ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5930/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Домарєва О.В.

при секретарі - Ткачі А.Г.

за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача - Мартинюка Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» «Про захист прав споживачів-стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди», -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, уточнивши який просив: стягнути з відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» на його користь матеріальні збитки - 643 грн. 24 коп., моральну шкоду - 2436 грн. 00 коп., а також стягнути з відповідача на користь держави штраф за порушення законодавства про захист прав споживачів у розмірі - 3889 грн. 31 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги позову підтримав повністю та суду пояснив, що між ним та банком було укладено договір строкового банківського вкладу, за час строку вкладу йому були нараховані відсотки в сумі 2991 грн. 78 коп., однак з зазначеної суми відповідачем, на його думку, незаконно, були утримані податок з нарахованої суми процентів по вкладу у розмірі 20 % та військовий збір у розмірі - 1,5%. Просив стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки 643 грн.24 коп., моральну шкоду 2436 грн., а також з відповідача на користь держави штраф за порушення законодавства про захист справ споживачів - 3889 грн.31 коп. Також на обґрунтування позову посилався на порушення відповідачем п.3.6 Договору, а також вимог п.4.1.9 ст.4 Податкового кодексу України з урахуванням вимог п.1 ст.3 Бюджетного кодексу України, згідно яких оподаткування нарахованої банком суми процентів по вкладу має відбуватись, на його думку, лише з 1.01.2016 року. Також позивач посилався на порушення відповідачем вимог ч.1 ст.1 та ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також порушення п.п.4 п.1ст.4, п.1 ст. 21, п.1 ст.23 Закону України « Про захист прав споживачів», що до ненадання йому відповідачем відповідної інформації про оподаткування нарахованих відсотків по банківському вкладу та стягнення військового збору під час укладання договору банківського вкладу.

Представник відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» Мартинюк Є.В. у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення позову та на обґрунтування своєї позиції посилавсяна те, що пунктом 3.6 договору строкового банківського вкладу, укладеного банком з позивачем, передбачена інформація що до оподаткування суми процентів за депозитним вкладом, яке здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства України. Просив у задоволенні позову відмовити з мотивів його необґрунтованості та безпідставності, а також змін до податкового законодавства України, які набули чинності з 1.01.2015 року.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та документи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.03.2015 року між сторонами було укладено договір строкового банківського кладу № 221D-584175 «Енергія весни» строком на 3 місяці (а.с. 3-4).

Пунктом 3.6 договору строкового банківського вкладу, укладеного банком з позивачем, передбачена інформація що до оподаткування суми процентів за депозитним вкладом, яке здійснюється відповідно до вимог чинного законодавства України.

Як вбачається із виписки по особовому рахунку позивача за період з 25.03.2015 року по 25.06.2015 року позивачу ОСОБА_2 було нараховано відсотки в сумі 2991.78 грн., але виплачено лише 2348.54 грн.. при цьому утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі - 20 % та військовий збір у розмірі - 1,5 % (а.с.5-6).

Загальна сума утриманого податку та військового збору за весь строк вкладу по зазначеному договору складає - 643 грн. 24 коп.

Довідкою від 23.07.2015 року за № 43-4/270 підтверджується той факт , що зазначена сума утриманих податків та збору за вище вказаним договором банківського вкладу перерахована до державного бюджету (а.с. 36).

28 грудня 2014 року було прийнято Закон України № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

У зв'язку з прийняттям ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з 01 січня 2015 року, встановлено 20-відсоткову ставку на пасивні доходи, отримані фізичними особами-платниками податків, у тому числі, в якості процентів на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок (підпункти 167.5.3. та 167.5.1. пункту 167.5. статті 165 Податкового кодексу України).

З 01 січня 2015 рoку відносно «відсотків, нарахованих зa податковий (звітний) місяць нa суми банківських вкладних (депозитних) абo поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатiв, вкладів (депозитів) членів кредитних спілoк в кредитній спілці» згiдно п. 167.5 Податкового кодексу України ставка ПДФО встановлена у розмірі 20 відсоткiв для пасивних доходів (за винятком окремих дивідендів). Перелік пасивних доходів визначений підпунктoм 167.5.3 Податкового Кодексу, в який, зокрема, включені:

01) відсотки на поточний абo депозитний (вкладний) банківський рахунок;

02) відсотки нa вклад (депозит) в кредитних союзаx.

