АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9846/15 Справа № 206/6422/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року та додаткове рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року позивач - ПАТ «УкрСиббанк» (далі-банк) звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15 жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого остання отримала 105 тис. доларів з процентною ставкою 12, 90% річних з кінцевим терміном погашення 16 жовтня 2017 року.

У забезпечення виконання кредитного договору 15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання поручилася за належне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, що витікають із кредитного договору №0.

Оскільки своїх зобов'язань по кредитному договору ОСОБА_7 належним чином не виконує, просив стягнути солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_2 на його користь заборгованість по кредиту у розмірі 1 063 813 грн. 22 коп.

У вересні 2012 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 15 жовтня 2007 року від її імені невідомою особою було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 та договір споживчого кредиту №0, однак кредитні договори вона не підписувала, жодних грошових коштів не отримувала, а тому просила визнати зазначені кредитні договори недійсними та недійсним договір поруки.

Також позивач просила визнати недійсним договір іпотеки нерухомого майна - нежитлового приміщення по пр.Пушкіна 19 у м. Дніпропетровську, укладений між банком та нею у забезпечення виконання зобов'язань по кредитних договорах, посилаючись на те, що вказаний договір теж нею не підписувався.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2013 року у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано недійними договори про надання споживчого кредиту №№0, НОМЕР_1 від 15 жовтня 2007 року, укладені між банком та ОСОБА_5, та визнано недійним договір іпотеки №0//З, посвідчений 15 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 6244, укладений між банком та ОСОБА_5

У задоволенні зустрічного позову про визнання договору поруки недійсним відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору іпотеки №0//З, укладеного між ОСОБА_5та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», посвідченого 15 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №6244, скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області в частині вирішення позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів надання споживчого кредиту №№0 та 0 -скасовано та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті судові рішення залишено без змін.

У лютому 2015 року представником позивача ПАТ «УкрСиббанк» було уточнено позовні вимоги, згідно яких він просив стягнути з відповідачів солідарно 6173579,87 грн.

Рішенням Самарського районного суду від 03 вересня 2015 року позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_8Б та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_8Б та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15.10.2007 р., яка утворилась станом на 18.02.2015 р. і складається із: заборгованості за кредитом 2702158 грн. 46 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 2565967 грн.73 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 387187 грн. 63 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 518266 грн. 05 коп, а всього 6173579 грн. 87 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8Б до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_2В, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору про надання споживчого кредиту №0 від 15.10.2007 р. укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсиббанк» недійсним- відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_8Б та ОСОБА_2 в рівних частках на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» повернення суми сплаченого судового збору у розмірі по 2677 грн. із кожного.

Додатковим рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_2В, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15.10.2007 року укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк» недійсним- відмовлено.

З даними рішеннями суду не погодилась відповідач ОСОБА_7 і її представник ОСОБА_9 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ці рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовити та задовольнити позов ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та додаткове рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом установлено, що 15 жовтня 2007 року між банком і ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. За змістом п. 1.1. цього договору банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) 105 тис.доларів США, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Відповідно до п.1.2.2 договору позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені в графіку погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але не пізніше 16 жовтня 2007 року.

Пунктом 1.3.1 договору визначено, що за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи дату видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,90% річних, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору.

15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було погоджено графік погашення кредиту та укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 15 жовтня 2007 року.

15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/П, відповідно до якого остання поручилася за належне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань у повному обсязі, що витікають із кредитного договору № 0.

15 жовтня 2007 року між банком і ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0/2. За змістом п 1.1. цього договору банк зобов'язався надати позичальнику, а позичальник зобов'язався прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит (кредитні кошти) у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 2 688 грн., сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, зазначених в договорі. Відповідно до п.1.4.1 договору надання банком траншу здійснюється 15 жовтня 2008 року.

15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту № 0/2, якою визначені штрафні санкції договору та інші умови.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами, 15 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки № 0//З, за умовами якого остання передала банку в заставу нежитлове приміщення загальною площею 42,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Пушкіна, 19 та належить на праві власності ОСОБА_10 на підставі укладеного та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.10.2007 р. за реєстр.№ 6238. Ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності становила 707 тис.грн.

Підпис у договорі іпотеки № 0/112348300/3 від 15.10.2007 р. виконано особисто ОСОБА_5, що встановлено рішенням суду на підставі почеркознавчої експертизи № 146 від 22 червня 2012року.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 146-12 від 22 червня 2012р. у графі «Іпотекодавець» договору іпотеки №0/112348300/3 від 15.10.2007 р. підпис від імені ОСОБА_8 виконано особисто ОСОБА_5

Станом на 18.02.2015р. заборгованість позичальника за кредитним договором становить 6173579 грн. 87 коп, яка складається із: заборгованості за кредитом 102514 дол. 81 цент.США, що за курсом НБУ становить 2702158 грн.76 коп; заборгованості по процентам за користування кредитом 97347 дол. 99 цент. США, що за курсом НБУ становить 2565967 грн.73 коп; пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 387187 грн. 63 коп. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками 518266 грн. 05 коп.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст. 526, 553-554, 625, 1050,1054 Цивільного кодексу України, обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, щодо неповноти встановлення судом першої інстанції обставин справи, неправильного та неповного дослідження доказів та їх оцінки, які призвели до ухвалення неправомірного рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду та встановлені ним обставини, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм права.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення обґрунтовано надав перевагу такому доказу, як договір іпотеки № 0//З, за умовами якого ОСОБА_7 передала банку в заставу нежитлове приміщення загальною площею 42,2 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Пушкіна, 19 та належить їй на праві власності на підставі укладеного та нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.10.2007 р. за реєстр.№ 6238, ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності становила 707 тис.грн., який було укладено у забезпечення виконання зобов'язань за спірними кредитними договорами від 15 жовтня 2007 року, укладеними між банком та ОСОБА_5

Підпис у договорі іпотеки № 0/112348300/3 від 15.10.2007 р. виконано особисто ОСОБА_5, що встановлено рішенням суду на підставі висновку почеркознавчої експертизи № 146 від 22 червня 2012 року.

При укладені договору іпотеки сторонами дотримано передбаченої законом письмової нотаріальної форми.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що саме для забезпечення виконання спірних кредитних договорів, ОСОБА_7 уклала і підписала договір іпотеки. Підписуючи договір іпотеки, ОСОБА_7 усвідомлювала, розуміла та знала про наявність кредитних договорів, які забезпечувалися іпотекою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судових рішень, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2015 року та додаткове рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_11