"18" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Бурлай О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -
23.07.2015 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.03.2013 р. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження. 19.06.2014 р. рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Спільний син з часу розірвання шлюбу з відповідачем знаходиться на повному утриманні позивачки та проживає разом із нею, оскільки відповідач від виховання дитини відсторонився, пішов із сім'ї, зв'язок із сином не підтримує, ухиляється та не виконує батьківські обов'язки щодо матеріального утримання сина, байдужий до його подальшої долі, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи. Позивачка зазначає, що небажання відповідача виконувати батьківські обов'язки про відношенню до сина, передбачені ст.150 СК України, підтверджується: висновком органу опіки та піклування від 16.06.2015 р.; рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.12.2013 р. про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років; рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2014 р. про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; довідками про неотримання аліментів від 19.02.2015 р. та від 20.02.2015 р.; розрахунком заборгованості по аліментах від 20.02.2015 р.; довідкою про склад сім'ї від 10.07.2015 р.; актом обстеження житлово-побутових умов від 10.07.2015 р.; довідкою від 07.04.2015 р.; поясненнями гр. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Позивачка вказує, що дитину утримує та забезпечує їй належні умови виховання лише вона, що підтверджується: довідками про доходи №№1627, 1629,7859; характеристикою навчального закладу; характеристикою з місця проживання; довідкою від 30.06.2015 р; довідкою №348238. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За таких обставин позивачка зазначає, що беручи до уваги інтереси дитини, вона вважає за потрібне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини.
До початку судового розгляду позивачка звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Прокурор в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява прокурора про розгляд справи за її відсутності.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.06.2014 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 04.06.2013 року.
Згідно довідки №2532 від 10.07.2015 року виданої ЖРЕО №406, ОСОБА_8 разом із матір'ю - позивачкою у справі, проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Батько - відповідач у справі, разом з позивачкою та своїм сином не проживає.
З висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав №5386/41/3/103 від 16.06.2015 року вбачається, що для ОСОБА_8 проживає разом зі своєю матір'ю, яка самостійно займається його вихованням та утриманням, в квартирі створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Батько дитини, ОСОБА_2 з червня 2014 року з сином не проживає, вихованням та утримання не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не допомагає. Громадянин ОСОБА_2 жодного разу не з'явився до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини і це засвідчує, що батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Приймаючи до уваги зазначене та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з тим, що він ухиляється від виховання та утримання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В судове засідання відповідач не надав жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав та відсутності його вини у невиконанні своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд, враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина у зв'язку з невиконанням ним своїх батьківських обов'язків.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294, ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, позбавити батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 04.06.2013 року, актовий запис №1453).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -