Справа № 505/4806/13-ц
Провадження № 2/505/292/2015
16.12.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
повна назва суду
в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П судді________________________________________
судді _______________________________________
при секретарі Марченко Н. Б.,
представника громадськості
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області
справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1
Про звернення стягнення на спадкове майно
У звязку із не виконнанням ОСОБА_6 вимог згаданого кредитного договору, рішенням Котовського міськрайонного суду стягнуто виниклу заборгованість солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_2
По вказаному судовому рішенню було видано виконавчі листи та направлено на виконання до ВДВС Котовського МРУЮ.
26.09.2012 року на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця від 20.09.2012 року про закінчення виконавчого провадження у звязку із смертю 10.09.2012 року боржника ОСОБА_6, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.09.2012 року (актовий запис № 410 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області).
Позивач вказує, що на момент смерті боржника ОСОБА_6 10.09.2012 року заборгованість складає 35 127,79 доларів США.
У відповідності до ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора зобов'язані задовольнити спадкоємці в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
27.09.2012 року за № 17/343 АБ «Експрес-банк» звернувся до державного нотаріуса Котовської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців про погашення заборгованості. На що державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 було повідомлено АБ «Експрес-банк» про заведення спадкової справи за іх заявою № 17/343 та про неможливість проведення опису спадкового майна через заперечення спадкоємців ОСОБА_6 чи інших осіб, які проживали зі спадкодавцем проти проведення опису.
За ч.2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу (6 місяців з часу відкриття спадщини) він не заявив про відмову від неї.
Виходячи зі змісту вказаної норми закону дружина спадкодавця ОСОБА_2 та діти спадкодавця ОСОБА_4 Валерієвна та ОСОБА_3, які на день смерті ОСОБА_6 10.09.2012 р. - були зареєстровані та мешкали разом із спадкодавцем за адресою: м. Котовськ, вул. Партизанська, 78, - вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки не надали до державної нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини.
16.08.2013 року Відповідачам спадкоємцям померлого ОСОБА_6, а саме дружині - ОСОБА_2 та дітям - ОСОБА_4 Валерієвні та ОСОБА_3 - Позивачем були направлені претензії-вимоги щодо повернення боргу померлого за кредитом.
Але до теперішнього часу жодних заходів щодо погашення боргу Відповідачі не вживають, чим спричиняють Банку як фінансовій установі матеріальну шкоду, погіршують матеріальний стан Кредитора та свідомо ухиляються від реєстрації свого права власності на спадкове майно.
Виходячи з вищевикладеного позивач з урахуванням доповнення до позовних вимог просив ухвалити рішення суду яким:
Встановити факт прийняття дружиною спадкодавця ОСОБА_2 та дітьми спадкодавця ОСОБА_4 Валерієвною та ОСОБА_3 спадщини після смерті ОСОБА_6, який помер 10.09.2012 р.
Визнати за ОСОБА_2 та дітьми спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як спадкоємцями померлого 12.09.2012 року ОСОБА_6, право власності на спадкове майно, яке залишилося після його смерті.
Стягнути з відповідачів на користь ПАТ «ОСОБА_1 банк «Експрес-банк» судові витрати, повязані із розглядом справи в розмірі 7 998,69 грн.
Стягнути з відповідачів на користь ПАТ «ОСОБА_1 банк «Експрес-банк» витрати повязані із зберіганням спадкового майна в розмірі 12 200,00 грн.
Представник позивача в судове засідання 16.12.2015 року не зявилася, надіслала суду заяву з проханням слухати справу без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти проведення заочного розгляду не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, були сповіщені про розгляд справи належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подавали та про причини неявки суд не повідомляли.
У відповідності до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
У відповідності до п. 116 цих Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. П. 119 Правил передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - не виплачені. Не вручені поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку до закінчення шестимісячного строку з дня прийняття їх для пересилання, невиплачені поштові перекази - протягом трьох років з дня прийняття їх для пересилання. Протягом зазначеного строку відправник/адресат може звернутися до оператора поштового зв'язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.
До суду повернулись поштові повідомлення форми Ф-20 за спливом строку зберігання, що свідчить про те, що відповідачі до операторів поштового зв'язку не звертались. Вищевикладене свідчить про недобросовісне виконання процесуальних обов'язків відповідачами, тому суд вважає, що останні про розгляд справи були сповіщені належним чином. У зв'язку з чим, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, та зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідачки у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності в заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
По вказаному судовому рішенню було видано виконавчі листи та направлено на виконання до ВДВС Котовського МРУЮ.
26.09.2012 року на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця від 20.09.2012 року про закінчення виконавчого провадження у звязку із смертю 10.09.2012 року боржника ОСОБА_6, який був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 11.09.2012 року (актовий запис № 410 Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області).
У відповідності до ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора зобов'язані задовольнити спадкоємці в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України.
Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином зважаючи, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на момент смерті боржника ОСОБА_6, 10.09.2015 р. були зареєстровані з спадкодавцем ОСОБА_6 за аднією адресою: м. Котовськ, вул. Партизанська,78 (т.2 а.с. 15-17, 124) та не звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від спадщини, вважаються такими, що прийняли її після смерті ОСОБА_6 Крім того, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, вважається таким, що прийняв спадщину ще й в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Законом не передбачено такого права судового захисту як визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцями, відповідачами по справі, при відсутності такої вимоги з їх сторони, а тільки за вимогою кредитора.
Виходячи з викладеного, позовні вимоги позивача про визнання за відповідачами права власності на спадкове майно не підлягають до задоволення.
Разом з тим, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
Оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі ст. 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.
Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.
Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що про смерть боржника ОСОБА_6, який помер 12.09.2012 року, банк дізнався у 26.09.2012 року.
27.09.2012 року за № 17/343 АБ «Експрес-банк» звернувся до державного нотаріуса Котовської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців про погашення заборгованості. На що державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 було повідомлено АБ «Експрес-банк» про заведення спадкової справи за іх заявою № 17/343 та про неможливість проведення опису спадкового майна через заперечення спадкоємців ОСОБА_6 чи інших осіб, які проживали зі спадкодавцем проти проведення опису.(т.1 а.с.21-23)
16.08.2013 року Позивач направляв на адресу відповідачів листи з вимогою погашення боргу в порядку передбаченому ст. 1282 ЦК України, але дані листи були повернуті на адресу позивача через небажання відповідачів їх отримати. (т.1 а.с.14-19)
Таким чином кредитор предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, в строки, встановлені статтею 1281 ЦК України, та в звязку із відмовою спадкоємців від погашення боргу, правомірно звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Згідно п. 32 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.
Таким чином до стягнення підлягає лише сума заборгованості, яка склалася на момент смерті боржника.
Крім того суд також бере до уваги той факт, що рішенням Котовського міськрайонного суду суду від 11.06.2012 року заборгованість стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_2
Таким чином сума богу яка підлягала стягненню з ОСОБА_6, а після його смерті з його спадкоємців становить 4 633,69 доларів США, що на момент звернення позивача до суду, за офіційним курсом НБУ (100 дол. США 799,30 грн.) становить 37 037,10 грн.
Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивач в своїх позовних вимогах просив стягнути з відповідачів судові витрати на суму 7998,69 грн., проте на підтвердження понесення витрат по сплаті судового збору позивач надав до суду платіжні доручення на суму 2126,19 грн. та акт про оплату проведення експертизи на суму 4500 грн.
Враховуючи вимоги ст. 88 ч. 1 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 6626,19 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Таким чином відшкодування позивачу заявлених витрат на зберігання спадкового майна задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись п. 32 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст..15, 16, 257,1261, 1268, 1281, 1282, ЦК України ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Експрес-банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на спадкове майно - задовольнити частково.
Встановити факт прийняття ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 10.09.2012 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 банк «Експрес-банк» судові витрати в сумі 6626 (шість тисяч шістсот двадцять шість) гривень 19 копійок.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути переглянуто судом який його ухвалив за заявою відповідача (відповідачів) поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя К.П. Драгомерецька