СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва
в складі судді - Кицюк В.С.,
за участю секретаря - Грінченко Є.С..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Солом`янський РВ ГУ Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
В травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30 травня 2002 року нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М. Позивач зазначає, що відповідач зареєстрований, але вже тривалий час не проживає в цій квартирі, що дає позивачу підстави вважати, що відповідач втратив право користування цим приміщенням.
Відповідач, будучи належним чином і своєчасно повідомленим про час і місце судового розгляду відповідно до положень ст.74 ЦПК України, в судове засідання не з`явився (а.с.16, 23)
Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, окремо зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.24)
Третя особа свого представника в суд також не направила, проте подала заяву, в якій просить прийняти рішення на розсуд суду (а.с.13, 14)
Зважаючи на таку позицію позивача, з урахуванням того, що листи із судовими викликами, направлені на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу відповідача, поверталися «за закінченням терміну зберігання», суд вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження згідно з положеннями ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30 травня 2002 року нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Петровою Т.М., де вона зареєстрована та проживає (а.с.7)
Разом із нею зареєстровані в квартирі чоловік - ОСОБА_5, та син - ОСОБА_3 (а.с.6)
З матеріалів справи вбачається, зокрема, з довідки Житлово-будівельного кооперативу «Авіатор», що останній з 2009 року у вищезазначеній квартирі не проживає (а.с.8)
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)
Між тим, як зазначалося судом вище, відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористалася, відтак приймаючи рішення на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку про те, що обставини про відсутність відповідача у вищезазначеній квартирі понад 6 місяців вважаються доведеними.
Відповідач, будучи зареєстрованим в спірному жилому приміщенні, там не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за нею право користування жилим приміщенням, не вчиняє. Наведене вище свідчить про відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних на те причин.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України у суду є всі підстави визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем за пред'явлення позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Солом`янський РВ ГУ Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3, 1987 р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3, 1987 р.н., на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя: Кицюк В.С.