площею 253 кв.м.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що є недоведеним факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_11 з жовтня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому відсутні підстави для визнання спірного майна їх спільним сумісним майном.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи та положенням чинного законодавства.

Дійсно, редакція ст.74 СК України, до внесення змін Законом України № 524-V від 22.12.2006 року, не мала вказівки на те, що спільним майном чоловіка та жінки може бути майно яке вони набули не тільки під час спільного проживання без реєстрації шлюбу, але й при відсутності перебування в іншому шлюбі.

Проте, аналіз правових норм дає підстави вважати, що доповнення вказаної норми словами «або в будь-якому іншому шлюбі» не змінило правової суті ст.74 СК України.

Частиною 2 ст.21 СК України визначено, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя, які врегульовані гл.гл.6-9 СК України і, зокрема, ст.60 СК України, згідно до якої тільки наявність шлюбу дає право кожному з подружжя на частку в спільній сумісній власності без доведення факту спільного проживання.

Таким чином, проживання однією сім'єю без шлюбу чоловіка та жінки, які мають шлюб з іншою особою, не припиняє їхні майнові права та обов'язки в зареєстрованому шлюбі. Чинне законодавство не передбачає можливості мати одному чоловіку або жінці дві сім'ї, в яких вони спільно проживають з іншими особами і пов'язані з ними спільним побутом. А тому, при визначенні питання про спільність майнових прав, беруться до уваги відносини, які визначені на законодавчому рівні, тобто відносини в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, судом визнаються лише факти, які мають юридичне значення.

Зважаючи на наведене, посилання в апеляційній скарзі на спільне проживання підтверджене свідками та зафіксоване в судових рішеннях ОСОБА_11 та ОСОБА_5 в період перебування ОСОБА_11 в шлюбі з ОСОБА_7, не дає правових підстав для виникнення у ОСОБА_5 права сумісної власності на майно, зареєстроване на ОСОБА_11

Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як на підставу свого позову про визнання її права на сумісне майно, ОСОБА_5 посилалась на факт спільного проживання її з ОСОБА_11 однією сім'єю без шлюбу. Через відсутність правових підстав для визнання факту спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_11 однією сім'єю без шлюбу, відсутні правові підстави і для визнання за ОСОБА_5 права на спільну сумісну власність заявленого майна, про що мотивовано зазначено в рішенні суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 26 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: