Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/1161/14-ц Головуючий у 1-й інст. Лесько М. О.
Категорія 27 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М.,Снітка С.О.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк»

на заочне рішення Романівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»(надалі Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 72099,14 грн. за кредитним договором від 04 серпня 2007 року та судовий збір.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до зазначеного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6120,00 грн. зі сплатою 12 відсотків на рік за користування ним на суму залишку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ОСОБА_2 та Банком договір і підтверджується підписом у заяві.

У зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 09 січня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 72099,14 грн.

Проте відповідач ухиляється від сплати її.

Заочним рішенням Романівського районного суду Житомирської області 22 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким позов задоволити в повному обсязі та стягнути витрати за подання апеляційної скарги.

Посилається на те, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та ухвалене з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Зокрема, на момент прийняття рішення по справі борг банку в повному обсязі не повернуто, а тому у суду першої інстанції не було підстав для відмови в захисті його права на отримання сум, передбачених умовами договору за інші періоди, як відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Крім того, предметом даного позову є заборгованість за кредитом станом на 17 вересня 2014 року у розмірі 72099,14 грн., який розрахований з урахуванням усіх внесених коштів відповідачем на погашення заборгованості за кредитом, а також з урахуванням раніше стягнутої заборгованості за рішенням суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ЗАТ Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» ) та ОСОБА_2 04 серпня 2007 року укладено кредитний договір за яким останній отримав кредит у розмірі 6120 грн. на строк 24 місяці зі сплатою 12 відсотків на рік за користування ним на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 03 серпня 2009 року.

Умовами кредитного договору визначено, що для виконання зобов'язань Банк відкриває позичальнику окремий рахунок для зарахування кошів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам.

08 серпня 2008 року судовим наказом Романівського районного суду Житомирської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 7878,61 грн. (а.с.5).

Зазначений судовий наказ набрав законної сили 30 серпня 2008 року і жодною із сторін не оспорюється.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

У п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розёяснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статях 599-601, 604-609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Таким чином, кредитор має право на одержання процентів від суми кредиту, інших визначених договором виплат, лише протягом строку дії кредитного договору, а після його закінчення, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, кредитор не позбавлений права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Проте вимоги про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України та інших виплат визначених кредитним договором в межах строку дії договору Банком не заявлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримані вимоги матеріального та процесуального права, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка. Висновок суду відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а наведені доводи в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Відтак підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313,314,315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Романівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: