Апеляційний суд Житомирської області
Справа №276/1467/13-ц Головуючий у 1-й інст. Сульженко Л. П.
Категорія 2 Доповідач Забродський М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М.,Снітка С.О.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання майна, що набуте подружжям за час проживання спільною власністю подружжя, поділ майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу з грудня 2001 року з ОСОБА_3

Визнати майно вартістю 285700 грн., яке було набуте ними під час проживання однією сім'єю спільною сумісною власністю подружжя та розділити його наступним чином:

- визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку (гараж, кухню) по АДРЕСА_1 вартістю 120000 грн. та ? частину земельної ділянки для ведення господарства за цією адресою.;

- виділити відповідачу ? частину цього будинку з надвірними будовами та хлів що знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_1;

- виділити ОСОБА_2 автомобіль «Фольксваген-Пасат» вартістю 32000 грн.;

- виділити відповідачу набір меблів для спальні вартістю 400 грн., скутер вартістю 4000 грн., холодильник «Норд» вартістю 1800 грн., набір меблів для кухні вартістю 2400 грн. Всього на загальну суму 132200 грн.

Судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначала, що з ОСОБА_3 з грудня 2001 року створили сім'ю і стали проживати як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство.

У 2003 році за спільні кошти придбали домолодіння АДРЕСА_1

Від спільного проживання у них з відповідачем народилася 31 січня 2003 року донька ОСОБА_4.

Проживаючи разом, вони придбавали меблі, облаштовували будинок, проводили ремонтні роботи та придбали рухоме майно.

Проте стосунки між сторонами зіпсувалися та почали виникати непорозуміння.

З серпня 2012 року вони проживають окремо, оскільки відповідач до будинку з дитиною її не пускає та змінив замки.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2014 року за заявою ОСОБА_2 позов в частині позовних вимог про розподілмеблів для спальні, скутер, холодильник «Норд» і меблів для кухні залишено без розгляду.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу.

Житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 і автомобіль «Фольксваген-Пасат», 1991 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 зеленого кольору визнано такими, що набуте під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу і є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Здійснено розподіл житлового будинку та виділено ОСОБА_2 веранду1-1 площею 7,6 кв.м. вартістю 11136 грн., коридор 1-2 площею 6,7 кв.м. вартістю 9817 грн., жилу кімнату 1-3 площею 17,9 кв.м. вартістю 26228 грн., кухню 1-7 площею 9,3 кв.м. вартістю 13627 кв.м., кладовку 1-8 площею 1,8 кв.м. вартістю 2638 грн., санвузол 1-9 площею 5,8 кв.м. вартстію 8498 грн., гараж «В» площею 23,9 кв.м. вартістю 21730 грн. Всього на суму 93674 грн., що складає 50/100 ідеальної частки.

Виділено ОСОБА_3 у цьому будинку жилу кімнату 1-4 площею 13,5 кв.м. вартістю 19781 грн., жилу кімнату 1-5 площею 10,9 кв.м. вартістю 15971 грн., жилу кімнату 1-6 площею 11,1 кв.м. вартістю 16264 кв.м., сарай «Б» площею 46,1 кв.м. вартістю 36620 грн., туалет «У» площею 1 одиниця вартістю 1880 грн., криницю «К» 5 п.м. вартістю 2810 грн. Всього на суму 93326 грн., що складає 50/100 ідеальної частки.

Виділено відповідачу на праві особистої власності автомобіль «Фольксваген-Пасат», 1991 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 зеленого кольору вартістю 53000 грн. та стягнуто з нього на користь позивачки різницю в долях в сумі 26326 грн. і судові витрати в сумі 2971,70 грн.

За власний рахунок ОСОБА_3 в кімнаті 1-5 зробити перегородку для утворення двох приміщень, а саме тамбур не менше 1,5 кв.м. та кухню не менше 7 кв.м., обладнати тамбур дверною проймою з наступним встановленням дверного блоку для забезпечення окремого входу в ізольовану частину будинку, обладнати дверною проймою прохід новоутвореного тамбуру в кухню.

ОСОБА_2 за власний рахунок закрити дверну пройму з коридора 1-2 в кімнату 1-4.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким встановити факт їх проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з жовтня 2003 року, визнати автомобіль «Фольксваген-Пасат», 1991 року випуску вартістю 53000 грн. як спільне майно за час проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, та виділити їй зазначений автомобіль без сплати компенсації і стягнути з нього ? частину судових витрат в сумі 1485,85 грн.

Посилається на те, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим через недоведеність обставин, що мають значення для справи, а також таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що судом першої інстанції не рівноцінно проведений поділ майна, оскільки ОСОБА_2 виділено на 30% більше загальної площі спірного житлового будинку, ніж йому.

Крім того, районним судом не встановлено з якого саме часу вони стали проживати однією сім'єю, джерела придбання спільного майна та його обсяг.

Судом першої інстанції не досліджені докази того, що він з грудня 2001 року по жовтень 2003 року проживав та був зареєстрований в м. Армянську АР Крим, працював за контрактом в м. Мурманську Російської Федерації з 2002 року по 2003 рік.

З позивачкою він познайомився лише у 2002 році, а у жовтні 2003 році вона разом з доньками за його згодою переїхала проживати до спірного будинку в смт. Влодарськ-Волинський та зареєструвалася в ньому.

Спірний будинок був придбаний лише за його кошти, зароблені за контрактом та від продажу його квартири в м. Армянську, а не за спільні кошти з позивачкою.

Судом першої інстанції неповно з'ясовано обставину, що до смт. Володарськ-Волинського на тимчасове місце проживання він прибув у 2003 році, а на постійне з 01 лютого 2010 року, що зафіксовано в договорі купівлі-продажу будинку.

Крім того, районний суд не врахував положення ч.ч. 4,5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Питання щодо виділення йому спірного автомобіля вирішено без врахування їх вимог при відсутності заяви про його виділення чи відмови від нього.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що факт проживання сторін однією сім'єю ні ким не оспорюється, а тому на підставі ст. 74 СК України їх майно є спільною сумісною власністю.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не погоджується.

Відповідно до п.1 розділу ХІ прикінцевих та перехідних положень ЦПК України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2005 року, але не раніше набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства. Саме п. 6 ч. 1 ст. 256 цього Кодексу передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Прикінцевими положеннями СК України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. У свою чергу Цивільний кодекс України відповідно до його прикінцевих та перехідних положень набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Отже до 1 січня 2004 року сімейні правовідносини регулювалися Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2, яка надійшла до суду першої інстанції 22 жовтня 2013 року вбачається, що вона просила встановити факт проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу з грудня 2001 року та визнати майно, що набуте за час проживання в тому числі і житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 03 вересня 2003 року ОСОБА_5, що проживає в АДРЕСА_1 з однієї сторони та ОСОБА_3, що проживає в м. Мурманськ, «Тралфлот» з другої сторони, склали цей договір за яким ОСОБА_5 продав відповідачу свій будинок по АДРЕСА_1. Цей продаж вчинено за тридцять вісім тисяч триста шістдесят п'ять гривень, які продавець отримав від покупця повністю до підпису договору (а.с.31).

Даний договір не визнаний ніким недійсним.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, яка діяла на час придбання спірного житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Враховуючи те, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі на час придбання будинку, а тому він не може належати їм на праві спільної сумісної власності.

Застосування судом першої інстанції ст. 74 СК України, яка не діяла на час придбання будинку, є помилковим. Застосування цієї норми Сімейного кодексу можливе лише з 01 січня 2004 року.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працював з 2001 року по березень 2003 року на підставі контрактів матросом та отримував заробітну плату в доларах, що дозволяло йому на думку колегії суддів, придбати житловий будинок одноособово(а.с. 139-140,144-145).

Виходячи з наведеного та враховуючи те, що районним судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення суду, на підставі п.4ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Судовий збір у розмірі 1485,85, який сплачений ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на його користь з ОСОБА_2.(а.с.124).

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна, що набуте подружжям за час проживання спільною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1484,85 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: