Справа № 544/2386/14-ц
№ пров. 2/544/377/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Сімонової С.Г.

за участі секретаря Пірогова В.Г.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Леніна, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та присадибної ділянки удаваним правочином, визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та присадибної земельної ділянки таким, що укладений, як договір купівлі - продажу,

у с т а н о в и в:

18 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та присадибної земельної ділянки удаваним правочином, визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами та присадибної земельної ділянки таким, що укладений як договір купівлі-продажу

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10.01.1998 до 23.12.2013 перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У жовтні 2004 року ними за спільні кошти було придбано недобудований житловий будинок з господарськими будівлями та присадибна земельна ділянка на пр. Київському, 8 м. Пирятина Полтавської області. Оформленням усіх документів займався відповідач ОСОБА_3, так як позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною. У листопаді 2014 року позивач під час розгляду цивільної справи про поділ спільно набутого за час їх шлюбу майна, дізналася, що спірний будинок оформлено за договором дарування з продавцем ОСОБА_5, а не за договором купівлі-продажу.

За таких обставин позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати договір дарування вищезазначеного будинку із господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки удаваним та визнання його договором купівлі - продажу.

26 січня 2015 року позивач ОСОБА_1 надала суду уточнену та доповнену позовну заяву, у якій прохала поновити їй строк позовної давності, визнати договір дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами і присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, пров. Київський, 8, укладений 18.10.2004 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6, реєстровий № 2831, - удаваним правочином, визнати договір дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами і присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, пров. Київський, 8, укладений 18.10.2004 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6, реєстровий № 2831, - договором купівлі-продажу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами і присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, пров. Київський, 8, укладений 18.10.2004 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, повязані із розглядом даної справи.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

25 листопада 2015 року до суду надійшло клопотання відповідача, у якому він вказує про попущення позовної давності позивачем при подачі даної позовної про визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та присадибної ділянки удаваним правочином, визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та присадибної земельної ділянки таким, що укладений, як договір купівлі продажу. Тому, за таких обставин просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник у судовому засіданні позов не визнали, та просили відмовити у його задоволенні у звязку із пропущенням позивачем позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 згідно копії актового запису про смерть від 07 липня 2015 року помер 03 липня 2015 року (а.с. 158).

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У силу ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 214 ЦПК України при розгляді справи суд має встановити всі обставини справи, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, що мають значення, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження з огляду на норми матеріального права, якими регулюються конкретні правовідносини сторін, що виникли у конкретній справі.

Як передбачено ст. 256 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно приписів ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ст. 261 ЦПК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

З 10 січня 1998 року до 23 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтва про одруження та рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2013 року про розірвання шлюбу (а.с. 5).

18 жовтня 2004 року ними за спільні кошти 8500 доларів США (еквівалент 45 000 грн на той час) було придбано житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами та присадибна земельна ділянка, що розташовані за адресою по пр. Київському, 8 м. Пирятина Полтавської області, при цьому замість договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6, реєстровий № 2831, (а.с. 9).

Указана обставина визнана сторонами, і відповідно до приписів частини 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Тому суд приходить до висновку, що дійсно договір дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами і присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, пров. Київський, 8, укладений 18.10.2004 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6, реєстровий № 2831, є удаваним правочином, у дійсності між вказаними вище особами був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами і присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, пров. Київський, 8.

У судовому засіданні допитана в якості свідка позивач ОСОБА_1 пояснила суду, що про те, що замість договору купівлі-продажу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами і присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, пров. Київський, 8, був укладений 18.10.2004 договір дарування вона дізналась лише у листопаді 2014 року при ознайомленні суді з матеріалами цивільної справи за її позовом до ОСОБА_3 щодо розділу спільно набутого за час шлюбу майна подружжя.

Проте, суд не може прийняти до уваги такі показання в якості доказу, оскільки вони спростовуються доказами в справі.

Так, відповідач ОСОБА_3В та його представник у судовому засіданні пояснили, що 18 жовтня 2004 року при укладенні оспорюваного договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами і присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Пирятин, пров. Київський, 8, у нотаріальній конторі були присутні як сторони угоди так і дружина ОСОБА_5 та позивач.

