АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1064/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 Аваль» (далі ПАТ «ОСОБА_9 Аваль», ОСОБА_9) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолайт» (далі ТОВ «Автолайт»), ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2009 року ВАТ «ОСОБА_9 Аваль» звернулося з позовом до ТОВ «Автолайт», ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 про розірвання кредитного договору та стягнення боргу, посилаючись на те, що 09 вересня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_9 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_9 Аваль», та ТОВ «Автолайт» було укладено кредитний договір №015/02-2/1038-08 про надання овердрафту. Згідно договору ОСОБА_9 надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 260 000 грн. строком на 12 місяців зі сплатою 24 % річних. Відповідно до умов договору, позичальник зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредитні кошти та сплачувати відсотки за кредитом згідно встановленого порядку погашення кредиту та відсотків.

ТОВ «Автолайт» неналежним чином виконував свої зобовязання, а тому станом на 15.06.2009 року утворилася заборгованість за договором в розмірі 297 355 грн. 12 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 259 736 грн. 55 коп.; заборгованості по відсоткам 35 161 грн. 12 коп.; пеня 2 457 грн. 45 коп.

В день укладення договору кредиту, 09 вересня 2008 року, між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 015/02-2/1038-08п. Аналогічні договори поруки в той же день ОСОБА_9 уклав з ОСОБА_6 ( №015/02-2/1038-08п-1) та з ОСОБА_10 (№015/02-2/1038-08п-2). Відповідачі взяли на себе зобовязання перед позивачем відповідати по зобовязаннях ТОВ «Автолайт», що виникли з умов кредитного договору.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13.03.2015 року задоволено заяву ПАТ «ОСОБА_9 Аваль», і позов банку в частині позовних вимог до ТОВ «Автолайт» залишено без розгляду.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 березня 2015 року позов ПАТ «ОСОБА_9 Аваль» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_10І та ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОСОБА_9 Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 297 355 грн. 12 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОСОБА_9 Аваль» витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі по 650 грн. з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду та вважаючи його незаконним, необгрунтованим, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення районного суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому апелянт звертає увагу на пропуск позивачем строку позовної давності а також на те, що боржник на даний момент визнаний банкрутом і вказані вимоги Банку включені до реєстру вимог кредиторів.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_7 ОСОБА_8 також не погодилась з рішенням районного суду, вважаючи його незаконним, необгрунтованим та ухваленим з неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи. Апелянтка просила суд його скасувати та визнати договір поруки укладений між ПАТ «ОСОБА_9 Аваль» та ОСОБА_7 недійсним.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з того, що згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_9 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_9 Аваль», та ТОВ «Автолайт» було укладено Договір №015/02-2/1038-08 про надання овердрафту, згідно з умовами якого ОСОБА_9 надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 260000,00 грн. строком на 12 місяців з базовою процентною ставкою у 24 % річних .

В порушення умов Договору, ТОВ «Автолайт» не виконав взяті на себе зобовязання та припинив виплату кредитних коштів 08.11.2008 року, а тому станом на 15.06.2009 рік загальна заборгованість ТОВ «Автолайт» за Договором становить 297355 грн. 12 коп.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 09.09.2008 року між Банком та ОСОБА_7 був укладений договір поруки №015/02-2/1038-08. Аналогічні договори поруки ОСОБА_9 одночасно уклав і ОСОБА_6 ( №015/02-2/1038-08п-1) та ОСОБА_10 (№015/02-2/1038-08п-2). З умовами вказаних договорів поруки кожний з поручителів окремо зобов'язався відповідати перед Позивачем за виконання ТОВ «Автолайт» договірних зобов'язань, що випливають з кредитного договору.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11.03.2010 року ПАТ ОСОБА_9 Аваль визнано кредитором боржника ТОВ «Автолайт» та включено вказані вище його вимоги до реєстру вимог кредиторів.

На час розгляду справи ТОВ «Автолайт» існувало, а його зобовязання по сплаті заборгованості Банку за кредитним договором не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про нібито повторне стягнення з нього суми боргу після вказаного вище рішення господарського суду Черкаської області від 11.03.2010 року.