Також, з 01 січня 2015 року, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України,встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (фізичні особи - резиденти і нерезиденти, та податкові агенти).

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання) (Пункт 16/1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 1.4. пункту 16/1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (1.5 % від бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб).

Відповідно до підпункту 168.1.1. та 168.1.2. пункту 168.1. статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (20 % до пасивних доходів). Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа (податковий агент) або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід (підпункт 168.4.7. пункту 168.4. статті 168 Податкового кодексу України).

Аналіз сукупності наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що утримавши з нарахованих відсотків по банківському вкладу позивача відповідні податки та військовий збір на загальну суму 643 грн.24 коп., та перерахувавши зазначену суму до Державного бюджету України - відповідач діяв відповідно до вимог вище зазнаних норм Законів України та у межах своїх повноважень, визначених зазначеними Законами.

А тому позовні вимоги позивача в частині стягнення на його користь матеріальних збитків у сумі 643 грн.24 коп. з відповідача суд визнає необґрунтованими, безпідставними, а також приходить до висновку про те, що у їх задоволенні слід відмовити.

Оскільки, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від вимог що до стягнення матеріальних збитків - у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити з вище наведених мотивів, а також відсутності належних доказів заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди.

З тих же мотивів суд вважає необхідним відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача відповідного щтрафа за порушення законодавства про захист прав споживачів, при цьому суд також враховує, що позивач, як приватна особа, не відноситься до кола посадових та юридичних осіб, підпорядкованих Кабінету Міністрів України, які наділені повноваженнями звернення до суду з позовами про стягнення штрафу за порушення положень Закону України « Про захист прав споживачів».

Разом з тим, обговорюючи позицію позивача, суд не приймає до уваги його посилання на обґрунтування позову на порушення відповідачем п.3.6 Договору, а також вимог п.4.1.9 ст.4 Податкового кодексу України з урахуванням вимог п.1 ст.3 Бюджетного кодексу України, згідно яких оподаткування нарахованої банком суми процентів по вкладу має відбуватись, на його думку, лише з 1.01.2016 року, з урахуванням наступного.

Порядок набрання чинності законами України регламентовано нормою прямої дії статті 94 Конституції України - закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно положень, закріплених у частині першій статті 58 Конституції України - дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки,положення Закону України № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким з 01.01.2015 року запроваджено оподаткування пасивних доходів громадян та стягнення військового збору, на день такого оподаткування та стягнення були чинними, то відповідачем правомірно застосовані зазначені положення під час регулювання спірних правовідносин.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення відповідачем вимог ч.1 ст.1 та ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також порушення п.п.4 п.1ст.4, п.1 ст. 21, п.1 ст.23 Закону України « Про захист прав споживачів», що до ненадання йому відповідачем відповідної інформації про оподаткування нарахованих відсотків по банківському вкладу та стягнення військового збору під час укладання договору банківського вкладу, з урахуванням наступного.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Разом з тим, у судовому засіданні об'єктивно встановлено, що позивачем було добровільно укладено та підписано договір № 22Ю-584175 банківського вкладу «ЕНЕРГІЯ ВЕСНИ» від 25.03.2015 року відповідно до пункту 3.6, якого передбачено оподаткування суми процентів за депозитним вкладом відповідно до чинного законодавства України.

При цьому судом враховується, що позивач на час розгляду цієї справи у суді, з відповідним позовом що до визнання зазначеного пункту договору недійсним до суду не звертався.

Таким чином, посилання позивача на порушення відповідачем вищезазначених норм Законів та обмеження його права доступу до інформації суд визнає необґрунтованим та безпідставним.

А в цілому суд визнає позицію позивача такою, що суперечить сукупності вищезазначених норм Законів України, які регулюють спірні правовідносини.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 23, 629, 1058, 1061, 1167 ЦК України, ст.ст.4,21,23 ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року, ст.ст.1,4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст.4, 162,163,165,167 Податкового кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212-218 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» "Про захист прав споживачів-стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди" - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів через Дарницький районний суд м. Києва з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Домарєв