У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 415/7482/15-ц

провадження № 2/415/4257/15

21.12.15 р. м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Бойко С.Л., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

18.12.2015 року до Лисичанського міського суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачем не вказано ціну позову щодо вимог майнового характеру, яка визначається за правилами, встановленими ст. 80 ЦПК України.

Відповідно до п. 5. ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В позовній заяві позивачем в обґрунтування визнання права користування житловим приміщенням літньою кухнею , що входить до домоволодіння квартири АДРЕСА_1 не зазначено докази, що спірне житлове приміщення літня кухня входить до складу домоволодіння квартири АДРЕСА_1 та не надано доказів на підтвердження цих обставин (копії правовстановлюючого документу на спірне житлове приміщення тощо).

Так, згідно з свідоцтвом про право власності на житло № 22044, виданого 07 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 1/3 частка; ОСОБА_4 1/3 частка; ОСОБА_3 1/3 частка. За даною квартирою закріплені господарські будівлі і споруди згідно з технічним паспортом.

Крім того, обставини, викладені в позовній заяві суперечать одна одній, так, позивач вказує, що з 1965 року по сьогоднішній день проживає в спірній квартирі, при цьому зазначає, що він проживає у літній кухні, яка закріплена за квартирою №2 в буд. № 12 по вул. Сосюри в м. Лисичанську Луганської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до абз. 2 п. 1.4 Наказу № 491 «Про затвердження Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах» від 08.12.2010 року, домоволодіння - це житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

З аналізу вищевказаних норм, вбачається, що житловий будинок, квартира та домоволодіння є різновидами житла та не є тотожними категоріями. Водночас, як вбачається з позовної заяви позивач просить суд захистити його право користування житловим приміщенням і визнати за ним право користування літньою кухнею, що входить до домоволодіння квартири АДРЕСА_3. Однак, доказів того, що літня кухня входить до домоволодіння квартири АДРЕСА_3 та хто є власником літньої кухні, позивачем не зазначено та не надано доказів на підтвердження цих обставин.

З позову та доданих до нього матеріалів вбачається, за квартирою закріплені господарські будівлі і споруди згідно з технічним паспортом, а саме: літня кухня, а не входить до домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки захищатися може тільки порушене або оскаржене право, з позову не вбачається за захистом яких порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів звернувся позивач.

Крім того, з позову вбачається, що відповідачами зазначено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, однак із позовну не вбачається, чим саме відповідачами були порушені права позивача. Позивач не зазначив та не підтвердив доказами ту обставину, що відповідачі є власниками літньої кухні або чим саме відповідачі порушили права позивача щодо користування літньою кухнею.

В позові не вказується хто саме і яким чином оспорює право позивача на користування літньою кухнею.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 138 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

Про те, що подання потрібних доказів є неможливим та у позивача є складнощі з приводу подання вищевказаних доказів, в позові не зазначено. Клопотання про забезпечення доказів позивачем не заявлено.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач за подання до суду зазначеного позову повинен сплатити судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та на підставі ч. 1 ст. 121 ЦПК України, надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 82, ч. 5 ст. 119, ч. 1 ст. 121, ст.ст. 209-210 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням - залишити без руху, про що сповістити позивача, надавши йому для усунення зазначених недоліків пятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позову без руху.

Розяснити, що у випадку не усунення зазначених недоліків, позов вважатиметься неподаним і буде повернутий позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Лисичанського міського суду ОСОБА_5