АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-1522/07 Головуючий І інстанції Невядомський Д.В.
Справа № 619/2309/15-ц Головуючий І інстанції Остропілець Є.Р.
Провадження: 22-ц/790/4404/15 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участю секретаря Міхелєвої Я.С.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2007 року, на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 червня 2015 року, на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 10 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Малоданилівської селищної ради, ОСОБА_1 за участю третьої особи на боці відповідачів ОСОБА_3 державної нотаріальної контори Харківської області про визнання рішення виконкому про право власності недійсним, про визнання свідоцтв про право власності на спадщину недійсним, про визнання права власності на 1/2 частину жилого будинку, -

встановила:

У липні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що її батько ОСОБА_4 по причині важких житлових та побутових умов проживання їхньої великої родини, звернувся до колгоспу імені Сталіна за наданням земельної ділянки у 1961 році. Така ділянка під забудову 0,07 га була виділена для їхньої сім'ї згідно рішення зборів членів голгоспу 15.06.1961 року. Земельна ділянка офіційно була оформлена на її рідного брата ОСОБА_5, тому, що він був членом колгоспу. Адреса ділянки с. Мала Данилівка, вул. 1-го Травня 22. За цією адресою позивачка почала постійно проживати з 1962 року разом з чоловіком та сім'єю. Цей дім фактично будувала вона із своїм чоловіком ОСОБА_6, матеріальні витрати на будівництво в основному несла вона та частково чоловік. Дім зводився повільно та поетапно, і їм доводилося жити у сараї та флігелі. Будівництво тривало багато років, бо не хватало грошей. Це підтверджується: випискою з протоколу колгоспного зібрання; довідкою сільради від 06.06.1964 року що позивачка є новозабудовником; актом обстеження будинку від 15.05.1998 року; рахунками на імя позивачки, квитанціями, чеками про придбання позивачкою будівельних матеріалів (цегла, дошки, пиломатеріали, металопродукція); технічним паспортом будинку від 17.06.1997 року, де позивачка вказана як співвласниця спірного будинку.

Рідний брат позивачки - ОСОБА_5, на якого було офіційно оформлено земельну ділянку, помер 16.04.1998 року. Після його смерті оформленням документів на будинок зайнялася його дочка - племінниця ОСОБА_1 Вона весь будинок оформила на себе. Виконавчий комітет Малоданилівської селищної ради 14.04.1999 року виніс рішення №65, згідно якого: вирішив дозволити оформити право особистої власності на спірний будинок в цілому на ОСОБА_5, а також видати свідоцтво про право власності на спірний будинок на ім'я ОСОБА_5 Позивачка вважає це рішення помилковим та невірним, бо воно було прийняте без урахування її майнових прав як забудовника та фактичного співвласника спірного будинку. На підставі рішення виконкому ОСОБА_1 14.05.1999 року у ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний будинок на себе в цілому. Позивачка вважає це свідоцтво не вірним. Вона проживає на своїй половині, а відповідачка на своїй. Головна заслуга у важкому будівництві спірного будинку належить позивачці і її померлому чоловікові ОСОБА_6, тому вважає, що половина будинку, де вона прожила все життя, повинна бути оформлена на неї.

Своєчасно розібратися в ситуації, звернутися до суду за захистом своїх прав, позивачка не змогла по наступним причинам. Вона є малозабезпеченою пенсіонеркою, не має юридичних знань, в неї дуже погане здоров'я і вона страждає від багатьох хронічних захворювань. З 1995 року вона безстроково визнана інвалідом 2 групи, живе одна, потребує матеріальної допомоги на придбання ліків та продуктів харчування, але ніякої допомоги ні від кого не одержує. Це підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов позивачки від 16.08.2004 року, медичною та іншою документацією. У неї було дуже важке життя, багато сімейних проблем, бо вона, незважаючи на своє слабке здоров'я та постійну нехватку грошей, лікувала та доглядала усіх родичів, що жили з нею у спірному будинку. Вона сама теж постійно хворіє. 18.03.1995 року після тривалої хвороби від раку помер її чоловік ОСОБА_6, якого вона доглядала. 15.03.1997 року помер батько ОСОБА_4, з яким вона жила та доглядала.

16.04.1997 року помер її брат ОСОБА_5. 25.07.2002 року, після тривалої важкої хвороби помер її син ОСОБА_7, якого вона доглядала. 21.07.2002 року помер її брат, важкохворий чорнобилець ОСОБА_8, якого вона доглядала. Це підтверджується довідками про проживання та свідоцтвами про смерть.

За вищевказаними поважними причинами позивачка не змогла вірно та своєчасно оформити свої права на половину спірного сімейного будинку.

Просила поновити пропущений нею строк на подачу позовної заяви; визнати недійсним рішення виконкому Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про дозвіл на оформлення права власності на жилий будинок №22 по вул. 1 травня в с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області в цілому на імя ОСОБА_5; визнати недійсним свідоцтва про право власності на жилий будинок №22 по вул. 1 травня в с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, видане на імя ОСОБА_5 згідно п.2 рішення №65 від 14.04.1999 року виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради; визнати недійсним свідоцтва від 14.05.1999 року про право на спадщину, що складається з жилого будинку та надвірних будівель, розташованих за адресою: Харківська область Дєргачівський район с. Мала Данилівка вул. 1 травня, 22 за законом після смерті батька ОСОБА_5, видане ОСОБА_1 ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою; визнати права власності на жилий будинок №22 по вул. 1 травня в с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області по 4 частині за кожною за ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2007 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено пропущений ОСОБА_2 строк позовної давності. Визнано рішення № 65 виконкому Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про дозвіл на оформлення права власності на жилий будинок № 22 по вул. 1 травня в с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області в цілому на імя ОСОБА_5 недійсним в 1/2 частині. Визнано свідоцтво від 14.05.1999 року про право власності на жилий будинок № 22 по вул. 1 травня в с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, видане на імя ОСОБА_5 згідно п. 2 рішення № 65 від 14.04.1999 року виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради - недійсним в 1/2 частині. Визнано свідоцтво від 14.05.1999 року про право на спадщину, що складається з жилого будинку та надвірних будівель, розташованих за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Мала Данилівка вул. 1 травня, 22 за законом після смерті батька ОСОБА_5, видане ОСОБА_1 ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою недійсним в 1/2 частині. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину жилого будинку та надвірних будівель, розташованих за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Мала Данилівка вул. 1 травня, 22. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 червня 2015 року внесено виправлення описок у рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2007 року.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10 липня 2015 року внесено виправлення описок у рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2007 року.

Не погоджуючись з рішенням та ухвалами суду, ОСОБА_1 подала апеляційні скарги, в яких просила скасувати рішення та ухвали суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись напорушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що позивач не надав належних доказів того, що між нею та забудовником ОСОБА_5 була укладена угода про спільне будівництво житлового будинку, або про спільне проживання з забудовником однією сім'єю під час будівництва.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що ділянка під забудову 0,07 га за адресою: Харківська область Дергачівський район с. М. Данилівка вул. 1-го Травня, 22 була виділена для сім'ї ОСОБА_4 згідно рішення зборів членів колгоспу 15.06.1961 року. Земельна ділянка була оформлена на ОСОБА_5, який був членом колгоспу. Матеріальні витрати на будівництво несла позивачка ОСОБА_2, що підтверджується випискою з протоколу колгоспного зібрання; довідкою сільради від 06.06.1964 року що позивачка є новозабудовником; актом обстеження будинку від 15.05.1998 року; рахунками на імя позивачки, квитанціями, чеками про придбання позивачкою будівельних матеріалів; технічним паспортом будинку від 17.06.1997 року, де позивачка вказана як співвласниця спірного будинку.

Вищевказані факти також знайшли своє підтвердження у показаннях свідків, допитаних у судовому засіданні.

ОСОБА_5 - брат позивачки і батько відповідачки, на якого було офіційно оформлено земельну ділянку, помер 16.04.1998 року. Після його смерті ОСОБА_1 весь будинок оформила на себе. Виконавчий комітет Малоданилівської селищної ради 14.04.1999 року виніс рішення №65, згідно якого вирішив дозволити оформити право особистої власності на спірний будинок в цілому на ОСОБА_5, а також видати свідоцтво про право власності на спірний будинок на ім'я ОСОБА_5 Таке свідоцтво було видане виконкомом Малоданилівської селищної ради 14.04.1999 року на ім»я ОСОБА_5 На підставі рішення виконкому ОСОБА_1 і свідоцтва на право власності, виданого Малоданилівською селищною радою, 14.05.1999 року у ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на весь будинок. Судом встановлено, що позивачка проживає на своїй половині, а відповідачка на своїй.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка пропустила строк позовної давності із поважних причин, оскільки дізналася про порушення її права власності протягом 2006-2007 років, внаслідок чого суд вважав за необхідне поновити пропущену позивачкою ОСОБА_2 позовну давність.

Суд вважав, що рішення №65 виконкому Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про дозвіл на оформлення права власності на жилий будинок з надвірними будівлями №22 по вул. 1 травня в с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області в цілому на імя ОСОБА_5 має бути визнаним недійсним тільки в 1/2 частині, оскільки ОСОБА_5 дійсно мав право на отримання права власності 1/2 частину спірного будинку. Так само, суд вважав за необхідне визнати недійсним в 1/2 частині свідоцтво від 14.05.1999 року про право на спадщину, що складається з жилого будинку та надвірних будівель, розташованих за адресою: Харківська область Дєргачівський район с. Мала Данилівка вул. 1 травня,22 за законом після смерті батька ОСОБА_5, видане ОСОБА_1 ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, оскільки ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею 1 черги після смерті батька ОСОБА_5, який мав право на 1/2 частину спірного будинку.

Проте погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки вони суперечать матеріалам справи та наданим сторонами доказам. Так, за життя батька відповідачки, на імя якого і була видана земельна ділянка і було видано свідоцтво на право власності, протягом більше 30 років позивач не ставила питання про визнання за нею права власності як за забудовником на 1/2 частину спірного будинку.

Посилання позивача на те, що вона з 1962 р. постійно мешкає у спірному будинку спростовуються посвідченнями посвідченнями Ленінського управління Пенсійного фонду України в м. Харкові; посвідченням ветерана праці, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Ленінської районної ради м. Харкова /а.с. 34, 35/.

Ці документи підтверджують, що частину часу позивач проживала у м. Харкові, а не спірному будинку. Письмових доказів до того, що власник будинку був згоден на визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного будинку суду не надано.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2007 року, ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12 червня 2015 року, ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 10 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді