РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі : головуючого : судді - Канівця Л.Ф.,

за участю секретаря Ковальчук О.З.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Володимир - Волинської міської ради , ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом , посилаючись на те , що вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 , який був зареєстрований 14 липня 1952 року в сільській раді с. Могильно , бувший Оваднівський район , Волинської області . Спільним подружнім життям прожили лише 6 місяців .

З січня 1953 року сторони припинили подружні стосунки , взаємних шлюбних права та обовязків не мають , сімейних відносин не підтримують уже 60 років . Вона не знає де перебуває відповідач . З даного часу за місцем реєстрації не проживає .

На підставі договору за № 117 від 18 листопада 1966 року укладеного між позивачем ОСОБА_2 та відділом комунального майна Володимир - Волинського виконкому їй було надано у безстрокове користування земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку .

Відповідно до даного договору у 1966 році БТІ їй видало будівельний паспорт на земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку .

05 липня 1973 року на підставі рішення Володимир - Волинського виконкому було складено акт приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку .

08 лютого 1974 року позивачу ОСОБА_2 було видано реєстраційне посвідчення , відповідно до якого , їй належить на праві особистої власності житловий будинок № 5 по вулиці Чорновола в м. Володимирі - Волинську Волинської області .

Будівництво вищевказаного індивідуального житлового будинку здійснювалось особисто позивачем і за власні кошти в 1955-1966 роках, оскільки її чоловіка за місцем реєстрації не було , оскільки виїхав проживати до іншого населеного пункту .

Вона являється індивідуальним забудовником житлового будинку , їй виділено земельну ділянку на забудову , видано будівельний паспорт для будівництва по вул.. Черняхівського № 5 , яка згодом перейменована на вулицю ОСОБА_6 . Відповідач не може бути учасником спільної сумісної власності на вказане майно , оскільки житловий будинок набутий лише нею , позивачем . Відповідач трудової участі , а також коштами у будівництві будинку не приймав .

22 грудня 1995 року було винесено рішення Володимир - Волинської міської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки , площею 822 м .кв. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд . Відповідно до якого, 04 січня 1996 року міською радою їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю .

Позивачем за власні кошти у 1987 році був виготовлений проект газифікації будинку та проведено його газифікацію .

Однак , на даний час право власності на вищевказаний будинок зареєстровано за час перебування сторін в шлюбі, тому позивач, як єдиний власник, не може вільно розпорядитись на свій розсуд спірним будинком. Крім того, вказує, що її чоловік , з яким не проживає однією сімєю більше 60 років ніколи не вважав даний будинок спільним майном подружжя . Протягом вказаного часу не предявляв на нього свої вимоги .

Просить визнати її особистою приватною власністю нерухоме майно - житловий будинок по вулиці М.Леонтовича № 5 в м. Володимирі - Волинську .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання майна особистою приватною власністю позивача підтримали з підстав наведених у позові, пославшись на наведені обставини та обставини зазначені в позовній заяві

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися . Суд вважає , що справу можливо розглянути на підставі наявних документів у відсутність відповідачів .

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 , який був зареєстрований 14 липня 1952 року в сільській раді с. Могильно , бувший Оваднівський район , Волинської області .Спільним подружнім життям прожили лише 6 місяців . З січня 1953 року сторони припинили подружні стосунки , взаємних шлюбних права та обовязків не мають , сімейних відносин не підтримують уже 60 років . Позивач не знає де він перебуває . З даного часу за місцем реєстрації не проживає .

На підставі договору за № 117 від 18 листопада 1966 року укладеного між позивачем ОСОБА_2 та відділом комунального майна Володимир - Волинського виконкому їй було надано у безстрокове користування земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку .

Відповідного до даного договору у 1966 році БТІ їй видало будівельний паспорт на земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку .

05 липня 1973 року на підставі рішення Володимир - Волинського виконкому було складено акт приймання в експлуатацію державною приймальною комісією закінченого будівництвом індивідуального житлового будинку по вулиці Черняховського ( ОСОБА_6) м.Володимир-Волинський.

08 лютого 1974 року позивачу ОСОБА_2 було видано реєстраційне посвідчення , відповідно до якого , їй належить на праві особистої власності житловий будинок № 5 по вулиці Чорновола в м. Володимирі - Волинську Волинської області .

Будівництво вищевказаного індивідуального житлового будинку здійснювалось особисто позивачем і за власні кошти в 1955-1966 роках , оскільки її чоловіка за місцем реєстрації не було , оскільки виїхав проживати до іншого населеного пункту .

Позивач ОСОБА_4 являється індивідуальним забудовником житлового будинку , їй виділено земельну ділянку на забудову , видано будівельний паспорт для будівництва по вул. Черняхівського № 5 , яка згодом перейменована на вулицю ОСОБА_6 . Відповідач не може бути учасником спільної сумісної власності на вказане майно , оскільки житловий будинок набутий лише нею , позивачем . Відповідач трудової участі , а також коштами у будівництві будинку не приймав .

22 грудня 1995 року було винесено рішення Володимир - Волинської міської ради про передачу у приватну власність земельної ділянки , площею 822 м.кв. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд . Відповідно до якого 04 січня 1996 року їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю . Дані обставини підтверджуються наявними у справі доказами

Позивачем за власні кошти у 1987 році був виготовлений проект газифікації будинку та проведено його газифікацію .

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила , що чоловік позивача ОСОБА_5 в будівництві будинку участі не приймав . Позивачка за власні кошти будувала житловий будинок , купувала будівельні матеріали . В будинку ОСОБА_5 не проживав . Будинок належить позивачу на праві особисто приватної власності .

Право власності на житловий будинок № 5 по вулиці Чорновола в м. Володимирі - Волинську Волинської області було зареєстровано за ОСОБА_2М . 08 лютого 1974 року , що підтверджується копією реєстраційного посвідчення Луцького міжміського бюро технічної інвентаризації .

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до вимог ч.6 ст.57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Вказана позиція також знайшла своє відображення і в п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" яким передбачено, що не належить до спільної сумісної власності подружжя майно набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

На переконання суду, позивач надав докази у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України на спростування презумпції спільності майна та довів існування обставин, передбачених п. 3 ч.1 ст. 57 СК України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 за час перебування в шлюбі з відповідачем ОСОБА_5 за особисті кошти побудувала житловий будинок, що розташований за адресою: по вул.( був. Черняхівського) № 5 , яка згодом перейменована на вулицю ОСОБА_6 м. Володимира - Волинського .

Відповідач ОСОБА_5 в 1953 року виїхав з постійного місця проживання і не проживає за вищевказаною адресою більше 60 років , що стверджується поясненням представника позивача та свідка в суді .

Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 57 СК України, житловий будинок, який розташований за адресою: по вул.( був. Черняховського) № 5 , яка згодом перейменована на вулицю ОСОБА_6 м. Володимира - Волинського , є особистою приватною власністю позивача ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.209 , 212, 213, 214, 215,218,224, 225, 226 ЦПК України, ст. 392 Цивільного Кодексу України, ст. 57 Сімейного кодексу України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити .

Визнати будинок в м. Володимирі - Волинську , по вулиці Леонтовича № 5 Волинської області особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку , площею 822 м.кв. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд , яка знаходиться в м. Володимирі - Волинську по вулиці М . ОСОБА_6 , 5 Волинської області .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом 10 днів з дня його проголошення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача , поданою протягом десяти днів з дня отримання його корпії .

Суддя :/-/-підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Л.Ф.Канівець