У Х В А Л А

8 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Охрімчук Л.І.,Яреми А.Г.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, відділу Держземагенства у Воловецькому районі Закарпатської області, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 30 березня 2010 року їй передано у власність земельну ділянку площею 0,50 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка розташована за цією ж адресою.

ОСОБА_4 зазначала, що під час виготовлення технічної документації з'ясувалося, що частину цієї земельної ділянки приватизовано відповідачкою на підставі рішення Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 10 лютого 1997 року, у зв'язку з чим нею отримано державний акт на право власності на землю.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила задовольнити її позовні вимоги, визнати незаконним і скасувати рішення Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 10 лютого 1997 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,35 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, та визнати недійсним і скасувати державний акт на право приватної власності на землю від 29 березня 2002 року, виданий на ім'я ОСОБА_5

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2014 року позов задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 10 лютого 1997 року в частині передання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,35 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; визнано незаконним і скасовано державний акт на право приватної власності на землю від 29 березня 2002 року, виданий на ім'я ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 4 лютого 2015 року рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2014 року в частині визнання незаконним та скасування рішення Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 10 лютого 1997 року в частині передання у приватну власність ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,35 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог; рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2014 року в частині задоволення позову про визнання незаконним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, виданого ОСОБА_5 29 березня 2002 року, залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 4 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

23 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року з підстави, передбаченої пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції статей 22, 116, 140-149 Земельного кодексу України та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постанові Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На обґрунтування підстав перегляду зазначеного судового рішення, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 9 липня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 4 березня 2015 року та постанову Верховного Суду України від 10 червня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві ОСОБА_4 доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Постановляючи ухвалу від 24 червня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав допущення ними порушень норм ЦПК України, зокрема, неповного з'ясування судами фактичних обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи та ненадання їм оцінки, а саме: суди не встановили, у чому саме полягає порушення прав позивачки відповідачкою, не надали оцінки доказам, які б підтверджували, що позивачка є власником господарської будівлі, що розташована на земельній ділянці, власником якої є відповідачка, не врахували, що спірний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий відповідачці раніше, ніж прийнято рішення сільською радою про передачу у власність позивачці земельної ділянки, а також не з'ясували, яке нерухоме майно належить сторонам на праві власності й не встановили меж спірних земельних ділянок та в межах якої земельної ділянки розташована спірна господарська будівля.

Разом із тим, в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які надані заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 9 липня 2014 року касаційний суд скасував судові рішення судів попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд з тих підстав, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи, фактично позбавив позивача можливості надати суду докази на обґрунтування своїх доводів, що призвело до порушення принципу змагальності цивільного процесу та ухвалення необґрунтованого рішення; апеляційний суд, посилаючись в обґрунтування своїх висновків про недоведеність позовних вимог на відповідний акт перевірки, за яким порушень меж земельної ділянки з боку відповідача не виявлено, не звернув уваги на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку, межі якої перевірялися, відповідач отримав вже після проведення вказаної перевірки;

- в ухвалі від 24 вересня 2014 року касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що земельні ділянка суміжного землевласника - відповідача частково накладається на земельну ділянку позивача, та що сільська рада при оформленні державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого відповідачу, належним чином не перевірила подану ним документацію щодо дотримання прав суміжних землекористувачів, що призвело до порушення прав позивача;

- в ухвалі від 4 березня 2015 року касаційний суд погодився з висновками апеляційного суду про наявність правових підстав для визнання недійсними рішення міської ради про затвердження документації із землеустрою та передачу у власність відповідачам земельної ділянки та державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки зміна конфігурації земельної ділянки і, відповідно, зміна фактичної межі користування земельною ділянкою, без погодження з суміжними землевласниками (землекористувачами) є порушенням земельного законодавства, яке унеможливлює виготовлення документа про право власності на земельні ділянки.

У постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року міститься висновок про те, що з урахуванням норм статей 22, 116, 140-149 ЗК України спірним рішенням селищної ради, на підставі якого відповідачу видано державний акт на право власності на земельну ділянку, неправомірно частково припинено право користування земельною ділянкою позивача.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметом спору, підставами позову та за аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні підстави й для перегляду судового рішення суду касаційної інстанції у зв'язку з його невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року висновку, оскільки висновки, викладені у судовому рішенні суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не суперечать висновку, викладеному у зазначеній постанові Верховного Суду України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску вказаної вище справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, відділу Держземагенства у Воловецькому районі Закарпатської області, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема