ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5137/15-ц
провадження № 2/753/3523/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Шклянки М.П.

при секретарі Калініченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, якої він зазнав в результаті ДТП, винуватцем якого, відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва №753/23133/14 від 30.12.2014 року, був ОСОБА_3. В результаті ДТП автомобіль ОСОБА_2 було знищено, чим завдано моральних та душевних страждань йому та його родині. Так як позивач не мав змоги користуватися своєю знищеною річчю, він вимушений був взяти автомобіль в оренду. Страховою компанією ПрАТ «СК «УНІКА» ОСОБА_2 було виплачено страхову компенсацію в розмірі 49 500 грн., проте цих коштів для покриття завданих збитків не вистачало. Мати ОСОБА_3 запевнила позивача, що автомобіль її сина застрахований також у ПрАТ «УТСК» і останній може звернутися за відшкодуванням і до другої страхової. Проте дана інформація свого підтвердження не знайшла і ОСОБА_2 крім потраченого часу та переживань нічого не отримав, тому і просив окрім завданих збитків на суму 56 672, 01 грн., витрат на оренду автомобіля в розмірі 2380,00 доларів США стягнути також 25 000, 00 грн. моральної шкоди за моральні страждання, перенесені ним та його сім'єю.

В судовому засіданні позивач та його представник свій позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити, надали суду свої пояснення щодо заявлених сум.

Представник відповідача надав свої заперечення на позов. З позовом не погоджувався посилаючись на безпідставність вимог та їх необґрунтованість. Крім того, заявив що відповідач застрахував свою цивільну відповідальність, шляхом укладення договору з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». В зв'язку з чим відповідачем має бути саме дана страхова компанія та відповідати в межах страхового відшкодування. Що стосується вимог про відшкодування орендної плати за користування автомобілем, моральної шкоди - посилався на їх недоведеність, безпідставність та просив в цій частині відмовити.

Представник ПрАТ «УТСК» в судовому засіданні не заперечував факт наявності договірних відносин між відповідачем ОСОБА_3 та страховою компанією, а саме наявність договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту від 05.12.2014 року. Однак зауважив, що даний договір вони вважають не дійсним, в зв'язку з чим звернулись до суду з відповідним позовом. В той же час відомостей щодо прийняття судом позовної заяви та відкриття провадження по справі вони не мають.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 30.12.2014 року, 16.12.2014 року з вини відповідача ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Мерседес-Бенц» д.н. НОМЕР_1, сталася ДТП, в результаті якої був технічно пошкоджений автомобіль «Ніссан Альмера» д.н. НОМЕР_2. Даною постановою ОСОБА_3 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., яка не оскаржувалась в апеляційному порядку і набрала законної сили.

У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок скоєної ДТП автомобіль, який належить позивачу був технічно пошкоджений, що підтверджується протоколом №2512 1 Автотоварознавчої експертизи , відповідно до якого вартість відновлювальних робіт мала скласти 254 885,13 грн.

Відповідно до заключення № 2512-1 експертного автотоварознавчого дослідження від 29.12.2014 року вартість автомобіля на момент ДТП складала 117 937, 01 грн.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Так як витрати на ремонт автомобіля перевищили його вартість на момент ДТП і річ була визнана «знищеною», позивач після проведення експертиз, реалізував залишки свого авто за 12 500 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка гр. ОСОБА_4 , обравши відшкодування шкоди у вигляді грошової компенсації.

Відповідно до листа ПрАТ «СК «УНІКА», на підставі договору обов'язкового страхування позивачу було відшкодовано 50 000, 00 грн.

Таким чином невідшкодованими збитками, внаслідок ДТП, залишаються 56 672,01 грн.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Згідно листа від ПАТ «УТСК» відповідач не застрахований в даній страховій компанії.

Проте, як було встановлено в судовому засіданні, відповідно до копії договору № 15510 від 05.12.2014 року, відповідач застрахував свою цивільнц відповідальність, уклавши з ПрАТ «УТСК» договір добровільного страхування цивільної відповідальності. Ліміт страхової суми за заподіяну шкоду по вказаному договору складає 100 000, 00 грн., що має покрити завдану позивачеві шкоду в повному обсязі.

ПрАТ «УТСК» було залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

З наданої суду копії страхової справи встановлено та підтверджено наявність вказаного договору добровільного страхування цивільної відповідальності відповідача.

Позивач та його представник в судовому зсіданні наполягали на своєму позові до ОСОБА_3, клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача не заявляли.

Згідно ст.21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Договором прокату авто від 20.12.2014 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_2 встановлена сума оплати за прокат автомобіля складає 35 доларів США за період з 20.12.2014 року по 28.02.2014 року, а всього 2380 доларів США.

Відповідно до абзацу 5 п. 15 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки », якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, а відповідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна.

Згідно ст.21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки » при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

В судовому засіданні позивачем не було доведено підстав стягнення моральної шкоди з відповідача та не доведено що оренда транспортного засобу відноситься до витрат, пов'язаних саме із ДТП та є реальними збитками. Крім того, оскільки позивач не заявляв позовних вимог до ПрАТ ««УТСК», суд вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, , Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2014 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки », ст.ст. 60, 61, 88, 209, 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: