Провадження № 2/760/7735/15
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

05.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 07.10.2015 зазначена позовна заява залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК.

У пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

Зміст позовних вимог, а саме: «визнати бездіяльність Міністерства оборони України щодо не виконання чинного законодавства про забезпечення постійним житлом ОСОБА_1 згідно чинного законодавства» та «зобов'язати Міністерство оборони України зробити бюджетний запит на купівлю трьох кімнатної квартири у м. Києві згідно чинного законодавства» носить нечіткий, незрозумілий характер. Зокрема, не зрозуміло які саме вимоги чинного законодавства порушив відповідач, що таке бюджетний запит, його суть та зміст, куди його необхідно зробити та з якою метою.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобов'язаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішити справу.

Частина п'ята статті 119 ЦПК передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач об'єднав дві позовні вимоги немайнового характеру. Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 974,40 грн.

Реквізитами для сплати судового збору є: розрахунковий рахунок № 0010, утримувач коштів ГУДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача: ГУ ДК у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу 22030001; 050, «судовий збір».

Ухвалою від 07.10.2015 про залишення позовної заяви без руху позивачу було запропоновано усунути недоліки шляхом подання нової, належним чином оформленої, позовної заяви, її копій та копій документів, що додаються до неї, відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, а також належного доказу сплати судового збору.

Строк для усунення недоліків був встановлений - три днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

13.10.2015 на виконання вимог вищезазначеної ухвали позивач подав нову позовну заяву, однак не надав до суду належного доказу сплати судового збору.

Позивач вважає себе звільненим від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про судовий збір», який передбачає, що від сплати судового збору звільняються військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків.

З матеріалів позовної заяви випливає, що позивач є підполковником юстиції у запасі, предмет спору не пов'язаний з виконанням військового обов'язку, а тому пункт 12 частини першої статті 12 Закону України «Про судовий збір» на спірні правовідносини не розповсюджується.

Таким чином, позивач не сплатив судовий збір, а отже, недоліки позовної заяви не усунув.

Частина друга статті 121 ЦПК передбачає «якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві».

Таким чином, позовну заяву належить визнати неподаною та повернути позивачеві.

Керуючись статтями 119, 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л. В. Шевченко