АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1158/15 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Бершадська Г. В.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - представника ОСОБА_1

- ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 Аваль про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до ПАТ ОСОБА_3 Аваль про стягнення коштів.

Посилалась на те, що 04 грудня 2013 року вона та ПАТ ОСОБА_3 Аваль уклали договір про надання банківських послуг та послуг в сфері страхування №010/0693/82/0080702, згідно умов якого їй встановлено початковий поточний кредитний ліміт у розмірі 19100 грн.

В порушенням пункту 10.3 Договору, відповідач ПАТ ОСОБА_3 Аваль, без погодження з нею про збільшення кредитного ліміту, самовільно та за рахунок внесених нею власних коштів, збільшив кредитний ліміт до 22900 грн. і, таким чином, привласнив її кошти у розмірі 4000 грн.

В наступному, на її вимогу, ПАТ ОСОБА_3 Аваль зменшив кредитний ліміт до початкової суми 19100 грн, проте повернути привласненні 4000 грн. відмовився.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 липня 2015 року вирішено: В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_3 Аваль" про стягнення коштів відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки фактичним обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 04 грудня 2013 року між позивачкою ОСОБА_1 та ПАТ ОСОБА_3 Аваль укладено договір №010/0693/82/0080702 про надання банківських послуг та послуг в сфері страхування на підставі якого банк відкрив позивачці кредитну лінію на строк з 04 грудня 2013 року по 04 грудня 2017 року, встановивши поточний ліміт у розмірі 19100 грн., який діє в межах календарного року, в якому він встановлений.

Судом встановлено, що з 26 вересня 2014 року по 30 грудня 2014 року банк збільшив позивачці розмір кредитного ліміту до 22900 грн., про що їй було направлено СМС - повідомлення на номер .

Суд прийшов до вірного висновку про те, що збільшення розміру кредитного ліміту не відбулось за рахунок власних коштів позивачки. Натомість внесені позивачкою кошти були спрямовані на погашення заборгованості.

Ці висновки стверджуються обставинами справи.

Так згідно розрахунку, наданого банком, станом на 25 вересня 2014 року, тобто до встановлення кредитного ліміту у розмірі 22900 грн., загальний залишок несплаченої заборгованості позивачки становив 432,86 грн.

В період з 29 вересня 2014 року по 30 грудня 2014 року позивачкою використано 10006,91 грн. (зняття готівки 2000,00 грн, комісія за зняття готівки 90,00 грн., безготівкові платежі 7658,52 грн, страховий платіж 51,90 грн., відсотки 206,40 грн.) і за цей же період було внесено нею 10582,33 грн.

Отже, сума власних коштів позивачки на кредитному рахунку станом на 30 грудня 2014 року становила 172,56 грн., які в наступному теж були використані для погашення кредиту.

Власних коштів позивачки на картковому рахунку у розмірі 4000 грн. не було.

За зверненням позивачки кредитний ліміт до розміру 19100 грн. був відновлений банком з 30 грудня 2014 року і з того часу не змінювався, що стверджується наданим банком розрахунком.

Отже, на час звернення позивачки до суду її права щодо встановлення розміру кредитного ліміту та використання внесених нею коштів, не були порушені.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини та докази, на які посилалась позивачка в апеляційній скарзі, зокрема посилання на квитанції ПАТ ОСОБА_3 Аваль від 11.11.14 р., 29.11.14 р. та від 04.12.14 р., не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи дав належну правову оцінку і вирішив спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду є обґрунтованим і законним і підстав для його скасування чи зміни з мотивів викладених в апеляційній скарзі не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: