Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №330/1096/15ц
Провадження №22ц/778/6293/15 Головуючий у 1 інстанції: Гусарова В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Гончар М.С.,

суддів: Стрелець Л.Г.

ОСОБА_1

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов обґрунтував тим, що 03 червня 2015 року в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької області біля магазину по вул. Радянська буд.27-а відповідач металевим предметом, з необережності пошкодив належний йому автомобіль «Хюндай Акцент» державний номер НОМЕР_1. Посилаючись на те, що такими діями відповідача йому спричинена матеріальна шкода у вигляді вартості відновлювального ремонту у розмірі 1600 грн. та моральна шкода 3000 грн. Остаточно уточнивши позовні вимоги просив суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 1600 грн. та уточнений розмір моральної шкоди - 8000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,6 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 400 грн.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3. матеріальну шкоду у розмірі 1600 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 500 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про залишення позовних вимог без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у цій справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Приписами ч.3 ст.303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право його скасувати і ухвалити нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 і під час виконання своїх трудових обовязків завдав шкоду позивачу, а тому відповідно до вимог ч.1 ст. 1172 ЦК України відповідач, як роботодавець зобовязаний відшкодувати матеріальну шкоду. Відповідальним за спричинення моральної шкоди позивачу суд першої інстанції визначив ОСОБА_2

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому з ними не можна погодитись, оскільки суд неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права та неправомірно визначив суб'єктний склад учасників процесу.

Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

При цьому, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України).

З матеріалів вбачається, що відповідачем заявленим у позові є ОСОБА_2, це підтверджується матеріалами позовної заяви (а.с.2, 3), ухвалою про відкриття провадження у справі та призначення цивільної справи до судового розгляду (а.с.17).

Ухвалою суду першої інстанції від 12 серпня 2015 року попре заперечення позивача до участі у справі було залучено у якості співвідповідача ФОП ОСОБА_4, з яким відповідач ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах (а.с.92).

Використовуючи свої процесуальні права, позивач визначив суб'єктний склад учасників процесу, зокрема визначив відповідачем ОСОБА_2

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтвердив, що вимог до ФОП ОСОБА_4 позивачем не заявлялось та він вважає, що відповідальним за спричинену матеріальну та моральну шкоду є саме ОСОБА_2

Суд відповідно до положень ст. ст. 11, 33 ЦПК України розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача змінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-204цс14 від 21 січня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Судом встановлено, що пошкодження автомобіля позивача відповідачем ОСОБА_2 сталось під час виконання ним трудових обовязків (а.с.90, 91).

Отже, відповідальним за заподіяну працівником під час виконання трудових обовязків матеріальну та моральну шкоду, є роботодавець.

Таким чином, суд першої інстанції не правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, визначивши відповідальність ОСОБА_2 за заподіяння моральної шкоди під час виконання ним трудових обовязків з ФОП ОСОБА_4

З огляду на зазначене, ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, позовні вимоги, пред'явлені до ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

При цьому, ОСОБА_3 не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом до належного відповідача, яким є ФОП ОСОБА_4 із залученням до участі у справі ОСОБА_2 у якості третьої особи.

За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: