Категорія 20Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів Міхасішин І.В., Стадник І.М.,

при секретарі: Куленко О.В.

з участю: апелянт ОСОБА_2

представник апелянта ОСОБА_3

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання письмової згоди , як іншого з подружжя та договору купівлі-продажу недійсними ,-

ВСТАНОВИЛА:

10.10.2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання письмової згоди, як іншого з подружжя та договору купівлі-продажу об'єкта житлової нерухомості недійсними. Односторонній правочин по наданню нею 14.01.2014 року письмової згоди на відчуження спірної квартири просила визнати недійсним з підстав визначених ч.1 ст.231 ЦК України. Договір купівлі-продажу, укладений 16.04.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачка просила визнати недійсним з підстав визначених ч.1 ст. 233 ЦК України.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення міського суду і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповноту з»ясування судом обставин, що мають значення для справи і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні апелянт та її представник апеляційну скаргу підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному у скарзі.

Відповідач ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки обставини викладені в ній є надуманими та не підтверджені жодними доказами.

Судова колегія , заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 04.11.2011 року по 21.01.2014 року ( день набрання рішення законної сили) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. /а.с.39/

В період шлюбу, подружжям ОСОБА_4 була придбана квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1./а.с.77/

Дана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, відповідно до ст. 60 СК України.

Як вбачається з довідки ОСББ « Вікторія-12 А» від 14.09.2014 року ОСОБА_2 проживає та постійно зареєстрована з 2013 року , а її син ОСОБА_6 з 2014 року за адресою: АДРЕСА_2. /а.с.37/

Після ухвалення судом рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_2, однак до набуття рішення законної сили, 14.01.2014 року позивачка відповідно до ч.3 ст.65 СК України надала ОСОБА_4 нотаріально посвідчену заяву про надання нею згоди на продаж набутої в зареєстрованому шлюбі квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на умовах та за ціну на розсуд свого чоловіка ./ а.с. 80/

Позивачка стверджує, що дана заява була подана нею проти її справжньої волі, внаслідок застосування до неї, з боку чоловіка фізичного та психологічного тиску.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як на доказ своїх тверджень, позивачка посилається на висновок о/у СКМСД ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області про результати розгляду матеріалів по факту заяви громадянки ОСОБА_2 від 03.04.2014 року. З описової частини висновку вбачається, що 25.03.2014 року ОСОБА_2 звернулась до Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області з письмовою заявою в якій просить прийняти міри до її колишнього чоловіка ОСОБА_4, який не дає змоги проживати їй та їхньому малолітньому сину ОСОБА_6 у спільному житлі. Також заявниця вказувала на написання нею заяви про згоду на продаж квартири під фізичним та психологічним тиском. За наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 рекомендовано звернутись до суду м. Вінниці, щодо вирішення питання проживання. /а.с81/

Даний доказ є неналежним, оскільки не містить інформації про встановлення факту насильства. Інших доказів позивачем не надано.

Відповідно ч.1 ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психологічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Під насильством мається на увазі психічний або фізичний тиск на особистість контрагента або його близьких з метою спонукання до здійснення правочину (побиття, катування, загроза вчинення таких дій у майбутньому).

Факт насильства в діях колишнього чоловіка, істотність їх значення для себе та членів своєї сім»ї, наявність можливості для їх здійснення позивачкою доведено не було, а отже підстав для визнання правочину недійсним суд не має.

16.04.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. /а.с.74-76/

Відповідно п.3.1 Договору відчуження квартири здійснюється Продавцем за згодою його дружини ОСОБА_2, справжність підпису якої на відповідній заяві засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7, 14.01.2014 року за реєстровим номером 155./а.с.74-76/

Позивачка просила визнати даний договір недійсний, оскільки його було вчинено під впливом тяжкої для неї обставини ( не працює, доглядає малолітню дитину, розірвано шлюб, іншого власного житла немає) та на вкрай невигідних умовах (занижена вартість квартири, позбавлення житла неповнолітнього сина), а також з тих підстав, що правочин укладено з порушенням вимог ст.42 ЗУ « Про нотаріат».

Відповідно ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Правочин, що укладається під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризується тим, що особа вчиняє їх добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини.

Враховуючи дану особливість правочину, суд першої інстанції прийшов до цілком обґрунтованого висновку про те, що звертаючись з позовом про визнання недійсним одностороннього правочину на підставі ст. 231 ЦК України ( правові наслідки правочину, який вчинено під впливом насильства), вимога про визнання недійсним договору купівлі- продажу з підстав, визначених ч.1 ст.233 ЦК України ( правові наслідки правочину, який вчинено під впливом тяжкої обставини) є неприпустимою.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини зазначені позивачкою не є тяжкими, оскільки відсутні достатні підстави вважати, що для усунення або зменшення їх, необхідно було укласти даний правочин. Позивачем не доведено, що за відсутності перелічених нею обставин правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на те, що судом не було проаналізована та обставина, що між датою написання зави про надання згоди на продаж квартири (14.01.2014р.) та датою укладення договору купівлі-продажу ( 16.04.2014р.) є значний проміжок часу, що в свою чергу суперечить вимогам ст. 42 ЗУ «Про нотаріат».

В судовому засіданні на запитання головуючої представник апелянта пояснила, що підставами для визнання правочинів недійсними є : ч.1 ст.231 ЦК України по односторонньому правочину та ч.1 ст. 233 ЦК України по договору купівлі-продажу. Та обставина, що між датами укладення право чинів є значний проміжок часу, на думку апелянта, додатково лише свідчить, що правочин укладався під тиском.

Колегія суддів не вважає дану обставину такою, що свідчить про можливий тиск на позивача при укладені правочину, оскільки законодавство України не відносить надання згоди подружжя на укладання договору щодо розпорядження спільним майном до прав, що мають особистий характер та не обмежує строк дії таких заяв.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 30 8, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Голота Л.О.

Судді: Міхасішин І.В.

Стадник І.М.

/ПІДПИСИ/

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ: