У Х В А Л А

про забезпечення позову

"14" квітня 2015 р.

суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Франківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, з участю третьої особи: ПП «Нива-В.Ш.» про витребуваненя майна від добросовісного набувача.

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Франківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, з участю третьої особи: ПП «Нива-В.Ш.» про витребуваненя майна від добросовісного набувача.

Крім того 14.04.2015 року на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову. Позивач просить накласти арешт на квартиру по вул. Тролейбусна, 14/18, в м.Львові, оскільки накладення арешту на вищезазначене майно спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

У відповідності до ст.ст.122, 151 ЦПК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, встановленням обов'язку вчинити певні дії, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову, підлягає до задоволення частково, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого законні права позивача не будуть захищені.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,-

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити частково.

Накласти арешт на квартиру по вул. Тролейбусна, 14/18, в м.Львові, до вирішення спору в суді.

Копію ухвали направити у Франківський ВДВС Львівського міського управління юстиції для виконання та сторонам для відома.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Термін предявлення до виконання один рік.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня отримання її копії.

С Суддя ОСОБА_3