АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2015 м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар: Окармус О.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобовязання провести гарантійний ремонт металопластикових конструкцій та стягнення пені, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 3 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобовязання провести гарантійний ремонт металопластикових конструкцій та стягнення пені.

Посилалася на те, що 16 лютого 2008 року між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір на виготовлення та встановлення балконної рами вартістю 374,07 Євро. На дану продукцію був встановлений гарантійний строк у 7 років - до 16.02.2015 року. Під час гарантійного терміну встановлені конструкції вийшли з ладу, а саме не працює позиція провітрювання, тому 11.03.2010 року вона звернулася з письмовою заявою до відповідача з вимогою провести гарантійний ремонт. Дане звернення відповідачем було проігноровано, а тому вона 24.02.2012 року повторно звернулася до відповідача з вимогою проведення гарантійного ремонту. Відповідачем було надано довідку про відмову у проведенні гарантійного ремонту. 12.05.2015 року вона знову звернулася до відповідача з аналогічною вимогою, однак і дана вимога не була виконана.

Просила суд зобов'язати ОСОБА_2 здійснити гарантійний ремонт металопластикових конструкцій та стягнути з нього на її користь пеню в розмірі одного відсотка вартості товару за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) за період з 25.03.2010 року по день подачі позову до суду в розмірі 202 521,00 грн.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела належними доказами наявність істотних недоліків з вини виробника, які роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 16 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір №Л-01 на виготовлення та встановлення балконної рами та віконного блоку вартістю 374,07 Євро (а.с.4-5). Встановлено, що сторони умови договору виконали. Відповідно до умов гарантії, виданої відповідачем, термін гарантії триває 7 років від дати отримання товару, за умови дотримання експлуатації вікон та дверей (а.с.12).

11 березня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про проведення ремонту. Доказом отримання даної заяви є підпис менеджера (а.с.6).

24 лютого 2012 року ОСОБА_1 повторно звернулася до відповідача із заявою про проведення ремонту. Доказом отримання даної заяви є підпис працівника ОСОБА_3 (а.с.7).

01 березня 2012 року приватний підприємець ОСОБА_2 надав позивачці письмову відповідь на заяву від 24 лютого 2012 року, в якій відмовив в проведенні ремонту до повного розрахунку. З даної відповіді також вбачається, що на прохання ОСОБА_1 було проведено повторний демонтаж та монтаж балконного блоку і за нею рахується борг в сумі 120 грн. (а.с.8).

12 січня 2015 року ОСОБА_1 знову звернулася до відповідача із заявою про ремонт металопластикових конструкцій. Доказом отримання заяви є підпис на ній менеджера ОСОБА_3 (а.с.9).

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) передбачає, що недоліком є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Істотним недоліком є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів або він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 7 Закону гарантійний строк - це строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання щодо здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг, який зазначається в паспорті на продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону в разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

- пропорційного зменшення ціни;

- безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

- відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Отже, за змістом зазначеної норми підставами задоволення вимог споживача є сукупність декількох обставин, а саме: наявність недоліків, виникнення зазначених недоліків з вини виробника та виникнення недоліків протягом гарантійного строку.

Частиною 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до п. 4 ст.17 Закону, у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 правом проведення такої експертизи не скористався, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність виникнення пошкодження з вини позивача через порушення правил експлуатації та, відповідно, наявність у відповідача гарантійних зобов'язань.

Вираховуючи розмір неустойки колегія суддів виходить з наступного.

Встановлено, що перше звернення ОСОБА_1 до відповідача з вимогою провести гарантійний ремонт балконної рами було 11.03.2010 року. Відповідач повинен був провести гарантійний ремонт протягом чотирнадцяти днів. А тому прострочка виконання зобов»язання виникла за період з 25.03.2010 року по час звернення з позовом до суду, тобто по 03.03.2015 року.

Кількість днів прострочки за період з 11.03.2010 року по 03.03.2015 року становить 1805 днів (2010р. 282 дня, 2011р. 365 днів, 2012р. 366 днів, 2013р. 365 днів, 2014р. 365 днів, 2015р. 62 дня).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» неустойка виплачується в розмірі одного відсотка вартості товару.

Як вбачається із договору №Л-01, що ОСОБА_1 замовляла виготовлення та встановлення віконного блоку площею 3,720 кв.м. та віконного блоку площею 0,848 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що гарантійний ремонт пов»язаний з тим, що не працюють балконні двері на функції провітрювання, які входять до віконного блоку площею 3,720 кв.м.

Визначаючи вартість товару, колегія суддів виходить із того, що вартість віконного блоку площею 3,720 кв.м. на час оплати становить 268,80 Євро, вартість з»єднаного профілу 71мм становить 1,43 Євро, вартість балконної ручки становить 6,98 Євро (а.с.5). Таким чином, вартість товару становить 277,21 Євро.

Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Отже, оплату за товар ОСОБА_1 повинна була проводити у гривнях.

Офіційний курс валют (НБУ) станом на день укладення договору та оплати, тобто на 16.02.2008 року становив за 100 Євро 738,61 грн.

Отже, вартість товару на день укладення договору становила 2047,50 грн. (277,21 Євро х 738,61 грн. : 100 = 2047,40 грн.).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що пеню слід вираховувати від всієї вартості товару, тобто від суми 374,07 Євро. Встановлено в засіданні колегії суддів апеляційного суду, що не працюють лише балконні двері на функцію провітрювання, тому колегія суддів взяла вартість лише віконного блоку, в якому розміщені ці двері. Що стосується іншого віконного блоку, в якому вікна не відкриваються і не має дверей та витрат, пов»язаних з доставкою і установкою металопастикових конструкцій, то колегія суддів їх до уваги не брала.

Також безпідставними є доводи позивача про те, що вартість товару слід вираховувати на день розгляду справи. Встановлено, що всі розрахунки на території України повинні проводитись у гривнях. Таким чином, позивачка станом на час укладення договору повинна була розраховуватись з відповідачем за виготовлення та встановлення метало пластикових конструкцій у гривнях. А тому колегія суддів при визначенні вартості товару взяла офіційний курс валют саме на час укладення договору.

Таким чином, неустойка за не вчинення протягом 14 днів гарантійного ремонту становить 36 957,37 грн. (2047,50 грн. вартість товару х 1805 днів затримки : 100 = 36957,37 грн.).

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що розмір неустойки значно перевищує вартість наданих відповідачем послуг, що є неспівмірним.

Крім цього, колегія суддів враховує поведінку позивачки, яка з 2010 року, один раз на два роки зверталася до відповідача із заявою про проведення гарантійного ремонту, при цьому не наполягала і не вимагала проведення гарантійного ремонту в передбачені законом строки. Таким чином, позивачка своїми діями сприяла збільшенню розміру неустойки, тому наявні підстави для її зменшення до розміру вартості товару.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03 червня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 здійснити гарантійний ремонт метало-пластикових конструкцій, встановлений у квартирі ОСОБА_1, що розташована АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку в розмірі 2047,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 365.40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий: підпис

Судді: підписи