Справа № 445/692/15 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/6677/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

секретар Бохонко Е.Р.,

З участю позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про поділ спільного нажитого майна,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення необ»єктивним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що не погоджується з висновком суду про те, що автомобіль марки «Форд-Мондео» не є об»єктом (майном) спільної сумсної власності . Прийшовши до висновку, що спірний автомобіль був власністю ОСОБА_7 до 29.10.2014 року судом не було визначено статус автомобіля з часу зняття його з реєстрації, відчуження власником до 03.12.2014 року часу реєстрації на іншого власника відповідачку ОСОБА_6 Стверджує, що автомобіль перебував у володінні її сім»ї з серпня 2012 року тобто більше 2,5 років, оскільки був придбаний за спільно нажиті за час шлюбу кошти та вони фактично володіли ним на підставі ст.398 ЦК України. Вважає, що власник автомобіля ОСОБА_7 втратила право власності на вищезгаданий автомобіль у зв»язку з відчуженням 29.10.2014 року. Не погоджується з висновком суду про те, що судом не здобуто доказів про вчинення протиправних дій відповідачем ОСОБА_6 оскільки придбання нею автомобіля свідчить про її матеріальну заінтересованість як близького родича ОСОБА_5 у збереженні майна її сина у зв»язку з припиненням шлюбу . Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задволення апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 21.05.2011 року, який розірвано рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 01.12.2014 року (а.с.7).

Від шлюбу сторонни мають сина ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 27.10.2014 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_9 на утримання сина ОСОБА_8 в розмірі 550грн (а.с.8).

Звертаючись з позовом про поділ спільно нажитого майна, позивачка просила визнати майном спільної сумісної власності придбаний у серпні 2012 року під час перебування у шлюбі з відповідачеим ОСОБА_5 автомобіль марки «Форд Мондео» КОМБІ-В1994 р.в., д.р.н. 545-05 ТС. Визнати за нею право власності на ? частину вказаного автомобіля та стягнути в її користь ? вартості автомобіля в розмірі 59152,24 грн., 4000 грн. моральної шкоди та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог зазначала, що вказаний автомобіль було придбано за кошти подружжя в сумі 3200 доларів США у гр.ОСОБА_7 на підставі генеральної довіреності, однак відповідач користувався ним одноосібно, а 03.12.2014 року неправомірно без її згоди перереєстрував його на свою матір ОСОБА_6

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не здобуто доказів того, що автомобіль марки «Форд Мондео» КОМБІ-В,1994 р.в., д.р.н.545-05 ТС є об»єктом спільної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5, та не встановлено підстав для визнання його майном спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Нормами статті 203 Цивільного Кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, правочини можуть бути односторонніми або багатосторонніми (договори).

В свою чергу, відповідно до ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України, довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, грунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов»язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Видача довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб, що був в експлуатації та має особливості цивільного обороту, без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Як вбачається з позовних вимог позивачка не заперечує того, що автомобіль був придбаний по довіреності та не надала суду жодних доказів про перехід права власності на автомобіль до неї чи відповідача ОСОБА_5 на нас перебування у шлюбі.

Статтею 316 ЦК визначено поняття права власності, яким є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами ст.328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Частиною 4 ст.334 ЦК України передбачено, що, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Торгівля транспортними засобами здійснюється відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, а Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок», затверджених постановою Кабінету Міністрів України, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цими Правилами, і які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Таким чином, нормами закону встановлено додаткові вимоги до порядку переходу права власності на автомобілі, однак позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів про перехід права власності на автомобіль до неї чи до відповідача ОСОБА_5 а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання права власності на автомобіль.

Доводи апеляційної скарги, про те, що перереєстрація транспортного засобу не була проведена через протиправну поведінку відповідача не підтверджені жодними доказами та є голослівними, оскільки придбавши автомобіль позивач могла звернутись до компетентних органів за роз»ясненнями щодо правильного оформлення права власності на автомобіль.

Відтак, колегія суддів вважає, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази про набуття права власності на спірний автомобіль одним з подружжя у передбаченому законом порядку, а тому і нема підстав для задоволення позову про поділ спільно нажитого майна подружжя.

Будь - яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в і д х и л и т и.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А .В.Ніткевич

ОСОБА_10