Справа № 219/7392/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2015 року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.,

за участю секретаря Азямової О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Артемівська цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 317317,27 грн. та витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач та ОСОБА_4 23 травня 2007 року уклали кредитний договір GOA0AU04310009. Згідно договору позивач зобовязався надати ОСОБА_4 кредит у розмірі 68900 грн. на термін до 23 травня 2012 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_4 повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 68900 грн. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ОСОБА_4 станом на 17 червня 2015 року має заборгованість 317317,27 грн., яка складається з наступного: 50451,38 грн. заборгованість за кредитом; 81604,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1423,08 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 183838,68 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В забезпечення виконання зобовязання за договором GOA0AU04310009 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_5 договір поруки в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ОСОБА_4 Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5 позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором GOA0AU04310009. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, пояснила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, вважає, що вони не пропустили строк подання позову до суду, оскільки відповідно до пункту 5.1 кредитного договору він діє до повного погашення заборгованості, а згідно договору поруки строк позовної давності складає 5 років. У 2012 року банк звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про звернення стягнення, позов залишений без розгляду. У 2013 року банк звертався про передання у заклад автомобілю у Артемівський міськрайонний суд Донецької області, також залишено без розгляду.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає та просить у задоволені позову відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності, оскільки строк подання позову до суду до подачі самого позову, поновити строк та з вказівкою поважності його пропуску позивач не вказує, на підставі п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимог ЦК України просить застосувати до позовних вимог строки позовної давності й до додаткових вимог банку.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, його інтереси у суді представляє ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, позовні вимоги не визнав та пояснив, що позовні вимоги не визнають та просять застосувати до них строк позовної давності, оскільки позовна заява подана до суду 12 серпня 2015 року, а строк дії кредитного договору сплив 23 травня 2012 року і у задоволені позову просить відмовити.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі доказів які є в матеріалах справи.

Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно копії кредитного договору GOA0AU04310009 від 23 травня 2007 року (а.с.10-11) банк зобовязався надати ОСОБА_4 кредитні кошти шляхом перерахування на строк з 23 травня 2007 року по 23 травня 2012 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 68900 грн. на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 та у розмірі 19636,50 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору.

Згідно з п. 5.3 Припинення дії цього договору здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Частиною 1 статті 1056 ЦК України закріплено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (ч. 2 ст. 1056 ЦК України).

Відповідно до копії ордеру розпорядження про надання кредиту від 30 травня 2007 року (а.с. 12) було перераховано кошти у відповідності до умов кредитного договору.

З копії договору поруки (а.с. 13) від 23 травня 2007 року, укладеного між «ПриватБанком» та ОСОБА_5 вбачається, що предметом цього договору є надання поруки ОСОБА_5 перед «ПриватБанком» за виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором від 23 травня 2007 року № GOA0AU04310009, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 68900 грн.

Згідно копії статуту у новій редакції ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК». ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с. 19).

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809, Публічне акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК» знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50 (зворот а.с. 18).

Згідно копії банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року (а.с. 18), наданої Національним банком України ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» унесено до державного реєстру банків 19 березня 1992 року за № 92 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

З копії довідки серії АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 16) вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є юридичною особою, його керівником являється ОСОБА_6, та види діяльності за КВЕД (класифікація видів економічної діяльності) 65.12.0 є інше грошове посередництво та інституційний сектор економіки за КІСЕ (класифікація інституційних секторів економіки) S.12202 інші приватні депозитні корпорації.

З розрахунку заборгованості за договором № GOA0AU04310009 від 23 травня 2007 року (а.с. 4-6) у відповідачів станом на 17 червня 2015 року є заборгованість 317317,27 грн., яка складається з наступного: 50451,38 грн. заборгованість за кредитом; 81604,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1423,08 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 183838,68 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Відповідно до копії повідомлення адресованого відповідачам від 07 липня 2015 року (а.с.6) «ПриватБанк» повідомляє відповідачів про те, що є заборгованість за кредитним договором № GOA0AU04310009 від 23 травня 2007 року на загальну суму 321121,42 грн. Проте суду не надано відомостей стосовно того, чи отримали відповідачі це повідомлення, та чи узагалі повідомлялися вони до цього часу про те що мається у ОСОБА_4 заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у строк, встановлений договором. Боржник зобовязаний виконати своє зобовязання, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Споживчий кредит це кошти що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

За ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно умов надання споживчого кредиту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» взяв на себе зобов'язання надати позичальнику ОСОБА_4 кредит шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок для обліку кредиту. Строк повернення кредиту визначений до 23 травня 2012 року включно.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку до того, що відповідач ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором не виконав, чим порушив умови взятих на себе зобовязань.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Якщо вимоги позивача є обґрунтованими, але строк, встановлений ст. 261 ЦК України пропущено без поважних причин, суд також відмовляє у позові, але вже з інших мотивів: у зв'язку з пропуском встановленого строку.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року розяснено щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст.1 ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України, а саме у п. 3.2 вказаного рішення одним із фундаментальних принципів приватно правових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3 Цивільного Кодексу України.

Разом з тим, зазначена свобода є обмеженою межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності.

Конституційний Суд вважає, що держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.

Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, зокрема, передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, тощо).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України від 20 листопада 2013 року у справі про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2013 року сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України). У справі, рішення в якій переглядається, касаційним судом правильно застосовано ст. 257 ЦК України та п.7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що відповідно до ч.1 ст. 360-5 ЦПК України є підставою для відмови у задоволені заяви.

Так як споживчим договором визначено кінцевий термін повернення кредиту, а саме 23 травня 2012 року включно, то з врахуванням вимог п. 5 ст. 261 ЦК України початком перебігу строку позовної давності слід вважати 23 травня 2012 року.

Позовну заяву отримано судом 12 серпня 2015 року. З вказаних обставин, з часу закінчення строку дії кредитного договору 23 травня 2012 року до часу звернення із вказаним позовом до суду 12 серпня 2015 року сплив строк загальної позовної давності 3 (три) роки. Також слід зауважити, що сторони не укладали у письмовій формі договір про збільшення позовної давності, як того вимагає ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Позивачем в установленому законом порядку не заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду та не доведено поважність причин пропуску позовної давності. Поважними причинами за чинним законодавством визнаються обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з позовною заявою, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідачами було надано суду заяви про застосування строків позовної давності до позовних вимог у звязку з їх спливом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. Разом з тим, незважаючи на наявну можливість, представником позивача не надано суду достовірних, належних та достатніх доказів в підтвердження його ствердження стосовно того факту, що у 2012 року банк звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом про звернення стягнення, позов залишений без розгляду. У 2013 року банк звертався про передання у заклад автомобілю у Артемівський міськрайонний суд Донецької області, також залишено без розгляду, як того вимагає правила частини 3 ст. 10 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тому суд при постановці даного судового рішення не приймає їх до уваги та за основу.

Тобто позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ним пропущено з поважних причин строк для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача сум заборгованості, пені та штрафів, крім того позивачем в установленому законом порядку не заявлено клопотання про поновлення строків звернення до суду та не доведено поважність причин пропуску позовної давності. Поважними причинами за чинним законодавством визнаються обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з позовною заявою, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом порушеного права.

На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З урахуванням наведеного, суд зобовязаний застосувати сплив строку позовної давності і тому не знаходить законних підстав для задоволення позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому в їх задоволені слід відмовити за спливом позовної давності.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 11, 59, 0, 208, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, ст. 251, 253, 256, 257, 259, 261, 267, 526, 527, 530, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 грудня 2015 року.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С.Конопленко