Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2692/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.12.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів Бубличенко В.П., Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у розмірі 20 587,11 доларів США, що за курсом 12,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.09.2014 року складає 266397,20 грн., за кредитним договором № KIVPG001550151 від 09.09.2004 року.

Позивач зазначав, що відповідач за вказаним договором отримав кредит у розмірі 200 000 доларів США на термін до 09.09.2014 року зі сплатою щомісячного платежу, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Але відповідач зобовязання за договором не виконує.

Станом на 24.09.2014 року відповідач має заборгованість в розмірі 20 587,11 доларів США, з яких 20090,12 доларів США заборгованість за кредитом, 488,18 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 8,81 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2015 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KIVPG001550151 від 09.09.2004 року в розмірі 20587 доларів 30 центів США, що за курсом 12,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.09.2014 року складає 266397,20 грн., а також 2663,97 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявилися про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наданим позивачем кредитним договором підтверджується факт укладання між сторонами зазначеного договору, визначені його умови та строк дії. Розрахунком позивача підтверджується розмір заборгованості по кредиту станом на 24.09.2014 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заборгованість відповідача перед банком виникла внаслідок збільшення останнім в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором і таке збільшення банк не погодив з відповідачем.

Збільшення процентної ставки банком здійснено після набрання чинності ст.1056-1 ЦК України, якою визначено, що встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку.

Однак, з такими доводами апеляційної скарги погодитися не можна.

Матеріалами справи підтверджується, що 09.09.2004 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KIVPG001550151 (далі-Кредитний договір) (а.с.9-10).

Пунктом 1.1 Кредитного договору визначено відсоткову ставку в розмірі 1,34 % на місяць, що становить 16,08% на рік.

Відповідно до п.3.2 Кредитного договору, при порушенні зобовязань позичальником по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі подвійному від зазначеного у п.1.1, тобто 32,16%.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушив зобовязання по погашенню кредиту, а тому починаючи з 29.04.2009 року відсоткова ставка була збільшена з 16,08% річних до 32,16% річних, що відповідає умовам договору (а.с.4-7).

За змістом вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів, що не порушував зобовязання по погашенню кредиту, а тому немає підстав ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Оскільки сторони досягли згоди та уклали договір, в якому передбачили, що при порушенні зобовязань позичальником по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі, не може вважатися, що банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку.

З таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, стягуючи на користь позивача пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором суд помилково стягнув її в іноземній валюті, а саме доларах США.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі №6-145цс14.

Отже, в іноземній валюті можуть бути стягнуті лише грошові зобовязання.

В силу вимог статті 549 ЦК України пеня (неустойка) не є грошовим зобовязанням, а видом забезпечення виконання зобовязань, тому вона може бути стягнута в іноземній валюті.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором не в розмірі 20587,11 доларів США, а 20578,30 доларів США заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом та 114 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором, що за курсом 12,94 грн. за 1 долар США еквівалентно 8,81 доларів США.

Порушення судом першої інстанції норм матеріального права, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, є підставою для зміни рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором.

В решті рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону та відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 січня 2015 року змінити в частині стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 20578 (двадцять тисяч пятсот сімдесят вісім) доларів 30 центів США, що за курсом 12,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.09.2014 року складає 266283,20 грн., заборгованості за кредитом і процентами за користування кредитом та 114 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором.

В частині судових витрат заочне рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: