Справа № 202/5676/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 жовтня 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючої-судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Котули А.М., Старовойтова Є.В., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представників третіх осіб ОСОБА_5, Гузь А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_8, Дніпропетровська міська рада, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення часток у спільній сумісній власності, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач ОСОБА_2 зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1997 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 3/3982-97 від 17.12.1997 року, її батькам ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 58,9 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер. Після його смерті спадкоємцями першої черги є вона, ОСОБА_2, дружина померлого ОСОБА_8 та син ОСОБА_7 Вона та ОСОБА_8 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна кожна. Проте відповідач не бажає отримувати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину належного йому спадкового майна, що унеможливлює визначення в позасудовому порядку розміру її частки в праві спільної власності на квартиру, чим порушуються її права як співвласника. За цих підстав позивач просить визнати частки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі по 1/2 частини кожного, а також визначити її частку у спільній сумісній власності на зазначену квартиру в розмірі 1/6 частини, частку ОСОБА_8 в розмірі 4/6 частини та частку ОСОБА_7 в розмірі 1/6 частини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позов підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що між сторонами наявний спір щодо користування квартирою АДРЕСА_1. Крім того, вважав, що вимоги про визначення частки померлого не ґрунтуються на законі. При цьому не оспорював розмір частки ОСОБА_7 у спадковому майні та відповідно у спільній сумісній власності на квартиру.

Представник третьої особи ОСОБА_8 - ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Представник третьої особи - Дніпропетровської міської ради Гузь А.В. у судовому засіданні також не заперечувала проти позову.

Представник третьої особи - Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив справу розглядати в його відсутність.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено , що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1997 року, виданого виконкомом міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 3/3982-97 від 17.12.1997 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 58,9 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_8, після його смерті спадщину у встановленому порядку прийняли його дружина ОСОБА_8, дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_7.

20 грудня 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8 кожна окремо отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна після смерті ОСОБА_9, яке складається з частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1. В свою чергу ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом на належну йому частину спадкового майна не отримав.

Відповідно до статей 368, 370 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду.

Сторонами не оспорюється рівність часток співвласників і доказами по справі не встановлено обставин, які б свідчили про визначення іншим чином часток між співвласниками квартири .

Отже кожному із співвласників квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 належало по 1/2 частині вказаної квартири.

Згідно з частинами 1, 3 статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Приймаючи до уваги, що після смерті ОСОБА_9 між спадкоємцями не була укладена угода щодо зміни розміру їх часток у спадщині, тому кожен із спадкоємців прийняв у спадщину 1/3 частину спадкового майна.

Таким чином частки співвласників у спільній сумісній власності розподілилися наступним чином: частка ОСОБА_10 стала складати 4/6 частин (3/6+1/6), а частки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 - по 1/6 кожного.

Враховуючи, що частки сторін належним чином не визначені, суд вважає необхідним позов у цій частині задовольнити, визначивши частки у спільній сумісній власності на АДРЕСА_1, а саме: ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини, ОСОБА_8 в розмірі 4/6 частини, ОСОБА_7 в розмірі 1/6 частини.

Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо окремого визначення часток ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в розмірі 1/2 частини кожного, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону. Суд вважає, що само по собі визначення на сьогоднішній день часток співвласників у спільному сумісному майні є достатнім для відновлення порушених прав позивача.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити частки у спільній сумісній власності на АДРЕСА_1: ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини, ОСОБА_8 в розмірі 4/6 частини, ОСОБА_7 в розмірі 1/6 частини.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко