АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7494/15 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів колегії: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря : Ковган С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

01 серпня 2014 року ПАТ «КБ «Надра», звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 6/2/26/2008/980-К/15 від 12.01.2014 року станом на 07.07.2014 року у розмірі 17922,38 грн.

В обґрунтування заявлених вимог вказав на те, що 12.01.2014 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 було укладено вказаний кредитний договір № 6/2/26/2008/980-К/15, відповідно до умов якого відповідач отримав від банку кошти у розмірі 11000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,7 % на місяць, на споживчі цілі. Кінцевий термін повернення кредиту - 01.08.2014 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (Харківське регіональне управління, МФО 380764, ) заборгованість за кредитом у розмірі 6483,05 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 8025,63 грн., а всього - 14 508 (чотирнадцять тисяч пятсот вісім) грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 197 (сто девяносто сім) гривень 20 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги вказав, що суд не прийняв до уваги письмові заперечення, та на ту обставину що пройшло чотири роки після того як він закрив кредитний рахунок, а отже позивачем пропущено строк позовної давності відповідно до ст.257 ЦК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши їх доводи, вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено 12.01.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу в кредит на споживчі цілі 11000 грн. під 2,7 % на місяць та на фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360), з кінцевим терміном погашення до 11 січня 2011 року. У разі прострочення сплати мінімально необхідного платежу договором було передбачено сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення та фіксований штраф у розмірі 30 грн. Крім того, сторони погодили у договорі збільшення строку позовної давності до 10 років.

Факт отримання відповідачем вказаного кредиту підтверджується меморіальним ордером, а відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 19.02.2008р. по 10.12.2010 року позичальником всього сплачено по кредиту 12542,25 грн., з яких 4516,95 грн. повернуто тіло кредиту, 7466,75 грн. відсотки, 108,55 грн. пеня, 450 грн. штраф. З 01.10.2010 року позичальник припинив виплати по кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До таких правовідносин застосовується норми глави 1 параграфу 71 ЦК України.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такі самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі цих обставин, які нічим не спростовані та відповідають матеріалам справи, районний суд обгрунтовано та відповідно до наведених норм матеріального права дійшов висновку про зобовязання відповідача повернути позивачу отриманий кредит, підстав для звільнення від цього зобавязання не встановлення, а доводи скарги про те, що відповідач за домовленістю з банком повністю погасив свій кредит належними і допустимими для таких випадків письмовими доказами не підтверджені і том колегія суддів їх відхиляє.

У своїх запереченнях проти скарги банк просить її відхилити, залишити рішення суду без змін і при цьому зазначає, що між сторонами 08 грудня 2009 року була укладена додаткова угода № 1 про відстрочення сплати кредиту на шість місяців, що також підтверджується відповідною анкетою позичальника на реструктуризацію (а.с. о

Частково задовольняючи позов, з посиланням на ч. 2 ст. 616 ЦК України, яка передбачає право суду зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережністю сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення, а також відповідно до правової позиції, яка міститься у п. 27 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року, враховуючи відсутність доказів про те, що банк у досудовому порядку намагався стягнути заборгованість, з урахуванням сплати відповідачем значної суми кредиту, - районний суд правильно вважав за можливе звільнити відповідача від цивільної відповідальності за договором та стягнув з відповідача лише основну заборгованість за кредитом та відсотками.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права цього висновку суду не спростовано, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 11 серпня 2015 року - залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: