АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Половінкіної Н.Ю., Савчук М.В.,

Секретаря: Вівчарик Н.В.

З участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 липня 2015 року про відмову у прийнятті і об'єднанні з первісним позовом його зустрічної позовної заяви про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, до 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просив об'єднати його зустрічний позов з первинним позовом ОСОБА_2.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 липня 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав невідповідності її вимогам ст.119 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 липня 2015 року у прийнятті його зустрічної позовної заяви і об'єднанні її з первісним позовом відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду.

Провадж. №22-ц/794/1141/15 Головуючий у першій інстанції Слободян Г.М.

Категорія: 50 Доповідач: Заводян К.І.

Вважає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Судом не враховано норми част.2 ст.123 ЦПК України, згідно якої заявлений ним зустрічний позов повинен бути прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2, так як обидва позови є взаємопов'язаними і спільний їх розгляд є доцільним.

ОСОБА_2 пред'явила вимогу стосовно стягнення аліментів на повнолітню доньку, а його вимога полягає у зміні розміру стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Судом неправильно визначено процесуальний статус їх доньки ОСОБА_3. Вона не може бути третьою особою без самостійних вимог, як це зазначено в ухвалі суду.

Просив скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у прийнятті і об'єднанні з первісним позовом ОСОБА_2 зустрічної позовної заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це призведе до затягнення розгляду справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст.123 ЦПК України відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об'єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 подала позов про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, а ОСОБА_1, до початку розгляду справи, подав зустрічний позов про зменшення розміру аліментів до 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнутих за рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.02.2009 року, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,

Тобто, предметом спору основного і зустрічного позовів є аліменти, які повинен сплачувати ОСОБА_1

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не

звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст.199, 200 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК ( 2947-14 ) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

Отже, відповідно до вказаних статтей СК по досягненню повноліття найстаршою дитиною та у випадку зміни стану здоров'я та матеріального

становища дитини, платника аліментів відповідач вправі звернутися із зустрічним позовом про зміну розміру аліментів. А суд повинен врахувати наявність у платника аліментів утриманців і розмір аліментів, які він сплачує, та можливість надання утримання дитині, яка досягла повноліття, але навчається, і неповнолітній дитині, а за наявності позовів визначитися з розміром аліментів для обох дітей.

За таких обставин висновок суду про розширення предмету доказування та не пов'язаність позову про утримання повнолітньої дитини у зв'язку з навчанням із зустрічним позовом про зменшення розміру сплачуваних аліментів на неповнолітню дитину є безпідставним.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права, що відповідно до вимог ст.307, п.3 част.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.307, п.3 част.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 липня 2015 року про відмову у прийнятті і об'єднанні з первісним позовом ОСОБА_2 зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, скасувати.

Питання передати на новий розгляд до Шевченківського районного суду м.Чернівці..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: