Справа № 452/2469/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"25" грудня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в

Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» 2 вересня 2015 року предявило позов до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у порядку регресу в сумі 16 677,79 грн.

У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 23 липня 2014 року у м. Самборі Львівської області ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Дачія», номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, що призвело до пошкоджень транспортних засобів та було пошкоджено застрахований у позивача транспортний засіб «Дачія», який належав ОСОБА_2

Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акта та зібраних документів було розраховано та виплачено Страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 16 677,79 грн.

Відповідно до постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_1

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не була застрахована на момент ДТП, то ОСОБА_1 є особою відповідальною за завдані збитки і тому до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на вказану суму.

ОСОБА_1 було направлено регресну вимогу з проханням виплатити страхове відшкодування на користь позивача, однак на даний час таке не сплачене.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про підтримання позовних вимог.

ОСОБА_1 позов визнав частково з підстав, наведених позивачем, та просив зменшити розмір відшкодування, посилаючись на те, що він є інвалідом ІІ групи і його матеріальне становище не дає йому можливості повністю відшкодувати шкоду.

Вислухавши пояснення відповідача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Із довідок, виданих відділенням ДАІ Самбірського МВ ГУ МВС України у Львівській області, та постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 серпня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_1 23 липня 2014 року о 19 год. 55 хв. на вул. Козацькій в м. Самборі Львівської області, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2102», номерний знак НОМЕР_1, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «DACIA-LOGAN 1.6», номерний знак НОМЕР_2, який рухався назустріч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, зокрема автомобіль марки «DACIA-LOGAN 1.6», номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження переднього лівого крила, передньої лівої дверки, переднього бампера з лівої сторони, передньої лівої ока-фари, переднього лівого колеса. Винуватим у даній ДТП визнано ОСОБА_1 (а.с. 20, 21, 22).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 відповідає за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, котрий на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом і яка завдана з його, відповідача, вини.

Із договору добровільного страхування наземного транспорту № ПК/21 А 0349043 «Правильне КАСКО» та заяви на страхування за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу відомо, що ОСОБА_2 застрахував свій автомобіль марки «DACIA-LOGAN 1.6», номерний знак НОМЕР_2, у ПрАТ «Страхова група «ТАС» (а.с. 15, 31).

Із заяв про настання події та виплату страхового відшкодування від 12.08.2014 року, розрахунку суми страхового відшкодування, копії платіжного доручення № 19887 від 20.08.2014 року та відомості для виплати коштів № 171 від 20.08.2014 року видно, що ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхового відшкодування унаслідок вказаного страхового випадку і позивач виплатив ОСОБА_2 кошти в сумі 16 677,79 грн. як страхове відшкодування (а.с. 10, 11, 19, 39, 40).

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обовязок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Однак, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, як власника транспортного засобу, не була застрахована.

Отже, ОСОБА_1 повинен відшкодувати страховику виплачене відшкодування, як особі, яка відшкодувала шкоду, завдану ним, відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 1193 Цивільного кодексу України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

У п. 7 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних у кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що правила частини четвертої статті 1193 ЦК України про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Із паспорта громадянина України, пенсійного посвідчення, довідки, вданої ЖЕК № 1 м. Самбора, та довідок, виданих управлінням ПФУ у м. Самборі та Самбірському районі, вбачається, що ОСОБА_1 є особою похилого віку та інвалідом ІІ групи, його розмір пенсії складає 1 827,62 грн., дружина відповідача також є пенсіонером (а.с. 88, 89, 90, 91, 92, 93).

Із справи про адміністративне правопорушення та постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 серпня 2014 року видно, шкода заподіяна відповідачем унаслідок вчинення адміністративного правопорушення з необережності.

Ураховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе та поставить відповідача ОСОБА_1 і його сімю у тяжке матеріальне становище і тому необхідно зменшити розмір відшкодування до 6 000 грн.

У звязку із частковим задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із ОСОБА_1 судових витрат у сумі 243,60 грн., повязаних зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 6 000 (шість тисяч) грн. та судові витрати повязані зі сплатою судового збору в сумі 243,60 грн.

У решті частині позову про відшкодування майнової шкоди в розмірі 10 677,79 грн. відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, та може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя