Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі - Неділько Л.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2014 року скаржник звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просить суд визнати протиправною діяльність і бездіяльність державного виконавця та начальника ВДВС Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві щодо: стягнення розміру виконавчого збору в більшому, ніж передбачено законом розмірі, за рахунок стягнень на користь стягувача; невчасного направлення Постанови про відкриття виконавчого провадження для виконання до виконавця - управління пенсійного фонду; не зазначення в цій постанові дати, з якої проводити відрахування з пенсії боржника; не зазначення в постанові про зупинення виконавчого провадження причин зупинення; не зазначення в постановах дат їх прийняття; невчасного відновлення виконавчого провадження; не перерахування стягнутих з боржника коштів на розрахунковий рахунок стягувача за його заявою; не надання відповіді начальником відділу на заяву стягувача від 02.04.2014р.; відсутності в матеріалах виконавчого провадження заяв стягувача від 01.11.2013р. та від 01.04.2014р. Також скаржник просить зобов'язати посадових осіб ДВС м. Києва терміново вжити заходів спрямованих на виконання судового рішення. Скарга мотивована тим, що державним виконавцем Коломієць Д.В., при прийнятті постанови про звернення стягнення на пенсію боржника, порушено п. 3 ст. 43, п.6 ст.45 Закону України «Про виконавче провадження».

Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва №124 від 27.01.2015р. призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи за скаргою ОСОБА_1

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2015р. дану справу прийнято до свого провадження суддею Гавриловою О.В.

Скаржник в судове засідання не з'явився, до судового розгляду подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, до яких долучив письмові пояснення по суті заявлених вимог, в яких зазначив, що державний виконавець порушив терміни направлення постанови про відкриття провадження до ПФУ, спричинивши затримку виконання рішення більш ніж на 2 місяці, на винесених постановах відсутні дати їх прийняття та відсутні супровідні листи, в постанові про зупинення провадження №3251/9 не зазначено причини призупинення виконавчого провадження, в порушення п.5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» не направлено копії цієї постанови стягувану, до матеріалів справи виконавчого провадження не долучена заява від 01.11.2013 року про перерахування стягнутих коштів на розрахунковий рахунок стягувача, крім того в порушення Закону України «Про виконавче провадження» не належним чином вноситься інформація до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. У зв'язку з цим, заявник вважає, що його права та законні інтереси, як стягувача за виконавчим провадженням, порушені.

Представник ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві до суду не з'явилась, надала письмові заперечення проти вимог скарги, в яких зазначено, що постановою від 25.01.2015 р. усунуто недоліки допущені при визначенні процентного розміру відрахувань. Заяв скаржника від 01.11.2013 р. та від 02.04.2014 р. державний виконавець не отримувала. Просила у задоволенні заяви відмовити.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали скарги приходить до наступного.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні судового рішення, прийнятого у відповідності з цим Кодексом, порушені їх права та свободи.

Згідно положень ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, що видав виконавчий документ.

14.11.2001р., на підставі рішення Харківського районного суду м. Києва від 14.05.2001р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу (справа №2-270/2001), видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28858,39грн. боргу, 271,95грн. витрат на правову допомогу, а всього 29130,34грн.

Судом встановлено, що 01.11.2013 року ОСОБА_1 подав до виконавчої служби заяву, в якій просив перераховувати кошти з боржника на пенсійну картку стягувача, із зазначенням номеру карткового рахунку (а.с. 9). При цьому вхідний номер на даній заяві (№22592) проставлений рукою ОСОБА_1, а за книгою вхідної кореспонденції виконавчої служби за номером №22592 зареєстровано заяву іншої особи (а.с. 70).

05.12.2013 року державним виконавцем Чайкою І.В. органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-270/2001 від 14.11.2001 р. (а.с.6)

Заявник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 28.01.2014 р., про що свідчить копія зворотного повідомлення (а.с.65).

25.03.2014 року боржником ОСОБА_2 була подана заява про зупинення виконавчого провадження, у зв'язку з незаконним стягненням грошових коштів (а.с. 44).

На підставі заяви ОСОБА_2 була винесена постанова про звернення стягнення на пенсію боржника, якою відрахування по виконавчому листу призупинено для з'ясування обставин, до надання нового розпорядження (а.с. 8).

02.04.2014 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження (а.с.64).

Згідно зі ст. 385 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк може бути поновлено судом.

ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на подачу скарги до суду, в якій послався на отримання ним постанов державного виконавця лише 12.08.2014 року. Проте посилання скаржника на такі обставини, як на підстави для поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією зворотного поштового повідомлення про отримання постанови про відкриття виконавчого провадження 28.01.2014 р. (а.с.65) та розпискою від 02.04.2014 року про ознайомився з матеріалами справи виконавчого провадження (а.с.64).

За таких обставин, судом не встановлено поважних причин пропуску строку звернення до суду з оскарженням дій державного виконавця і відповідно відсутні підстави для його поновлення, у зв'язку з чим скаргу в частині неправомірності дій державного виконавця щодо не направлення копій постанов від 05.12.2013 року та від 23.03.2014 року, не виконання вимог заяв від 01.11.2013р. року та від 01.04.2014р., поданих скаржником до державної виконавчої служби, слід залишити без розгляду.

02 квітня 2014 року ОСОБА_1 подав до відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ м. Києва заяву про надання інформації (а.с.10). Вказана заява зареєстрована 02.04.2014 р. за №4974 (а.с.68).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються i вирiшуються у термiн не бiльше одного мiсяця вiд дня їх надходження, а тi, якi не потребують додаткового вивчення, - невiдкладно, але не пiзнiше п'ятнадцяти днiв вiд дня їх отримання.

Отже про порушення свої прав скаржник дізнатися зі спливом місячного строку від дня звернення із заявою, тобто у травні 2014 року. Оскільки скаржник звернувся з даною скаргою до суду 11.08.2014 р., після спливу десятиденного строку на оскарження бездіяльності державного виконавця або посадової особи державної виконавчої служби, скарга в цій частині також підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець.

Посилання скаржника на те, що в постанові №3251/9 не зазначено причин зупинення виконавчого провадження, суд вважає помилковим, оскільки в даній постанові зазначено, що відрахування по виконавчому листу призупинено для з'ясування обставин, до надання нового розпорядження.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зупинення виконавчого провадження може бути оскаржена у десятиденний строк в порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки оскаржувана постанова №3251/9 винесена державним виконавцем одразу після отримання заяви боржника від 25.03.2014р. (а.с.44), а скаржник був ознайомлений з виконавчим провадженням 02.04.2014 року, не скористався своїм правом оскаржити постанову про зупинення виконавчого провадження в десятиденний строк, подав скаргу лише 11.08.2015 року, суд приходить до висновку про залишення без розгляду скарги в цій частині.

Скаржник посилається на те, що в постанові №3251/9 не зазначено дату, з якої слід проводити відрахування з пенсії боржника, проте суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги скаржника в цій частині, оскільки відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України «Про виконавче провадження» зазначення дати з якої проводити відрахування не передбачено.

Відповідно до п. а ст. 1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу ДВС, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа) .

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк.

З матеріалів справи вбачається, що постанова №3251/9 про звернення стягнення на пенсію боржника не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень та вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не містять всіх необхідних реквізитів вступної частини та не завірена начальником.

Тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог в цій частині, зобов'язавши державного виконавця усунути допущені порушення при винесені постанови у відповідності до п. а ст. 1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до п. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» Після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

З матеріалів справи не вбачається, щоб державним виконавцем виносилась постанова про відновлення провадження по справі відповідно до закону, натомість була винесена постанова про продовження відрахування по виконавчому листі, крім того з матеріалів виконавчого провадження не вбачається про надсилання постанови, якою продовжено відрахування по виконавчому листу, тому в цій частині заявлені вимоги підлягають задоволенню, а дії державного виконавця - визнанню незаконними.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми.

Як убачається з постанови про звернення стягнення на пенсію боржника від 01.08.2014р., постановлено прводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплат боржнику, після відрахувань податків, у розмірі 20% від пенсії (14% в рахунок погашення боргу, 6% на погашення виконавчого збору) (а.с.7).

Стягнення боргу та виконавчого збору у такому процентному співвідношенні суперечить вищезазначеним вимогам Закону, тому дії державного виконавця в цій частині слід визнати неправомірними.

Проте, постановою про звернення стягнення на пенсію боржника від 25.01.2015р. вищевказані недоліки було усунено, постановлено проводити відрахування у співвідношенні: 18% - в рахунок погашення боргу та 2% - в рахунок погашення виконавчого збору (а.с.62).

Тому на час розгляду скарги, вказана протиправна дія державного виконавця усунута останнім.

Разом з тим, як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга в частині вимоги про зобов'язання посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві терміново вжити заходів спрямованих на виконання рішення суду, задоволенню не підлягає, тим більше, що відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії.

На підставі викладеного скарга ОСОБА_1 в частині, що не залишена без розгляду, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК України, ні Законом України від 8 липня 2011 року "Про судовий збір" не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

При подачі зазначеної скарги скаржником був сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією № 130 від 11 серпня 2014 року, який підлягає поверненню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383 - 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в частині вимог про визнання неправомірними: дій держаного виконавця щодо невчасного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження; бездіяльності держаного виконавця щодо не перерахування коштів на розрахунковий рахунок стягувача згідно заяви від 01.11.2013 р.; бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби щодо ненадання інформації на вимогу за заявою від 02.04.2014 р.; дій державного виконавця щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження - залишити без розгляду.

В іншій частині скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, щодо винесення постанови №2057/9 про продовження відрахування по виконавчому листу у розмірі (14% - в рахунок погашення боргу, 6% - на погашення виконавчого збору) та невинесення постанови про відновлення виконавчого провадження - неправомірними.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, щодо не зазначення в постанові №3251/9 дати її винесення - неправомірними та зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві усунути допущені порушення при винесені постанови №3251/9 у відповідності до ст. 1.5.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень.

В решті заявлених вимог - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн., сплачений за квитанцією № 130 від 11 серпня 2014 року на розрахунковий рахунок 0005, МФО 820019, .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, проте не були присутні під час проголошення судового рішення, в п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: