Провадження № 2/754/105/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Сенюти В.О.

при секретарі - Слободянюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», третя особа: ОСОБА_1 про визнання правочину частково недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків. Позовні вимоги мотивує тим, що 02.02.2012 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про фінансовий лізинг. Відповідно до умов договору позивач зобов'язався передати у розпорядження ОСОБА_1 об'єкт лізингу - транспортний засіб типу Volkswagen Polo, 2011 року випуску, а відповідач ОСОБА_1 зобов'язалася прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 15200 доларів США., не враховуючи авансовий платіж на суму, що становить еквівалент 3800 доларів США. При цьому, відповідач ОСОБА_2 виступив поручителем відповідача ОСОБА_1 згідно договору. Позивач у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором направляв нагадування. У зв'язку із припиненням договору, позивач направив відповідачу ОСОБА_1 вимогу про повернення об'єкту лізингу, який є власністю позивача. Для супроводження процесу повернення заборгованості, яка виникла у відповідача ОСОБА_1 з січня 2013 року та об'єкту лізингу, зважаючи на характер господарської діяльності позивача та економічну спеціалізацію ринку, позивач звернувся до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі». Таким чином, витрати у зв'язку із супроводженням повернення заборгованості складають 30939 грн., які позивач просить стягнути. Позивач вказує на те, що на дату складання позовної заяви об'єкт лізингу не був повернутий відповідачем. Позивачу було завдано реальних збитків , шляхом несплати лізингових платежів за користування об'єктом лізингу, які позивач дійсно розраховував та повинен був отримати - 29706 грн. 15 коп. У випадку припинення лізингу, відповідач зобов'язаний оплатити різницю між ринковою вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до плану відшкодування. Договір було припинено і завдано позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 53104 грн. 69 коп. Таким чином, через порушення своїх зобов'язань за договором, відповідач має відшкодувати позивачу збитки, що складаються з суми матеріальних витрат, реальних збитків, упущеної вигоди, 113749 грн. 84 коп. Крім того, відповідач має сплатити неустойку у розмірі 59412 грн. 30 коп.

Відповідач ОСОБА_2 не погоджуючись із первісною позовною заявою подав зустрічну позовну заяву до ТОВ «Порше Лізинг Україна», третя особа ОСОБА_1 про визнання правочину частково недійсним. Подану заяву обґрунтовує тим, що 30.12.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва. З вересня 2011 року мешкав окремо від своєї дружини. В кінці червня 2014 року йому стало відомо про існування договору про фінансовий лізинг, укладений між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 у якому його було вказано поручителем. Підпис у договорі, заяві - згоді чоловіка на укладення та виконання вказаного договорі йому не належить. 23.07.2014 року ОСОБА_2 звернувся д правоохоронних органів із заявою про встановлення осіб, які шляхом підробки та використання документів заподіяли виникнення у нього боргових зобов'язань перед ТОВ «Порше Лізинг Україна» та притягнення до відповідальності.

На початку розгляду справи по суті, представник позивача позовну заяву підтримав просив її задовольнити з викладених підстав. В подальшому в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника позивача, первісний позов підтримує та наполягає.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У своїй заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність, зустрічну позову заяву підтримує у повному обсязі, проти задоволення первісного позову стосовно нього заперечує.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов - задоволенню.

Судом встановлено, що 02.02.2012 року між лізингодавцем ТОВ «Порше Лізинг Україна» та лізингоодержувачем ОСОБА_1 був укладений договір про фінансовий лізинг № 00003780.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до умов договору, об'єктом лізингу виступає Volkswagen Polo, 2011 року випуску, шасі № НОМЕР_3. Вартість об'єкту лізингу - еквівалент 19000 доларів США, авансовий платіж еквівалент 3800 доларів США, обсяг фінансування еквівалент - 15200 доларів США.

З копії акту прийому - передачі до договору лізингу № 00003780 від 02.02.2012 року вбачається, що 27.02.2012 року об'єкт лізингу був поставлений. Підписуючи вказаний акт, лізингодавець підтверджує, що передав предмет лізингу, який перебуває у відмінному стані, у комплектації та на умовах, визначених в Договорі. Лізингодавець, у якості власника, передає предмет лізингу лізингоодержувачу для користування (а.с.26).

Крім того умовами договору про фінансовий лізинг передбачена порука, а поручителем є ОСОБА_2

Відповідно до положень п. 6.1. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину Договору, зобов'язався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування.

Згідно п. 6.5. умов лізингу щомісячний платіж здійснюється за рахунок, зазначений позивачем, не пізніше 15-го календарного дня з дати направлення рахунку відповідачу ОСОБА_1

Крім того, відповідно до п. 12.9 умов лізингу, у разі дострокового припинення договору з боку позивача, відповідач ОСОБА_1 зобов'язується повернути об'єкт лізингу за власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані до головного офісу позивача впродовж 10 робочих днів з дати одержання вимоги позивача про таке повернення.

Як вбачається з п. 13.1 умов лізингу у випадку відмови відповідача ОСОБА_1 від повернення об'єкту лізингу або затримки у такому поверненні, позивач має право конфіскувати об'єкт лізингу. При цьому враховуючи положення п. 13.6 умов лізингу, ОСОБА_1 зобов'язана відшкодувати позивачу будь-які витрати, пов'язані з конфіскацією об'єкту лізингу.

Пунктом 8.2 умов лізингу передбачені штрафні санкції, зокрема: пеня у розмірі 10 % річних від суми невиплаченої суми за кожен день прострочення до повного виконання ОСОБА_1 зобов'язань; за нагадування про несплату, надіслані позивачем відповідачу у випадку прострочення платежів у розмірі, що становить гривневий еквівалент у 15 доларів США за першу платіжну вимогу, 20 доларів США за другу платіжну вимогу та 25 доларів США за третю платіжну вимогу; компенсація будь-яких витрат, понесених позивачем, зокрема витрати на юридичні послуги,с удові та позасудові процедури з метою стягнення сум, не сплачених відповідачем у відповідності до Договору.

Всупереч ч. 1 ст.. 60 ЦПК України письмові матеріали справи не містять доказів надіслання першого, другого та третього нагадування. Таким чином, штрафні санкції за нагадування про несплату у розмірі 797 грн. 79 коп. не підлягають задоволенню.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, 17.09.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені вимоги про сплату заборгованості та повернення об'єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору (а.с.37-40).

Відповідно до п. 12.13 договору, договір припиняється на 10 робочий день з моменту надіслання письмового повідомлення. Таким чином, договір є розірваний 30.09.2012 року.

Згідно ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

З письмових матеріалів справи вбачається, що 26.06.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий напис № 1620, яким запропоновано ОСОБА_1 повернути на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» транспортний засіб Volkswagen Polo, 2011 року випуску, шасі № НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1 (а.с.54).

17.09.2013 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві складено акт опису й арешту майна транспортного засобу Volkswagen Polo, 2011 року випуску, шасі № НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1 (а.с.55-58).

З копії постанови старшого державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 18.09.2013 року про закінчення виконавчого провадження вбачається, що виконавчий напис № 1620 від 26.06.2013 року виконано в повному обсязі (а.с.59).

21.06.2012 року між ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сіті» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений договір про надання юридично - консультативних послуг. Відповідно до умов договору змовник доручає, а агентство приймає на себе зобов'язання надати замовнику юридично-консультаційні послуги відповідно до умов договору, а замовник - прийняти та оплатити їх.

Відповідно до п. 3.1. договору про надання юридично-консультаційних послуг, агентство розпочинає надання юридично-консультаційних послуг стосовно конкретного лізингоодержувача за конкретним договором лізингу за умови отримання Агентством від замовника відповідного завдання (форма завдання наведена в додатку № 1).

Однак всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України письмові матеріали справи не містять додатку № 1, передбачений п. 3.1 договору про юридично-консультаційних послуг, а відтак суд позбавлений можливості встановити, отримання агентством завдання стосовно лізингоодержувача ОСОБА_1

На підтвердження понесення позивачем витрат у розмірі 30939 грн. 00 коп. за супроводження процесу повернення заборгованості, позивачем надано вище вказаний договір про юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 року, рахунок фактуру № 81 від 27.06.2013 року на суму 4200 грн., який сплачений позивачем 06.09.2013 року, акт наданих послуг № 81 від 27.06.2013 року (а.с.47-49), рахунок фактура № 121 від 17.09.2013 року на суму 19982 грн. 50 коп., сплачений 18.09.2013 року, акт наданих послуг № 121 від 17.09.2013 року (а.с.50-52), рахунок фактура № 280 від 26.05.2014 року на суму 1600 грн. , сплачений 28.05.2014 року, акт наданих послуг № 280 від 26.05.2014 року (а.с.94-96).

Проте, суд звертає увагу на те, що з наданих рахунків - фактур, актів наданих послуг та платіжних доручень неможливо встановити, вид завдань, які були виконані агентством та кількість витрачених годин, а відтак суд приходить до висновку, що витрати у розмірі 30939 грн. 00 коп. не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У зв'язку із тим, що відповідач не повернув об'єкт лізингу у визначені строки та продовжував безпідставно користуватись ним і після припинення договору - 30.09.2012 року, а транспортний засіб був переданий 13.09.2013 року, суд приходить до висновку, що лізингові платежі за період з 15.01.2013 року по 13.09.2013 року у розмірі 29706 грн. 15 коп. підлягають стягненню на користь позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позовна заява містить посилання на те, що об'єкт лізингу був повернутий фактично 27.09.2013 року, проте доказів вказаному письмові матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 12.9 договору фінансового лізингу у випадку припинення лізингу, відповідач зобов'язаний оплатити різницю між ринковою вартістю об'єкту лізингу та лізинговими платежами, що залишились несплаченими відповідно до плану відшкодування.

З письмових матеріалів справи вбачається, що 25.11.2013 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_4 укладено договір лізингу № 00009068 від 25.11.2013 року (а.с.61).

З копії акту прийому - передачі до договору лізингу № 00009068 від 25.11.2013 року вбачається, що вартість об'єкту лізингу Volkswagen Polo, 2011 року випуску, шасі № НОМЕР_3, д/н НОМЕР_1 становить 105969 грн. 83 коп.

Позовна заява містить розрахунок упущеної вигоди, відповідно до якого, позивач вважає, що дохід, який фактично отримав позивач від повторної продажу об'єкт лізингу складає 88308 грн. 19 коп. і саме ця сума є ринковою вартістю об'єкта лізингу. Проте письмові матеріали справи не містять відповідного арифметичного розрахунку.

У розрахунку щодо визначення розміру реальних збитків, позивач наводить курс долара США визначений ПАТ «Креді Агріколь Банк», в той час як курсову політику здійснює Національний Банк України, письмові матеріали справи не містять курсу валют станом на 30.09.2012 року визначений НБУ. Крім того, у розрахунку вказана сума 88308 грн. 19 коп., яка не має свого арифметичного обґрунтування, а відтак суд приходить до висновку, що реальні збитки у розмірі 53104 грн. 69 коп., які позивач за первісним позов просив стягнути не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи, що лізинговий платіж є платою за користування майном відповідно до положення ст. 806 ЦК України, переданим лізингодавцем лізингоотримувачу, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню неустойка за період з 01.10.2012 року до моменту виконання виконавчого напису 18.09.2013 року у сумі 59412 грн. 30 коп. (а.с.85-86).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню: 29706 грн. 15 коп. - збитки, пов'язані із несплатою лізингових платежів за період з 01.10.2012 рок по 13.09.2013 року; 59412 грн. 30 коп. - неустойка у розмірі подвійного лізингового платежу, а всього 89118 грн. 45 коп.

За клопотанням ОСОБА_2 судом було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

З висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 15584/15585/14-32 від 16.01.2015 року вбачається, що підписи від імені ОСОБА_2 у договорі про фінансовий лізинг № 00003780 від 02.02.2012 року в графі «Підпис та печатка поручителя» та в графі «Поручитель», виконанні рукописним засобом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_2 у договорі про фінансовий лізинг № 00003780 від 02.02.2013 року в графі «Підпис та печатка поручителя» та в графі «Поручитель» виконанні не ОСОБА_2, а іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до положення ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не підписував договір про фінансовий лізинг № 00003780 від 02.02.2012 року в частині поруки, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що кошти у розмірі 89118 грн. 45 коп. підлягають стягненню на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» лише відповідачем ОСОБА_1

Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 891 грн. 18 коп.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розгляду цивільної справи, належить витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз.

З прохальної частини зустрічної позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить стягнути із відповідача ТОВ «Порше Лізинг Україна» понесені ним судові витрати.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.10.2014 року по справі було призначено судово - почеркознавчу експертизу, оплату за проведення якої покладено на ОСОБА_2

З акту № 15584/15585/14-32 здачі-прийняття висновку судово-почеркознавчої експертизи вбачається, що вартість складає 3256 грн. 00 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати, пов'язані із проведенням судово-почеркознавчої експертизи у розмірі 3256 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 58-60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» кошти у розмірі 89118 грн. 45 коп., зокрема: 29706 грн. 15 коп. - збитки, пов'язані із несплатою лізингових платежів за період з 01.10.2012 рок по 13.09.2013 року; 59412 грн. 30 коп. - неустойка у розмірі подвійного лізингового платежу.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» судовий збір у розмірі 891 грн. 18 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», третя особа: ОСОБА_1 про визнання правочину частково недійсним - задовольнити.

Визнати договір про фінансовий лізинг № 00009780 від 02.02.2012 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1 недійсним в частини прав та обов'язків поручителя ОСОБА_2.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати, пов'язані з проведенням судової - почеркознавчої експертизи у розмірі 3256 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дні проголошення рішення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: