Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/235/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Забуранний Р. А.
Доповідач Черненко В. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.02.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Потапенка В.І., Кодрула М.А.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки недійсним.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що 22.01.2012 року на її адресу надійшло рішення Новомиргородського районного суду по справі № 2-4/2012 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 07.08.2007р., яким з відповідачів на користь банку солідарно стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 82203,26 грн. та судові витрати.

ОСОБА_2 зазначила, що після ознайомлення з даним рішенням, дізналася про існування договору поруки від 06.08.2007 року, згідно якого вона є поручителем по кредитному договору № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 07.08.2007 року.

ОСОБА_2 . зазначила, що на дане рішення подавала апеляційну скаргу, однак ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 30.05.2012 року в задоволенні апеляційної скарги відмовлено.

ОСОБА_2 зазначила, що договір поруки вважає протиправним, оскільки даного договору не підписувала , про існування дізналась лише після отримання рішення Новомиргородського районного суду і при ознайомленні з матеріалами справи, тобто 22.01.2012р. Просила суд визнати договір поруки № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 06.08.2007 року недійсним .

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що між відповідачем та позивачем 06.08.2017 року було укладено договір поруки за № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 у відповідності до якого ОСОБА_2 зобов'язалася відповідати перед Банком за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 07.08.2007 року.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до приписів ЦК України:

- ст. 202 - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків;

- ч. 3 ст. 203 - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- ч. 2 ст. 207 - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною;

- ч. 1 ст. 215 - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу;

- ч. 3 ст. 215 - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до висновку судово - почеркознавчої експертизи № 1406 від 10.09.2014 року вирішити питання, чи виконанні самою ОСОБА_2 чи іншою (іншими) особою (особами) підписи від її імені в договорі поруки № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 6 серпня 2007 року, укладеному між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2, які містяться на 1-й,2-й сторінках в графах «Поручитель» та на другій сторінці в графі «ОСОБА_2.), не виявилося можливим, з причин, викладених у п. 1 Дослідницької частини висновку. Підписи від імені ОСОБА_2, якими завірені копії 1,2,3, 12,13 сторінок паспорта серійний НОМЕР_1 та ідентифікаційного коду ОСОБА_2, виконанні не самою ОСОБА_2, а іншою особою, з деяким наслідуванням підпису ОСОБА_2

Суд першої інстанції зазначив, що експерт у ході проведення вищевказаної експертизи не дійшов категоричного висновку щодо відповідності підпису ОСОБА_2 самій ОСОБА_2 чи іншій особі на договорі поруки № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 6 серпня 2007 року у зв'язку з ненаданням позивачем вільних зразків її підписів на оригіналах документів, що не відносяться до даної справи, виконанні до 2008 року.

Суд першої інстанції зазначив, що в ході судового розгляду у справі на пропозицію суду скористатися своїм правом, передбаченим ЦПК України та заявити клопотання до суду про витребування оригіналів документів з оригіналами підпису позивача, вчинені ОСОБА_2 до 2008 року за попереднім її місцем роботи, чи іншого підприємства, установи, організації - остання своїм правом не скористалася.

Суд першої інстанції зазначив, що допитані в якості свідків у ході судового розгляду у справі, колишні працівники Новомиргородського відділення Банку, які на той момент здійснювали дії від імені Банку щодо укладення договору поруки з ОСОБА_2 вказали, що пакет документів до договору поруки з ОСОБА_2 готувався, договір поруки підписувався представником Банку, а чи особисто підписувала договір поруки ОСОБА_2 їм не відомо.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у ході судового розгляду у справі позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів які б вказували на відсутність волевиявлення ОСОБА_2 на укладення договору поруки та не підписання нею договору поруки № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 6 серпня 2007 року.

Суд першої інстанції зазначив, що критично ставиться до показань ОСОБА_2 та її представника щодо того, що позивач про наявність договору поруки № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 6 серпня 2007 року дізналася лише 22 січня 2012 року, оскільки як беззаперечно встановлено у ході судового розгляду у справі ОСОБА_2 дізналася про наявність договору поруки № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 6 серпня 2007 року, підписаного між нею та Банком, ще 01.02.2010 року, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання листа - претензії від відповідача. Також суд зазначив , що категорично не погоджується з поясненнями позивача, що строк позовної давності нею був порушений з поважних причин, оскільки вона у цей період перебувала за межами України, оскільки як вбачається з наданого нею до суду копії її закордонного паспорту, ОСОБА_2 перебувала за межами України у період з жовтня 2011 року по травень 2012 року, отже на момент отримання вищевказаного поштового повідомлення Банку перебувала на території України та на порушення п. 2.5 Договору поруки не повідомила Банк про зміну свого місця проживання.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 215 ЦПК України в рішенні суду повинно бути зазначено на підставі яких доказів та з яких мотивів суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних, як свідків , показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експерта.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є визнання договору поруки недійсним.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції відмовив одночасно з декількох підстав - у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог , та у зв'язку з пропуском строку звернення позивача до суду з позовом.

Колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції в частині , що підстави для задоволення позову відсутні у зв'язку їх недоведеністю .

Крім того колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції в частині пропуску строку звернення позивача до суду з позовом . Однак колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні рішення судом першої інстанції допущені порушення норм процесуального права, що є підставою для скасування зазначеного рішення.

Відповідно до діючого цивільно процесуального законодавства, після розгляду справи по суті , суд виходячи із встановлених обставин відповідно до статті 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення повинен зокрема зазначити встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів , якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, взяти до уваги або відхилити докази , застосувати зазначені в рішенні нормативно правові акти. Зазначити чи були порушені , не визнанні або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду, а якщо були, то ким, зазначити назви статті, її частини, абзацу , пункту , підпункт закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суду керувався. В резолютивній частині, суд зазначає висновок суду про задоволення позову, або про відмову у позові повністю або частково, зазначає висновки суду по сутті позовних вимог.

Встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності , крім випадків , коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови.

Колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем не підписувався договір поруки, тобто було відсутнє волевиявлення позивача на укладення правочину.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що експерт у ході проведення вищевказаної експертизи не дійшов категоричного висновку щодо відповідності підпису ОСОБА_2 самій ОСОБА_2 чи іншій особі на договорі поруки № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 6 серпня 2007 року у зв'язку з ненаданням позивачем вільних зразків її підписів на оригіналах документів, що не відносяться до даної справи, виконанні до 2008 року.

Вбачається, що суд першої інстанції в ході судового розгляду пропонував суду скористатися своїм правом, передбаченим ЦПК України та заявити клопотання до суду про витребування оригіналів документів з оригіналами підпису позивача, вчинені ОСОБА_2 до 2008 року за попереднім її місцем роботи, чи іншого підприємства, установи, організації однак остання своїм процесуальним правом не скористалася.

Таким чином , суд першої інстанції дійшов правильного висновку , що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Колегія суддів дійшла висновку , що встановлені обставини давали суду першої інстанції підстави для відмови у задоволені позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю, а не мотивувати свої висновки також і пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду.

Приймаючи до уваги встановленні обставини колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання договору поруки недійсним - відмовити у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що докази на підтвердження того, що позивач не підписував договір поруки в матеріалах відсутні. Експертний висновок №1406 судово почеркознавчої експертизи від 10.09.2014 р. не дає переконливих доказів на підтвердження доводів позивача.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.01.2012 року позов ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3,ОСОБА_2 ОСОБА_4 про стягнення за заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі. Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_2, звернулись з апеляційною скаргою. В своїх доводах зазначала , що рішення постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскільки справа розглядалась за її відсутності крім того суд не звернув увагу , що попередження про неналежне виконання боржником своїх зобов'язань вона не отримувала ,а також суд неправильно визначив розмір заборгованості , крім того суд не звернув увагу , що договір поруки є припиненим .

Із встановлених обставин вбачається, що ОСОБА_2 у 2012 році знала про існування договору поруки за кредитним договором № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 07.08.2007р. і під час розгляду апеляційної скарги не зазначала , що зазначений договір поруки нею не укладався, а оскаржувала рішення зовсім з інших підстав.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги в частині визнання договору поруки недійсним не знайшли своє підтвердження. Однак приймаючи до уваги, що судом першої інстанції при ухвалені рішення допущені порушення норм процесуального права, то відповідно рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2014 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору поруки від 06.08.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 є поручителем по кредитному договору № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 07.08.2007 року відмовити у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2014 року скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання недійсним договору поруки № 401/06/08/2007/980-5428/КФ/2 від 06.08.2007 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: