Справа № 148/1216/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

20 жовтня 2015 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду 05.06.2015 звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.2013 позивач і відповідач уклали договір позики, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_2 у борг 9600,00 грн. з терміном повернення 31.12.2013.

Однак на даний час відповідач свої зобовязання не виконав, а тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з нього заборгованість 12902,40 грн., яка складається з суми боргу за договором - 9600 грн., індексу інфляції 2966,40 грн., трьох відсотків річних 336 грн.

Позивач 21.08.2015 через канцелярію суду подав заяву про збільшення позовних вимог, яка мотивована тим, що у 2015 році індекс інфляції значно зріс, а тому і зросла сума заборгованості у звязку цим загальну суму боргу він визначив у розмірі 15628,80 грн., яка складається з суми позики 9600 грн., індексу інфляції 5596,80 грн., трьох відсотків річних 432 грн.

Позивач і його представник у судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча своєчасно належним чином повідомлений про дату і час слухання справи згідно наявного повідомлення про вручення поштового відправлення, і відомостей про причину своєї неявки до суду не надав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив: відповідно до розписки відповідач отримав від позивача у борг 9600,00 грн. і зобовязався повернути вказану суму до 31.12.2013 (а.с. 6), однак станом на 21.08.2015 кошти не повернув.

Позивач 20.03.2015 звертався до ОСОБА_2 з письмовою вимогою у якій просив сплатити йому заборгованість 12902,40 грн., яка складається з: суми боргу за договором - 9600 грн., індекс інфляції 2966,40 грн., 3 % річних 336 грн. (а.с. 7, 10).

Відповідно до розрахунків заборгованість відповідача з інфляційних витрат за період з січня 2014 лютий 2015, становить - 2966,40 грн., також 3 % 288 грн. (а.с. 8, 9), а відповідно до розрахунку доданого разом із заявою про збільшення позовних вимог інфляційні втрати - 5596,80 грн., три відсотки річних 432 грн. (а.с. 31, 32).

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Положеннями ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

За правилами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На підставі ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав суду жодного доказу, який міг би спростувати доводи позивача, за таких обставин, суд дійшов до висновку, що змінені позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 202, 204, 205, 526, 625, 629, 1046 - 1050 ЦК України, ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 169,209, 213-215, 222-224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, який проживає, за адресою: вул. Чкалова, 9, с. Хмарівка, Бершадський район Вінницька область, на користь ОСОБА_1, який проживає, за адресою: вул. Жуковського, 11, м. Тульчин Вінницька область, заборгованість за договором позики у сумі 15 628 (п'ятнадцять тисяч шістсот двадцять вісім) гривень 80 копійок, яка складається з: заборгованість за договором позики 9 600 (девять тисяч шістсот) гривень; індекс інфляції від простроченої суми заборгованості 5 596 (пять тисяч пятсот девяносто шість) гривень 80 копійок; три проценти річних від простроченої суми заборгованості 432 (чотириста тридцять дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_2, який проживає, за адресою: вул. Чкалова, 9, с. Хмарівка, Бершадський район Вінницька область, витрати повязані із сплатою судового збору - 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, а відповідач може звернутись з письмовою заявою до Тульчинського районного суду Вінницької області про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: