У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», Первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка», Первинної організації незалежної профспілки гірників України Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» про визнання частково недійсною спільної постанови Генерального директора і профспілкових комітетів Публічного акціонерного товариства «Євраз Суха Балка» за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що вони працювали в Публічному акціонерному товаристві «Євраз Суха Балка» (далі - ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка») на різних посадах. За час роботи в товаристві неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади всім працівникам підприємства.

Посилались на те, що відповідачем неправильно розраховувалась і виплачувалась (ОСОБА_4 за період з 01 січня 1995 року по 17 грудня 2004 року, ОСОБА_5 за період з 30 листопада 2001 року по 07 листопада 2011 року) заробітна плата при наданні відпусток, а саме: не проводилось коригування заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, з урахуванням підвищень тарифних ставок і посадових окладів у відповідних розрахункових періодах за проміжок часу до підвищення на коефіцієнт підвищення, що призвело до недоплати позивачам за весь період роботи у відповідача. Факт зазначених порушень визнаний відповідачами у спільній постанові генерального директора та голів профспілкових комітетів ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» від 06 лютого 2012 року № 3.

Посилаючись на те, що неправомірність зменшення суми недоплаченої заробітної плати на 29 % на підставі спільної постанови від 06 лютого 2012 року, просили суд визнати недійсним п. 1.3 спільної постанови генерального директора і профспілкових комітетів ПАТ « ЄВРАЗ Суха Балка» від 06 лютого 2012 року № 3.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2014 року, позов задоволено.

Визнано недійсним пункт 1.3 спільної постанови генерального директора і профспілкових комітетів ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» від 06 лютого 2012 року № 3.

Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року ухвалу апеляційного суду скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно виходив з того, що законодавством передбачена можливість госпрозрахункового підприємства у випадку скрутного фінансового стану самостійно визначати коефіцієнт коригування для обчислення середньої заробітної плати, про що було зазначено в оспорюваній постанові, у зв'язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Гвоздик П.О. Іваненко Ю.Г.