Що стосується посилання ОСОБА_6 на те, що кредитор пропустив шестимісячний строк на предвлення вимоги до поручителя, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні договір про надання кредиту (овердрафту) №015/02-2/1038-08 укладено 09 вересня 2008 року. Останній платіж з видачі з видачі кредитних коштів ТОВ «Автолайт» було здійснено 08 жовтня 2008 року. Враховуючи передбачений договором місячний строк його повернення, термін виплати настав 07 листопада 2008 року. Кредитор же звернувся до поручителя з відповідною вимогою 18 червня 2009 року.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки №015/02-2/1038-08п-1 від 09.09.2008 року, укладеного між ПАТ «ОСОБА_9 Аваль» та ОСОБА_11 сторони домовились, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання. Також порука припиняється, якщо Кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 251 ЦК України строк може бути визначений правочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 627, ст. 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливостиі. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що позивч не поропустив строк для предявлення вимоги до поручителя, а посилання апелянта на ч. 4 ст. 559 ЦК України є непереконливим.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги представника ОСОБА_7 ОСОБА_8, то дана апеляційна скарга також не підлягає задоволенню.

Апелянтка посилається на те, що ОСОБА_7 підписав вказаний вище договір поруки під психологічним тиском працівників ТОВ «Автолайт», а у 2007 році переніс ішемічний інсульт і з 2010 року є інвалідом другої групи.

Разом з тим ОСОБА_7 не оспорив у встановленому законом порядку договір поруки з вказаних в апеляції підстав, а при розгляді даного спору у суду немає законних підстав ставити під сумнів законність договору поруки № 015/02-2/1038-08п від 09 вересня 2008 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що обидві апеляційні скарги не містять достатніх обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні позову Банку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13.03.2015 року було задоволено заяву ПАТ «ОСОБА_9 Аваль», і позов банку в частині позовних вимог до ТОВ «Автолайт» залишено без розгляду.

Таким чином, виключивши ТОВ «Автолайт» зі складу відповідачів, позивач ПАТ «ОСОБА_9 Аваль» просив суд солідарно стягнути з поручителів заборгованість по кредиту і позовні вимоги Банку були задоволені повністю.

З таким рішенням районного суду колегія суддів повністю погодитись не може.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та відповідно до умов договору.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання (частина перша статті 628 ЦК України).

Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Висновки суду першої інстанції про стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки, оскільки у справі встановлено, що зобовязання забезпечувалося кількома поручителями, які надали поруку за різними самостійними договорами поруки. У такому випадку останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. Кредитор має право предявити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору. ( Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року ( справа № 6-185цс14) та від 11 березня 2015 року (справа № 6-35цс15)

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

У звязку з цим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткову обґрунтованість позову а тому рішення суду, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням в нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_10 та ОСОБА_6, як з поручителів, які окремо дали поруку, заборгованості за кредитним договором у розмірі 297 355 грн. 12 коп. з кожного.

Також, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, з відповідачів, в рівних частинах, на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати в розмірі по 650 грн. з кожного, що всього становить 1950 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 березня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про солідарне стягнення боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автолайт» за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 ; договір поруки № 015/02-2/1038-08п від 09.09.2008 року, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 015/02-2/1038-08 від 09.09.2008 року у розмірі 297 355 грн. 12 коп., та судовий збір у розмірі 650 грн. 00 коп., а всього стягнути 297 985 (двісті девяносто сім тисяч триста пятдесят пять) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_10 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 ; договір поруки № 015/02-2/1038-08п-2 від 09.09.2008 року, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 015/02-2/1038-08 від 09.09.2008 року у розмірі 297 355 грн. 12 коп., та судовий збір у розмірі 650 грн. 00 коп., а всього стягнути 297 985 (двісті девяносто сім тисяч триста пятдесят пять) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3 ; договір поруки № 015/02-2/1038-08п-1 від 09.09.2008 року, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 015/02-2/1038-08 від 09.09.2008 року у розмірі 297 355 грн. 12 коп., та судовий збір у розмірі 650 грн. 00 коп., а всього стягнути 297 985 (двісті девяносто сім тисяч триста пятдесят пять) гривень 12 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :