Справа №613/1611/15-ц Провадження № 2/613/659/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року

Богодухівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Закопайло В.В., при секретарі Дегтяр А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 районного управління юстиції у Харківській області «про визнання права власності в порядку спадкування за законом», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири № 3 в житловому будинку № 15 за адресою: Богодухівський район, с. Первухінка, вул. Центральна та земельну ділянку площею 3,7394 га. (кадастровий № :01:006:0060), розташованої на території Гутянської селищної ради Богодухівського району. Свої вимоги мотивує тим, що 11 вересня 2013 року помер її чоловік ОСОБА_5 і вона є спадкоємцем після його смерті за законом разом з сином ОСОБА_3, який відмовився від частки у спадщині на її користь. Спадкове майно складається з частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та з земельної ділянки площею 3,7394 га. (кадастровий № :01:006:0060), розташованої на території Гутянської селищної ради, Богодухівського району, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії І-ХР № 068862, виданого 17 грудня 2002 року. Згідно з витягом № НВ-015 від 21 грудня 2015 року земельна ділянка площею 3,7394 га. (кадастровий № :01:006:0060), розташованої на території Гутянської селищної ради Богодухівського району, зареєстрована у Державному земельному кадастрі. Квартира № 3 в житловому будинку № 15 за адресою: Богодухівський район, с. Первухінка, вул. Центральна, перебуває у власності ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 12 жовтня 2006 року. У встановлений законом строк після смерті чоловіка позивачка звернулася до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення їй було запропоновано представити свідоцтво про шлюб з спадкодавцем, паспорт та інші документи. Однак після предявлення документів виявилося, що в наданих документах існують розбіжності. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб прізвище позивачки та прізвище спадкодавця російською мовою записано як «Мирошниченко», згідно з паспортом позивачки її прізвище українською мовою записано як «Мирошниченко», а згідно з свідоцтвом про смерть її чоловіка прізвище українською мовою записано як «Мірошніченко». Тобто, існують розбіжності в написанні прізвища на українській мові між мною та чоловіком. Дана помилка виникла при невірному тлумаченні прізвища між українською та російською мовами. Вказані обставини перешкоджають позивачці отримати право на спадщину і не можливо юридично переоформити та зареєструвати спадкове майно на її імя, що змусило її звернутися до суду з позовом про визнання права, так як вона фактично вступила в управління та володіння цим майном, прийняла інше спадкове майно.

В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідачі ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) В.П. та ОСОБА_3 не зявились, надали заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Представники третьої особи Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 районного управління юстиції у Харківській області надав заяву про слухання справи за його відсутності, заперечень від нього не надійшло.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами прийшов до висновку про обґрунтованість заявленого позову виходячи з наступного:

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №409559, виданого 11.09.2013 року Виконавчим комітетом Гутянської селищної ради Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_7 помер 11.09.2013 року у віці 53 років в с. Первухінка Богодухівського району Харківської області, актовий запис №33 від 11.09.2013р.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2006 року, виданого Гутянським селищним комітетом приватизації, квартира АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Зазначена обставина підтверджується також довідкою КП «ОСОБА_4 БТІ» від 13.11.2015 року №208.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ХР № 068862, виданого 17 грудня 2002 року ОСОБА_4 районною державною адміністрацією, ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,74 га. (кадастровий № :01:006:0060), розташована на території Гутянської селищної ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Обставина належності ОСОБА_5В зазначеної земельної ділянки підтверджується також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 21 грудня 2015 року.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №36587036 від 11.02.2014 року, після померлого 11.09.2013 року ОСОБА_5 ОСОБА_4 держаною нотаріальною конторою 11.02.2014 року було заведено спадкову справу №54/2014. Проте нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з розбіжністю в написанні прізвищ спадкодавця та спадкоємця у документах, що підтверджують факт родинних відносин.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 492957, виконаному російською мовою, 23 липня 1992 року Гутянською селищною радою Богодухівського району Харківської області зареєстровано шлюб між «Григоренко Натальей Николаевной», ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, та «Мирошниченко Владимиром Владимировичем», ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4. Після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвище «Мирошниченко». В шлюбі народився син ОСОБА_3, що підтверджується відповідним свідоцтво про народження серії V-ВЛ № 365921 від 01 жовтня 1992 року. При отриманні паспорту громадянина України прізвище сина було зазначено як на українській, так і на російській мовах «Мирошниченко».

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.ст. 12161218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Згідно вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст. 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню оскільки у суду не виникає сумнівів що позивач, як дружина спадкодавця, є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5, що підтверджується зібраними доказами по справі обставина перебування їх у шлюбі, а в їхні прізвища в паспортах були записані не однаково в звязку різним перекладом з російської мови свідоцтва про укладення шлюбу. Крім того, відповідачі позовні вимоги визнали, не заперечували проти визнання за позивачем права власності на зазначене в позові спадкове майно, а представник третьої особи не надав заперечень проти позову, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 174, 213-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 11 вересня 2013 року, право власності на 1/3 частину квартири № 3 в житловому будинку № 15 по вул. Центральній в с. Первухінка Богодухівського району Харківської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 11 вересня 2013 року, право власності на земельну ділянку площею 3,7394 га. (кадастровий № :01:006:0060), розташовану на території Гутянської селищної ради Богодухівського району, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії І-ХР № 068862, виданого 17 грудня 2002 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Богодухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя