1Справа № 335/9899/15-ц 2-о/335/95/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про про встановлення факту народження дитини.

Заявник просить суд встановити факт народження дитини -дівчинки, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м.Євпаторія , АР Крим у громадянки України ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Розглянувши заяву, вивчивши подані заявником документи, приходжу до наступних висновків.

В обґрунтування заяви заявник зазначала, що у зв'язку із політичної ситуацією, що склалась з приводу АР Крим, при народженні дитини їй видали медичне свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 форми №»103/у затвердженої Міністерством охорони здоров'я Російської Федерації.

У зв'язку із вказаною ситуацією вона змогла приїхати на територію України тільки у вересні 2015 року і пропустила строк реєстрації народження дитини.Батько дитини визнає своє батьківство та має бажання бути записаним батьком дитини, у зв'язку із чим вони звернулися до Орджонікідзевського РАЦС з заявою про реєстрацію народження дитини. Але посадова особа повідомила, що без довідки про народження, яка видається пологовим будинком, за формою №103/о, народження дитини не може бути зареєстровано, а відтак, заінтересованою особою відмовлено та рекомендацію звернутись до суду про встановлення факту народження у неї дитини.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру

Відповідно до глави 3 розділу 1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р № 52/5 державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

2. Підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є:

а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9

В силу ч. 1 ст. 2, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану.

Стаття 21 Закону України" Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачає, що у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо: 1) державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; 2) державна реєстрація повинна проводитися в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; 3) з проханням про державну реєстрацію звернулася недієздатна особа або особа, яка не має необхідних для цього повноважень. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання особи, якій відмовлено в державній реєстрації актів цивільного стану у зв'язку з наявністю однієї з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, повинен викласти причину такої відмови в письмовій формі.

Аналогічні положення містяться в п. 4 розділу 2 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, згідно якого у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка не має необхідних для цього повноважень.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання особи, якій відмовлено в державній реєстрації актів цивільного стану у зв'язку з наявністю однієї з підстав, зазначених в абзаці першому цього пункту, повинен викласти причину такої відмови в письмовій формі.

Отже, законодавством регламентований порядок державної реєстрації актів цивільного стану, а саме: заявник має звернутися до відповідного органу ДРАЦС із заявою щодо державної реєстрації народження дитини, а в разі відмови, оскаржити цю відмову до суду.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом норм ст. 17, п. 7 розділу VIІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України розгляд таких справ віднесений до юрисдикції адміністративних судів.

У силу п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

З матеріалів доданих до заяви та змісту заяви не вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану з даними питаннями і, що їй було відмовлено в цьому, оскільки згідно до листа Орджонікідзевського відділу ДРАЦС від 06.10.2015 року ОСОБА_1 надані роз'яснення чинного законодавства.

Отже, чинним законодавством визначений порядок державної реєстрації народження дитини з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові, і порядок оскарження відмови у державній реєстрації народження дитини.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, факт народження дитини у ОСОБА_1 не може бути встановлений у судовому порядку, внаслідок чого заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Спосіб відновлення порушеного права, якщо воно мало місце, вирішується шляхом звернення до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану, а в разі відмови - оскарження її у судовому порядку.

За таких обставин, у відкритті провадження за заявою необхідно відмовити, роз'яснивши право звернення за захистом порушених, оспорюваних чи невизнаних прав з позовом в загальному порядку з дотриманням правил підсудності та підвідомчості.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі в порядку окремого провадження за заявою про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції.

Повернути ОСОБА_1, іпн НОМЕР_1, АДРЕСА_1 м.Запоріжжя сплачений 22.09.2015 року згідно чеку № 2128 судовий збір у розмірі 244,60 (двісті сорок чотири грн. 60 коп) гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ю.В. Апаллонова