Справа № 380/115/15 Головуючий у І інстанції Архангельський А.М.
Провадження № 22-ц/780/4451/15 Доповідач у 2 інстанції Касьяненко Л. І.
Категорія 22 06.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2015 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Савченка С.І., Воробйової Н.С.,

При секретарі: Франюк Т.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Агросистема-Плюс» на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Агросистема-Плюс» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати договори оренди земельних ділянок з відповідачем недійсними.

Заявлені вимоги мотивував тим, що він є власником двох земельних ділянок площею 1.2589 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 2,7571 га, кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Теліжинецької сільської ради Тетіївського району Київської області.

Зазначав, що на початку 2015 року йому стало відомо, що без його згоди 18.11.2014 року державним реєстратором Рибченко Я.В. зареєстровано два договори оренди вищезазначених земельних ділянок, нібито укладених ним з відповідачем строком на 5 років. Дані договори оренди він не підписував з відповідачем і підпис в договорах від його імені не його.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом І інстанції встановлено, що позивач є власником двох земельних ділянок площею 1.2589га, кадастровий номер НОМЕР_1 та площею 2,7571га, кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Теліжинецької сільської ради Тетіївського району Київської області.

Також встановлено, що сторони 01.09.2013 року уклали: договір оренди №1 про оренду земельної ділянки площею 1,2589га та 20.10.2014 року договір оренди №7 про оренду земельної ділянки площею 2,7571 га строком на п'ять років. Після укладання договорів між сторонами складені акти про визначення меж земельних ділянок та про передачу їх в користування відповідачу.

Із висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи від імені позивача, що містяться в рядку "(підпис)" графи "Орендодавець" у договорі оренди №1 від 01.09.2013 року та договорі оренди землі №7 від 20.10.2014 року укладеними від імені позивача та відповідача, виконаний не позивачем, а іншою особою з наслідуванням підпису позивача. "

Установлені обставини підтверджуються копіями Державних актів про право власності на землю та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8,9,12,13), копіями договорів оренди земельних ділянок та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.10,14,53-60), висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 7837/7838/15-32 від 18.05.2015 року.

Задовольняючи позов, суд І інстанції керувався положеннями ст.ст. 203, 215, 627 ЦК України та ст. 16 ЗУ «Про оренду землі», та виходив з того, що позивач як власник двох земельних ділянок згоди на оренду землі не давав, договорів оренди цих ділянок з відповідачем не укладав, підписи в договорах оренди вчинені не позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно ч.1,ч.3 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Ці ж самі обставини зазначені в ст.627 ЦК України, в якій зазначено, що сторони договору є вільними в укладенні договору.

Частиною 1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України " Про оренду землі " укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Колегія суддів, з урахуванням вищевикладених норм законодавства, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах позовних вимог, дійшла висновку про те, що суд І інстанції обґрунтовано задовольнив позов, оскільки позивач як власник земельних ділянок спірні договори оренди не підписував, отже згоди на укладення спірних договорів не надавав. Відповідно, в розумінні ст.ст. 203, 215 ЦК України, спірні договори оренди є недійсними.

Колегія суддів вважає, що постановляючи рішення, суд І інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог,тому колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Агросистема-Плюс» відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: