КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4941/15-ц
Провадження № 2/552/1993/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.10.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі: головуючого - судді Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики
Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві посилалася на те, що 18.12.2012 року вона дала у борг відповідачу грошові кошти в сумі 34 575 гривень терміном до 29.12.2012 року. Відповідач борг не сплатив. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 34 575 гривень, проценти в сумі 11 171,50 грн., 3% річних в сумі 3 654,22 грн., в трати від інфляції в сумі 26 474,85 грн., та судові витрати.
Позивач в судове засідання не з'явилась, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_3Г.в судове засідання не з»явився. Судова повістка йому була направлена за місцем його реєстрації, але повернулась без вручення по закінченню терміну зберігання. Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК України на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів постановляє зі згоди позивача заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що згідно розписки від 18.12.2012 року ОСОБА_3 отримав у ОСОБА_2 34 575 гривень, які зобов'язався повернути до 29 грудня 2012 року. На час розгляду справи судом відповідач перед позивачем свого зобов'язання не виконав.
Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як встановлено судом, у встановлені в розписці строки відповідач позивачу борг не повернув.
Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг по розписці в розмірі 34 575 гривень.
Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником. Зокрема, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Стаття 625 ЦК України в свою чергу передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Користуючись зазначеним правом, позивач вимагає від відповідача сплатити 3% річних за час затримки повернення боргу, інфляційні витрати та відсотки за користування грошовими коштами.
Вказані 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3 654,22 грн.
Борг з врахуванням індексу інфляції за період з 30.12.2012 року по 30.07.2015 складає 26 474,85 гривень.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів не був встановлений сторонами, отже при обрахуванні його розміру суд виходив з облікової ставки НБУ.
Відповідно до розрахунку розмір процентів складає 11 171, 50 грн., які підлягають стягненню з відповідача.
Також, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 758,76 гривень на відшкодування понесених ним витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст. 625, 1046,1049 ЦК України, ст. 209, 213 215, 223-225 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 10-денний термін з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.К.Миронець