РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015

Хмельницький міськрайонний суд

в складі:головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за договором позики

в с т а н о в и в :

У липні місяці 2015 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 14 травня 2002 року з відповідачем був укладений договір позики за умовами якого він передав позичальнику кошти в сумі 5 000 доларів США, строк повернення якої мав відбутись за першою вимогою позикодавця. Передача означеної суми коштів відповідачеві підтверджується письмовою розпискою від 14.05.2002 року. Просить стягнути з відповідача грошові кошти еквівалентні 5 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день ухвалення судового рішення та судові витрати в примусовому порядку.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали, просять стягнути з відповідача неповернуту суму позики в розмірі 5 000 доларів США. Вважають посилання відповідача на безгрошовість вимог за розпискою неправдивими.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні заявлених вимог не визнали. Позичальник не заперечує про написання такої розписки про позику, однак кошти в сумі 5 000 доларів США позикодавцем йому не передавались. Посилається на те що кошти взагалі ним не отримувались, водночас стверджує, що кошти передані ОСОБА_3 їм обом з колишньою дружиною та витрачені на потреби сім»ї.

Заслухавши доводи позивача та його представника, заперечення відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно установлено, що 14 травня 2002 року відповідач ОСОБА_4. позичив у ОСОБА_3 кошти в сумі 5 000 доларів США, які мав повернути позикодавцеві на першу його вимогу, що підтверджується письмовою розпискою від 14.05.2002 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми.

Так, з аналізу ст. ст. 510, 545 ЦК України та відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов'язання за договором позики.

Позичальник, як передбачено частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з розпискою від 14 травня 2002 року відповідач зобов'язався повернути грошові кошти в розмірі 5 000 доларів США на першу його вимогу, однак у визначений договором строк позичених коштів не повернув. Позивач направив відповідачу вимогу про повернення боргу за договором позики 15.05.2015 року, однак вона залишена ним без реагування.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами безгрошовість письмової розписки, а суд відповідно таких не встановив.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 за умовами договору позичених коштів не повернув, тому кошти в розмірі 5 000 доларів США, що еквівалентно 109 550 грн. згідно курсу НБУ на час ухвалення рішення, підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог закону у примусовому порядку на користь позивача.

За наведених підстав позов слід задоволити та стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 5 000,0 доларів США, що еквівалентно 109 550 грн. на час ухвалення рішення судом та судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60,210, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) борг у сумі 5 000 доларів США (П»ять тисяч доларів США), що за офіційним курсом НБУ станом на 13.10.2015 року еквівалентно 109 550 грн.

Стягнути судові витрати з ОСОБА_4 на користь держави в сумі 1095,5 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протоягом 10 днів з часу його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя: