АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження 22ц/790/7033/15 Головуючий 1 інстанції - Бородіна Н.М.
Справа № 640/347/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Бобровського В.В., Кокоші В.В.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просить поділити майно подружжя, а саме: визнати право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/2 частині нежитлових приміщень цокольного поверху №№ XII, XIII, XIV, ХVа, ХІІІа, загальною площею 58,1 м2 в житловому будинку літ. «А-16», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 а також по 1/2 частині наступного майна: мийки перукарської РОLARIS сріблястої з чорною базою, чорною раковиною та кріслом, колір ВS-106/ВS-106; крісло перукарське DEMI з гідравлікою та круглою базою, колір ВS-053/ВS-106 в кількості 3 штуки вартістю по 1350 грн. ; б'юті сервіс візок, косметологічна модель 003 - скло ; підставку під ногу для педикюру з майданчиком для ванн; стілець майстра косметолога ВОВ на колесах, металева база середня помпа, колір сріблястий ВS-11; тролес перукарський ТОР ОСОБА_3 5 ящиків з металевими колесами в кількості 2 штуки ; захисні роллети в кількості 2 штуки - в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що нежитлові приміщення та обладнання куплені ним та ОСОБА_1 в період шлюбу за спільні кошти, тому є їх спільною сумісною власністю і на підставі ст.ст. 60, 70 СК України підлягає поділу у рівних частках.

ОСОБА_1 проти позову заперечувала, зазначаючи, що кошти на купівлю спірних нежитлових приміщень для облаштування салону краси та придбання відповідного обладнання подаровані їй її батьками, тому не є спільною сумісною власністю подружжя.

Також ОСОБА_1 окремо звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.05.2014р. справи за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 об'єднані в одне провадження.

Після уточнень позовних вимог ОСОБА_1, які прийняті судом, вона остаточно просить поділити між нею та ОСОБА_2 майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і набуте подружжям під час шлюбу в тому числі і під час незареєстрованого шлюбу, починаючи з 2000 року, а саме - квартиру за адресою: АДРЕСА_2, визнавши право власності по 1/2 частині за кожним; автомобіль «МаzdaЗ», державний номер НОМЕР_2, визнавши право власності по 1/2 частині за кожним. Також просить витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на нежитлове приміщення цокольного поверху №№ XII, XIII, ХІVа, XV, ХІІІа, загальною площею 58, 1 м. 2 в житловому будинку літер «А-16», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень цокольного поверху №№ XII, XIII, XIV, ХVа, ХІІІа, загальною площею 58,1 м2 в житловому будинку літ. «А-16», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину наступного майна: мийку перукарську РОLARIS сріблястої з чорною базою, чорною раковиною та кріслом, колір ВS-106/ВS-106; крісло перукарське DEMI з гідравлікою та круглою базою, колір ВS-053/ВS-106 в кількості 3 штуки вартістю по 1350 грн. ; б'юті сервіс візок, косметологічна модель 003 - скло ; підставку під ногу для педикюру з майданчиком для ванн; стілець майстра косметолога ВОВ на колесах, металева база середня помпа, колір сріблястий ВS-11; тролес перукарський ТОР ОСОБА_3 5 ящиків з металевими колесами в кількості 2 штуки ; захисні роллети в кількості 2 штуки - в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. В решті позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «МаzdaЗ», д.н. НОМЕР_2, в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. В решті позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким змінити рішення районного суду за первісним позовом ОСОБА_2 скасувавши його в частині задоволення позовних вимог по первісному позову ОСОБА_2 і в частині відмовлення в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_1, і ухваливши в цій частині нове рішення, яким в задоволення первісного позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі і задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 в повному обсязі. В обгрунтовання своєї апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 лютого 2015 року рішення районного суду скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поділ автомобіля «МаzdaЗ» та вимог ОСОБА_2 про поділ нежилих приміщень та перукарського обладнання, як об'єкта спільної сумісної власності подружжя. Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, право власності на 1/2 частину автомобіля «МаzdaЗ», державний номер НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежилих приміщень цокольного поверху №№ XII, XIII, XIV, ХVа, ХІІІа, загальною площею 58,1 кв. м у житловому будинку АДРЕСА_1 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину наступного майна: мийку перукарську РОLARIS сріблястої з чорною базою, чорною раковиною та кріслом, колір ВS-106/ВS-106; крісло перукарське DEMI з гідравлікою та круглою базою, колір ВS-053/ВS-106 в кількості 3 штуки вартістю по 1350 грн. ; б'юті сервіс візок, косметологічна модель 003 - скло ; підставку під ногу для педикюру з майданчиком для ванн; стілець майстра косметолога ВОВ на колесах, металева база середня помпа, колір сріблястий ВS-11; тролес перукарський ТОР ОСОБА_3 5 ящиків з металевими колесами в кількості 2 штуки; захисні ролети в кількості 2 штуки - в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вказане рішення апеляційного суду ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 вересня 2015 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про поділ нежитлових приміщень та перукарського обладнання, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тобто зараз переглядається рішення районного суду в межах апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про поділ нежитлових приміщень та перукарського обладнання скасувати.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частково задовольняючи позов та визнаючи право власності на 1/2 частину спірних нежитлових приміщень та перукарського обладнання за ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що вказане майно було придбано за час перебування сторін у шлюбі, їх спільного проживання, ведення спільного господарства за кошти подружжя та в інтересах сім'ї, тому є спільним сумісним майном подружжя. При цьому зазначив, що визнати право власності на 1/2 частину цього майна за ОСОБА_1 не може, так як вона таких вимог не заявляла і позивача на це не уповноважувала.

Проте погодитись із таким висновком суду першої інстанції в повній мірі не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення районного суду відповідає не повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, який рішенням Київського районного суду м. Харкова від 4 березня 2015 року розірвано.

На підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2011 року ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_1 нежитлові приміщення цокольного поверху №№ XII, XIII, ХІУа, XV, ХІІІа в житловому будинку літ. «А-16», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 а ОСОБА_1 прийняла це майно та сплатила 145 тис. грн, що еквівалентно 18 128 доларів США.

Також за час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було придбано перукарське обладнання, а саме: мийку перукарську РОLARIS сріблястої з чорною базою, чорною раковиною та кріслом, колір ВS-106/ВS-106; крісло перукарське DEMI з гідравлікою та круглою базою, колір ВS-053/ВS-106 в кількості 3 штуки вартістю по 1350 грн. ; б'юті сервіс візок, косметологічна модель 003 - скло ; підставку під ногу для педикюру з майданчиком для ванн; стілець майстра косметолога ВОВ на колесах, металева база середня помпа, колір сріблястий ВS-11; тролес перукарський ТОР ОСОБА_3 5 ящиків з металевими колесами в кількості 2 штуки; захисні ролети в кількості 2 штуки; загальною вартістю 2 143 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з положень ст.. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є будь-яке майно, в тому числі заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя та речі для професійних занять придбані для одного з подружжя.

Системний аналіз ст. ст. 57, 60, 61 СК України дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч. 2 ст. 364 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. З ст. 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-21 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував наведене, не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець( а. с. 54-57), не дав оцінку тому, чи використовується останньою спірне майно у підприємницькій діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення використовується ОСОБА_1 під салон краси та вона займається в ньому перукарською діяльністю, про що не заперечує ОСОБА_2 Перукарське обладнання, а саме мийку перукарську РОLARIS сріблястої з чорною базою, чорною раковиною та кріслом, колір ВS-106/ВS-106; крісло перукарське DEMI з гідравлікою та круглою базою, колір ВS-053/ВS-106 в кількості 3 штуки вартістю по 1350 грн. ; б'юті сервіс візок, косметологічна модель 003 - скло ; підставку під ногу для педикюру з майданчиком для ванн; стілець майстра косметолога ВОВ на колесах, металева база середня помпа, колір сріблястий ВS-11; тролес перукарський ТОР ОСОБА_3 5 ящиків з металевими колесами в кількості 2 штуки; захисні ролети в кількості 2 штуки; загальною вартістю 2 143 грн. ОСОБА_1 використовує в професійній перукарській діяльності. Проти зазначеного не заперечує ОСОБА_2

Відповідно до ч. З ст. 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності.

У зв'язку з наведеним, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, рішення районного суду не може вважатись законним і обгрунтованим та в силу ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на ? частину перукарського обладнання в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя. Позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині задоволенню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя на ? частину нежитлових приміщень цокольного поверху №№ XII, XIII, XIV, ХVа, ХІІІа, загальною площею 58,1 м2 в житловому будинку літ. «А-16», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 судова колегія залишає без змін виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що на час придбання спірних нежитлових приміщень та обладнання ОСОБА_1 не працювала, ОСОБА_2, згідно запису у трудовій книжці працював директором ТОВ «Строй-Клімат».

За розпискою кошти, на придания спірних нежитлових приміщень під салон краси, ремонт та придбання обладнання в сумі 400000 грн., що еквівалентно 50000 дол. США, ОСОБА_2 01.11.2011р. були взяті у ОСОБА_5 у позику, що підтверджено ОСОБА_5 у суді, під час допиту його у якості свідка, при цьому ним наданий для огляду оригінал розписки.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Між тим, ОСОБА_1 зазначала, що кошти, за які куплені нежитлові приміщення та обладнання належали лише їй, оскільки були подаровані її батьками - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 При цьому зазначила, що батьки взяли кошти у кредит в Приморському відділені ТОВ «Сбербанк Росії» (батьки проживають РФ), що підтверджується довідкою №60-11-/355 від 08.08.2013р., відповідно до якої ОСОБА_6 18.08.2011р. оформив кредит на суму 400000 рублів, також додатково у позику взяли З0 000 дол. СІША. Ті обставини, що кошти на придбання нежитлових приміщень та обладнання були надані батьками ОСОБА_1, також зазначила допитана у суді у якості свідка ОСОБА_8 ( сестра матері ОСОБА_1.) та сама ОСОБА_1 допитана у суді у якості свідка.

Також матеріали справи містять копії заяв написаних ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в яких вони зазначають, що кошти на придбання нежитлових приміщень, ремонту вказаних приміщень та обладнання в сумі еквівалентній 13 000 дол. США (400000 руб.) та З0 000 дол. США, вони подарували особисто дочці - ОСОБА_1 для придбання салону краси, здійснення там ремонту та придбання необхідного для салону обладнання.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з чинним законодавством України, зокрема Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» до валютних цінностей віднесено: валюту України - грошові знаки у вигляді банкнот; іноземну валюту - іноземні грошові знаки у вигляді банкнот.

Згідно п. 5 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України: якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції зробив правильний висновок, що допустимим доказом дарування коштів в сумі 400000 руб. та З0 000 дол. США (у гривні, доларах США або російських рублях) є нотаріально посвідчений письмовий договір дарування, який ОСОБА_1 суду не надано. Свідчення свідків, заяви та довідка не є допустимими доказами дарування ОСОБА_1 коштів в сумі 400000 руб. та З0 000 дол. США, в розумінні ч.2 ст. 59 ЦПК України.

Крім того, слід звернути увагу, що у довідці Приморського відділені ТОВ «Сбербанк Росії» №60-11-/355 від 08.08.2013р. про надання ОСОБА_6 коштів в кредит, відсутнє призначення кредитних коштів, що не виключає їх взяття для власних потреб, придбання майна тощо.

Крім того, в договорі купівлі- продажу спірних нежитлових приміщень від 15 листопада 2011 р.в п.7 вказано, що «покупець набуває вищезазначені нежитлові приміщення у спільну сумісну власність, на що її чоловік ОСОБА_2 дає згоду згідно його заяви, посвідченої ОСОБА_9 ПН ХМНО Харківської області 15.11.2011 року за реєстровим №3979(а.с.5,6 т.1).

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірні нежитлові приміщення придбано в період перебування сторін у шлюбі, проживання їх разом, ведення спільного господарства, за кошти подружжя та в інтересах сім'ї, тому є спільним сумісним майном.

Відповідно до ч.І ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи рівність часток подружжя та відсутності підстав для відступлення від засади рівності часток, суд першої інстанції обґрунтовано визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлових приміщень цокольного поверху № XII, XIII, XIV, ХУа, ХІІІа, загальною площею 58,1 м2 в житловому будинку літ. «А-16», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя.

Згідно роз'яснень, які містяться п.25 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК , за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

ОСОБА_2 також просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірних нежитлових приміщень та 1/2 частину обладнання. Щодо цих вимог суд першої інстанції правильно зазначив, що повноважень, щодо пред'явлення позовних вимог в інтересах ОСОБА_1, у ОСОБА_2 - відсутні, при цьому ОСОБА_1 таких вимог не заявляє, тому враховуючи положення ст. 11 ЦПК України, в частині визнання за ОСОБА_1 1/2 частини вказаного майна позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 частково , скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на ? частину перукарського обладнання в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, В задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_2. судова колегія відмовляє.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя на ? частину спірних нежитлових приміщень судова колегія залишає без змін.

В іншій частині вказане рішення не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2 ч. 1 ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319, 323, 324 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на ? частину перукарського обладнання в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, а саме мийки перукарської РОLARIS сріблястої з чорною базою, чорною раковиною та кріслом, колір ВS-106/ВS-106; крісло перукарське DEMI з гідравлікою та круглою базою, колір ВS-053/ВS-106 в кількості 3 штуки вартістю по 1350 грн. ; б'юті сервіс візок, косметологічна модель 003 - скло; підставку під ногу для педикюру з майданчиком для ванн; стілець майстра косметолога ВОВ на колесах, металева база середня помпа, колір сріблястий ВS-11; тролес перукарський ТОР МАТТ чорний 5 ящиків з металевими колесами в кількості 2 штуки ; захисні ролети в кількості 2 штуки.

В задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя на ? частину нежитлових приміщень цокольного поверху №№ XII, XIII, XIV, ХVа, ХІІІа, загальною площею 58,1 м2 в житловому будинку літ. «А-16», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

В іншій частині вказане рішення не переглядалося.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: