Справа № 572/1709/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючного судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - МАРТИНЮК І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення компенсації за невикористані відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на її користь 5 858 грн. 60 коп. належних сум при звільненні, а саме : 925 грн. заробітної плати за квітень 2015 року та 4 933 грн. 60 коп. компенсації за невикористані відпустки, крім цього стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 15 квітня 2014 року по день прийняття судом рішення, зобовязавши ОСОБА_2 внести запис у трудову книжку ОСОБА_1 про дату прийому та звільнення позивача з роботи.

В жодне судове засідання позивач не зявилась, представник позивача ОСОБА_3 подав суду письмову заяву, якою заявлені ОСОБА_1 вимоги підтримав в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 15 квітня 2014 року по день прийняття судом рішення із зобовязанням ОСОБА_2 внести запис у трудову книжку ОСОБА_1 про дату прийому та звільнення позивача з роботи.

Відповідач в судове засідання не зявилась, повідомлялась про час слухання справи відповідно до закону, а тому суд на підставі ст.224 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.

Відповідно до поданої ОСОБА_1 позовної заяви остання з 15 жовтня 2013 року по 15 квітня 2015 року працювала продавцем без оформлення трудового договору у приватного підприємця ОСОБА_2 в належному останній магазині «Полоскун», який розташований по вул.Ткача, 4г м .ОСОБА_4 області та отримувала заробітну плату у розмірі 1 500 гр. в місяць, пізніше - у розмірі 1 850 грн. на місяць. 15 квітня 2015 року позивач була звільнена з роботи, однак, розрахунок при звільненні відповідачем здійснено не було.

Згідно із ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Крім цього, частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На доведення заявлених ОСОБА_1 вимог представник позивача просив допитати в суді свідка ОСОБА_5, яка підтвердила, що вона була працевлаштована продавцем у приватного підприємця ОСОБА_2 в належному їй магазині «Полоскун». Свідок пояснила, що разом із нею в іншій зміні продавцем цього ж магазину працювала ОСОБА_1 яку було звільнено з роботи одночасно зі свідком - у квітні 2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач дійсно була працевлаштована у відповідача.

Однак, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем ставиться питання щодо внесення до її трудової книжки відповідачем запису про дату прийому та звільнення позивача з роботи, а також, про стягнення середнього заробітку при звільненні. Позивач мала довести, що відповідачем з нею дійсно трудовий договір не укладався, запис до трудової книжки позивача про її працевлаштування, відповідачем не вносився.

Таким чином, позивач була зобовязана надати докази на доведення правомірності заявлених вимог.

Таких доказів позивачем надано не було.

Чинний ЦПК передбачає, що у разі неможливості подання потрібних доказів через складнощі в їх отриманні позивач вправі була заявити клопотання відповідно до ст.ст.133, 137 ЦПК України про забезпечення доказів або їх витребування.

Клопотання про витребування або забезпечення доказів ОСОБА_1 заявлено не було.

З огляду на наведене, позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає в звязку із недоведеністю заявлених вимог.

На підставі наведеного, ст.ст.94, 116, 117 КЗпП України, керуючись ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 15 квітня 2014 року по день прийняття судом рішення, зобовязання ОСОБА_2 внести запис у трудову книжку ОСОБА_1 про дату прийому та звільнення позивача з роботи відмовити повністю, за безпідставністю позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд.

СУДДЯ підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_6