При цьому нотаріус пояснювала як дружині ОСОБА_5 так і позивачу наслідки укладення договору дарування.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 приватний нотаріус Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області пояснила, що при вчиненні будь-яких угод вона обовязково розяснює всім присутнім особам правові наслідки угод, оскільки ОСОБА_3 на час посвідчення договору дарування був одружений, вона викликала в нотконтору і його дружину та розяснювала їй наслідки такої угоди, письмова заява дружини обдарованого не вимагалась, тому вона в нотаріальній справі щодо дарування відсутня, наявна лише письмова заява дружини дарувальника ОСОБА_5 про згоду на укладення договору дарування.

У заяві на адресу суду від 02.02.2015 відповідач ОСОБА_5 підтвердив, що при укладенні договору дарування у нотаріуса були присутні крім нього та ОСОБА_3 його дружина та дружина ОСОБА_3 Нотаріус дружинам пояснила, що укладається саме договір дарування (а.с. 58).

Заяву від імені ОСОБА_5 (а.с.59), у якій вказується що він визнає позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, суд не приймає до уваги, оскільки невідомо коли та ким був виготовлений текст цієї заяви та ким підписаний.

Сама позивач ОСОБА_1 у своїх показаннях у судовому засіданні підтвердила, що приїздила в нотаріальну контору в день укладення угоди по придбанню житлового будинку з відповідачем, у нотаріуса також знаходився і ОСОБА_5 та його дружина, проте навіщо вона приїздила до нотаріуса в момент укладення угоди пояснила, що не знає.

До показань позивача в частині незнання мети її знаходження в кабінеті нотаріуса при укладенні угоди між її колишнім чоловіком та ОСОБА_5 18 жовтня 2004 суд ставиться критично та не приймає їх до уваги, оскільки вони є суперечливими та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_6, поясненнями відповідача ОСОБА_3 та іншими доказами

Позивач суду не змогла пояснити чому не знала про мету свого прибуття до нотаріальної контори 18.10.2004. Спочатку пояснювала ці обставини тим, що у нотаріуса було багато людей, на уточнююче запитання пояснила, що багато людей було в коридорі нотконтори, а все ж в кабінеті нотаріуса, де укладалась угода, сторонніх людей не було та почала називати іншу причину незнання мети свого находження в нотаріуса.

Виходячи з вимог позовної заяви (а.с. 53-54) позивач сама усвідомлює, що нею пропущений строк позовної давності, оскільки однією з вимог є поновлення строку позовної давності.

Аналіз викладених доказів дає можливість суду зробити висновок, що саме 18 жовтня 2004 року позивач ОСОБА_1 могла довідатись про порушення свого права, що відповідає положенням ч. 1 ст. 261 ЦПК України щодо початку перебігу позовної давності: коли особа довідалась або могла довідатись.

До суду з позовною заявою про визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та присадибної ділянки удаваним правочином, визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та присадибної земельної ділянки таким, що укладений, як договір купівлі продажу ОСОБА_1 звернулася до суду 18.11.2014, тобто, після спливу позовної давності (а.с. 2).

Поважних причин пропуску строку позовної давності суд не знаходить і самим позивачем вони не наводяться.

За таких обставин, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, але поданий з порушенням строків позовної давності, тому ухвалює рішення про відмову у позові.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 257, 261 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поновлення ОСОБА_1 строку позовної давності, визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою Полтавська область, місто Пирятин, пров. Київський, 8, укладений 18.10.2004 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6, реєстровий № 2831 удаваним, визнання договору дарування житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою Полтавська область, місто Пирятин, пров. Київський, 8, укладений 18.10.2004 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6, реєстровий № 2831 таким, що укладений, як договір купівлі продажу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами та присадибної земельної ділянки, що розташовані за адресою Полтавська область, місто Пирятин, пров. Київський, 8, укладений 18.10.2004 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, та стягнення судових витрат відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Повне рішення суду виготовлено 23 грудня 2015 року.

Головуючий: