29.07.2015 Справа № 756/4491/15-ц
унікальний № 756/4491/15
провадження№2/756/3093/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Белоконної І.В.

секретарі Клімковської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення права на спадкування.

В аргументацію своїх позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6. Після нього залишилась спадщина - однокімнатна квартира АДРЕСА_1 та ? частина трикімнатної квартири АДРЕСА_2.

За час життя ОСОБА_7 не склав заповіт. Позивач, яка знаходилась у шлюбі з спадкодавцем та постійно проживала разом з останнім на час відкриття спадщини, як спадкоємець за законом, у вересні 2014 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Від першого шлюбу ОСОБА_6 мав двох дітей (відповідачі по справі) ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які також входять до числа спадкоємців першої черги права на спадкування за законом та які також звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак позивач вважає, що відповідачів, як спадкоємців, необхідно усунути від прав спадкування спадщини спадкодавця за законом, з наступних підстав.

Між відповідачами по справі та за життя їх батька ОСОБА_7 з січня 2008 року погіршились родинні відносини, у зв'язку з чим припинилось спілкування між ними.

З лютого 2007 року у спадкодавця розвинулась хвороба серця, а пізніше цукровий діабет, внаслідок чого він постійно перебував під наглядом лікарів, проходив медичні обстеження та лікування у медичних закладах. Спадкодавець за життя, в той час, коли він перебував у тяжкому стані та потребував лікування, постійної моральної підтримки та матеріальної допомоги, з боку відповідачів такої не отримував. На думку позивача, відповідачі мали можливість, але свідомо ухилялись від надання спадкодавцю будь- якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. Повна відсутність відносин між відповідачами та їхнім батьком - спадкодавцем підтверджується і тим фактом, що вони не приймали участь у проведенні поховання померлого. Позивач взяла на себе всю організацію та всі затрати на поховання ОСОБА_7

У зв'язку із чим позивач вважає, що оскільки відповідачі не приймали участі в утриманні свого батька в період часу коли він був майже непрацездатним, та який потребував матеріального забезпечення в зв'язку з захворюванням, крім того відповідачі не приймали участі в догляді за хворим, не цікавились навіть станом його здоров'я, не відвідували батька та не вчиняли жодних інших дій, щодо утримання та надання допомоги, байдуже віднісшись до стану здоров'я свого батька, усвідомлюючи необхідність надання невідкладної допомоги та підтримки, зволікали своїми обов'язками, передбаченими законом, то на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1224,1261 ЦК України, просив суд усунути відповідачів від права на спадкування як спадкоємців першої черги після померлого ОСОБА_7, судові витрати покласти на відповідачів.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідачі, представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнавали в повному обсязі, просили відмовити в їх задоволенні та пояснили, що твердження позивача про повне припинення спілкування спадкодавця із своїми дітьми - відповідачами, починаючи з січня 2008 року, спростовуються доказами: закордонними паспортами відповідачів з візами про відвідування батька в Китайській Народній Республіці, де останній працював; сімейними фотокартками разом з батьком; показами свідків. Зазначивши, що позивач не надає доказів звернення спадкодавця до відповідачів за матеріальною допомогою та їх відмови в її надані. Натомість відповідачі стверджують про те, що спадкодавець був матеріально забезпеченим, постійно працював, знаходився в тривалих відрядженнях в КНР, приїжджаючи до Києва два- три рази на рік. Про тяжкі хвороби батька відповідачам нічого не було відомо за його життя.

Дослідивши матеріали справи, допитавши заявлених свідків, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у віці 56 років (причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця) ОСОБА_7, який є чоловіком позивача та батьком відповідачів по справі, що визнається сторонами та не потребує додаткового доказування.

Після його смерті відкрилась спадщина на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та ? частина трикімнатної квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, спадкоємцями першої черги за законом після померлого є позивач по справі ОСОБА_1 та відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Суд не бере посилання позивача на ту обставину, що померлий ОСОБА_7 перебував у тяжкому хворобливому стані та потребував лікування, постійної моральної підтримки та матеріальної допомоги, яку відповідачі ухилялись надавати, а її надавав саме позивач з наступних підстав.

Допитана у судовому засіданні позивач ОСОБА_1, в якості свідка, повідомила суду про те що вона з ОСОБА_7 з 2008 року проживали однією родиною, 20.08.2014 року одружились. Зазначивши, про те що у 2007 р у її чоловіка був інфаркт, у січня 2014 р дізнались про його діагноз - цукровий діабет, в літку ОСОБА_7 знаходився на лікуванні по хворобі пов'язаною з судинами на дневному стаціонарі. Весь час за життя спадкоємець працював, надавав матеріальну допомогу своєму сину. Донька ОСОБА_2 не спілкувалась з батьком взагалі, а син ОСОБА_3 рідко бачився з батьком, не цікавився станом його здоров'я, не покупав ліки, не дарив подарунків на день народження. Спадкодавець не звертався до своїх дітей за матеріальною допомогою, але він дуже потребував моральної підтримки з боку відповідачів.

Допитана у судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, в якості свідка, повідомила, що дійсно у неї з її батьком з 2009 році виникли непорозуміння, щодо фінансових питань, які стосуються їх родини, після чого виникла вони з батьком не спілкувались. Зазначивши про те, що якби батько за життя звернувся до неї за будь - якою допомогою, вона обов'язково надала йому таку.

Допитаний у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 в якості свідка повідомив суду, про те що у нього з батьком були добрі дружні стосунки, що він по запрошенню їздив до батька за кордон у КНР, який там перебував у робочому відрядженні більшість днів в рік Коли батько повертався до Києва, вони разом проводили разом багато часу, святкували свята, їздили на рибалку. Батько з дитинства допомагав йому матеріально, оплачував навчання. Батько ніколи не звертався ні до кого за допомогою.

Як вбачається із показів допитаних судом свідків: ОСОБА_8 (сестри померлого) та ОСОБА_9 (племінник померлого), ОСОБА_10 (колишня дружина померлого) -ОСОБА_7 фактично постійно перебував у робочих відрядженнях у КНР, про свої хвороби не бажав говорити, але їм було відомо, що він з 2013 р хворів на цукровий діабет, а в літку 2014 десять днів знаходився на дневному стаціонару у лікарні з хворобою пов'язаною з судинами. Повідомили, про те, що померлий за життя з сином ОСОБА_3 спілкувався завжди, з донькою ОСОБА_2 у 2009 році виникли фінансові непорозуміння між ними та з того часу батько з донькою були ображені один на одного та не спілкувались. Також свідки підтвердили, що померлий, до останніх днів працював, допомоги матеріальної не просив та не потребував, навпаки матеріально всім надавав матеріальну допомогу як своєму сину, так і сину позивачки. Щодо участі у похованні ОСОБА_7 зазначили про те, що діти померлого пропонували свою допомогу в організації, але позивач відмовилась від їх пропозицій.

Допитні у судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14(рідні позивачки), також підтвердили той факт, що померлий ОСОБА_7 працював, матеріальний стан у нього був достатній, діагнози останнього точно не знали, про не добрі взаємовідносини між спадкоємцем та його дітьми знали зі слів позивача.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 (друзі померлого) пояснили, що з їх точки зору померлий не потребував матеріальної допомоги, навпаки завжди працював та фінансово допомагав своїм рідним. ОСОБА_7 не скаржився та не любив повідомляти про свій стан здоров'я, мав нормальний фізичний та психологічний стан.

Свідки ОСОБА_24, ОСОБА_25 (колеги по роботі померлого) суду повідомили про те що, з ОСОБА_7 працювали з 2003 року на одному підприємстві - ТОВ «Інстайл -Груп», він часто був у відрядженнях за кордоном у КНР, заробітню плату отримував регулярно, за фінансовою допомогою до керівництва фірми не звертався, роботу припинив в зв'язку із смертю. Працівники власними коштами допомогли позивачу на організацію поховання ОСОБА_7

Посилання позивача про те що спадкодавець тяжко хворів та потребував матеріальної допомоги, спростовуються також письмовими доказами, а саме: записами у трудовій книжки ОСОБА_7, де зазначено що, останній за життя час він працював у ТОВ «Інстайл - Груп» та роботу припинено в зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1.; згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_6 з пенсійного фонду в яких зазначено, що у період з 2007 р по вересень 2014 року останньому кожного місяця нараховувалась заробітна плата та кількість днів стажу. З наданих позивачем медичних документів вбачається, що ОСОБА_7 у березні 2007 р звертався до Київського міського консультативно - діагностичного центру для проведення ехокардіографії; з 22.07 по 31.07. 2014 року знаходився у відділені клінічної імунології та ендокринології Київської міської клінічної лікарні №1 на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування») .

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позивач не довів факту того, що ОСОБА_7 за час життя внаслідок хвороби перебував у безпорадному стані та потребував матеріальної допомоги, а відповідачі знали про це та свідомо ухилялись від виконання свого обов'язку по догляду за батьком хоча мали таку змогу, а померлий дійсно потребував її допомоги.

Висновок суду не спростовується наявними в матеріалах справи доказами та показами допитаних судом свідків.

Таким чином, на підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 1224, 1259, 1261 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 80, 88, 208 - 209, 212-215, 218 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування - відмовити;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.В. Белоконна