Справа № 161/7009/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/1555/15 Категорія: 48 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Завидовської-Марчук О.Г., Федонюк С.Ю.,

при секретарі Лимарю Р.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 вересня 2015 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, зменшити розмір аліментів та стягувати на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 10 відсотків від усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідно віку до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав з підстав в ній зазначених.

Представник відповідача заперечила апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не надав доказів про зміну його матеріального стану та погіршення стану здоров'я, в зв'язку з чим не має змоги сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду від 8 травня 2012 року.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 8 травня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 13 вересня 2012 року, постановлено зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 7 листопада 2007 року в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 20 відсотків до 15 відсотків усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 8 травня 2012 року до повноліття дитини (а.с. 17, 19).

22 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 2), від якого подружжя має дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3) та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4).

Як вбачається з довідки від 12 травня 2015 року № 34-180-04/152 ОСОБА_1 працює провідним менеджером з валютного контролю відділу контролю кредитних ризиків (м. Луцьк) управління контролю кредитних ризиків Львівської ОД групи регіонального ризик-менеджменту АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно наданих позивачем довідок про заробіток загальна сума його доходу за період з січня 2013 року по грудень 2013 року за винятком аліментів становила 89169,28 грн., з січня 2014 року по грудень 2014 року - 79226,91 грн., з січня 2015 року по серпень 2015 року - 47559,44 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Всупереч вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України ОСОБА_1 не надав доказів погіршення свого матеріального стану та стану здоров'я після ухвалення судом рішення про зменшення розміру аліментів з 20 відсотків до 15 відсотків усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, тому підстав для подальшого зменшення їх розміру немає.

Судом першої інстанції при постановленні рішення враховано те, що на утриманні позивача знаходиться двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, а також правильно не взято до уваги доводи про погіршення стану здоров'я, оскільки позивач хворів і раніше.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що у позивача змінився його матеріальний та сімейний стан у зв'язку з народженням дитини, оскільки батьки повинні брати участь в утриманні усіх своїх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, висновки суду першої інстанції зроблені внаслідок повного, всебічного і об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, належної правової оцінки зібраних у справі доказів, з огляду на те, що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим - підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 вересня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді