Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Варковецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання недійсним рішення сільської ради та державного акта на право приватної власності на землю за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року,

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила поновити строк звернення до суду, визнати недійсними: рішення Варковецької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 18 червня 1999 року в частині надання

ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,85 га та державний акт на право приватної власності на землю, виданий 1 жовтня 1999 року Варковецькою сільською радою ОСОБА_5, на земельну ділянку площею 0,85 га, розташованої на території с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір - ОСОБА_6 На момент смерті їй належало на праві особистої власності домоволодіння у АДРЕСА_1 Згідно по господарської книги

№ 8 за 1986-1990 роки за колгоспним двором ОСОБА_6 обліковується земельна ділянка площею 0,50 га, розташована за вказаною адресою.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 липня 2014 року, їй як спадкоємцю за заповітом після смерті ОСОБА_6, належить на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_1. Право власності на вказане майно було зареєстровано у встановленому законом порядку.

У 2013 році їй стало відомо, що на підставі рішення Варковецької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 18 червня

1999 року ОСОБА_5 приватизував земельну ділянку під належним йому будинком площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства.

Також ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку площею 0,50 га, на якій розташований належний їй будинок, і яка належала її матері. На підставі рішення сільської ради від 1 жовтня

1999 року ОСОБА_5 видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,85 га, яка розташована на території с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області.

Вважала, що рішення Варковецької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 18 червня 1999 року та виданий на його підставі державний акт на право приватної власності на землю в частині надання ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,85 га, яка розташована в с. Зелений Гай Дубенського району Рівненської області є незаконними, так як порушують її право як власника об'єкта нерухомого майна.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 19 березня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсними рішення сільської ради та державного акта на право приватної власності на землю змінено, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд прийшов до правильного висновку про те, що підстав для визнання недійсним рішення Варковецької сільської ради Дубенського району Рівненської області від 18 червня 1999 року та державного акта на право власності приватної власності на землю, виданого в 1999 році, не вбачається.

Рішення суду відповідає нормам матеріального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 січня

2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Рівненської області від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова