Справа № 595/2397/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Гордєєвим В.О.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ДП «Бучацьке лісове господарство» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ДП «Бучацьке лісове господарство» про стягнення коштів, 3% річних та інфляційних мотивуючи тим, що у 2013 році на підставі усної домовленості про купівлю лісопродукції нею у касу підприємства були внесені грошові кошти за лісопродукцію на загальну суму 18000 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера. У червні 2013 року на вимогу позивача про надання лісопродукції відповідач відмовив у її наданні та повернув частину коштів та надав акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.07.2013р. на суму 17400 грн., що свідчить про відсутність наміру належним чином виконувати зобовязання та про відмову передати товар. 28.04.2014р. позивачем була надіслана відповідачу претензія про повернення 17400 грн. до 10.05.2014р., яка залишена ним без відповіді, кошти не повернуті, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Збільшивши позовні вимоги представник позивача просить суд стягнути з ДП «Бучацьке лісове господарство» грошові кошти в сумі 17400 грн., 3% річних в сумі 351,81 грн., інфляційні у сумі 2422,19 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги повністю з підстав викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково та зазначила, що згідно даних бухгалтерського обліку заборгованість перед ОСОБА_3 становить 17400 грн. Так як стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар, тому позовні вимоги в сумі нарахованих 3% річних та інфляційні є безпідставними.

Вислухавши представник позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що у 2013 році на підставі усної домовленості між ОСОБА_3 та ДП «Бучацьке лісове господарство» про купівлю лісопродукції на виконання якого позивач передала передплату у сумі 18000 грн., про що засвідчують квитанції до прибуткового касового ордера № 707 від 12.06.2013р. на суму 2000 грн., № 708 від 13.06.2013 р., на суму 6000 грн., № 715 від 14.06.2013 р. на суму 10000 грн.

На вимогу позивача у червні 2013 року про виконання свого обовязку щодо надання лісопродукції відповідач відмовив у її наданні, повернув частину коштів та надав акт взаєморозрахунків станом на 01.07.2013 року на суму 17400 грн.

28.04.2014р. позивачем надіслано на адресу ДП «Бучацьке лісове господарство» претензію про повернення 17400 грн. до 10.05.2014р., до даного часу підприємство не виконало свого зобовязання, не передало позивачу товар та не повернуло сплачені нею кошти.

Правовідносини, що виникли між сторонами дійсно регулюються нормами ст. 570 ЦК України, яка передбачає, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовзання і на забезпечення його виконання.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів та інших правочинів, зокрема договору купівлі-продажу.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України)).

Згідно ч.1 п.2 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу .

У разі, коли сторони лише домовились укласти договір, але відповідно його не оформили та не уклали в належній формі, сплачені в рахунок виконання договору платежі, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України вважаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

Враховуючи викладене позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 202, 205, 509, 570, 655 ЦК України, ст. ст. 3, 15, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути із ДП «Бучацьке лісове господарство» в користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 17400 гривень.

Стягнути з ДП «Бучацьке лісове господарство» на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 243,60 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4