РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

10 грудня 2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

за участю секретаря Левченко І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати. В обгрунтування позовних вимог посилається на наступне. Позивач та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Понад два роки сімейні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені та 28.08.2015 року шлюб розірвано. Дитина залишилась проживати разом з позивачем. Позивач з дитиною проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належить на праві власності матері позивача. Позивачем створені належні умови для виховання, проживання та розвитку дитини. Відповідач не виконує своїх батьківських обовязків відносно спільної дитини, не приймає участі у вихованні, матеріальної допомоги не надає. Позивач працездатний, має постійний дохід, забезпечений належними умовами, є фізичною особою-підприємцем, тому має змогу піклуватись про дитину, доглядати за нею та приділяти належну увагу вихованню та розвитку. Оскільки відповідач ухиляється від мирного вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини, не приймає участі в його вихованні та утриманні, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність та відсутність позивача, позов підтримала та просила прийняти заочне рішення.

Відповідач до судового засідання не зявилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Причину не явки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Від представника третьої особи Управління служб по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики ХМР до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить прийняти рішення з урахуванням письмового висновку.

Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в шлюбі, який було розірвано 28.08.2015 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Судом встановлено, що позивач разом з сином ОСОБА_3 мешкають за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві власності матері позивача ОСОБА_6 (а.с. 8, 11-15). Позивач здійснює підприємницьку діяльність та є ФОП. (а.с. 16).

Згідно відомостей ОСОБА_7, УДМС України в Харквській області від 29.09.2015 року, дитина не значиться зареєстрованою за адресою відповідача, тобто матері дитини ОСОБА_2 (а.с. 20).

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз'яснено, що, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно з висновком Управління служб у справах дітей ДПСП ХМР від 24.11.2015 року №1964/0/202-15, встановлено, що позивачем створено належні умови для повноцінного розвитку дитини ОСОБА_3 за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1, тому за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2ст. 161 СК України).

Відповідно до принципів 2 та 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особисті потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові й моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Враховуючи рівень матеріального забезпечення позивача, вік дитини, висновок Управління служб у справах дітей ДПСП ХМР від 24.11.2015 року, суд в інтересах дитини, прийшов до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком за місцем його проживання, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 141, 157, 160, 161 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з його батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІН НОМЕР_1, судовий сбір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було винесено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя