Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/1959/13-ц головуючий у 1 інстанції Федченко І.М.
провадження № 22-ц /778/6313/15 суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2015 року про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки молоді та спорту України про визнання недійсним пунктів угоди про надання матеріальної допомоги,

В С Т А Н О В И Л А:

Представник ДВНЗ «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2013 року у цивільній справі № 2/331/754/13 за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України про визнання недійсними пунктів угоди про надання матеріальної винагороди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2015 року задоволено заяву Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки молоді та спорту України про скасування заходів забезпечення позову.

Скасовано заборону, встановлену ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2013 року у справі № 2/331/754/13 за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України про визнання недійсними пунктів угоди про надання матеріальної винагороди щодо вчинення певних дій Орджонікідзевським відділом Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції по стягнення з ОСОБА_2 коштів за виконавчим провадженням ВП № 35761522 від 21.12.2012 року та ВП № 35789410 від 21.12.2012 р.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та питання про скасування заходів забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається із матерів справи, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя знаходилась цивільна справа № 2/331/754/13 за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України про визнання недійсними пунктів угоди про надання матеріальної винагороди.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2013 року було вжито заходів щодо забезпечення позову у даній справі, а саме: заборонено Орджонікідзевському відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції вчиняти певні дії по стягненню з ОСОБА_2 коштів за виконавчим провадженням ВП № 35761522 від 21.12.2012 року та ВП № 35789410 від 21.12.2012р. до розгляду справи по суті.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Запорізький національний університет» Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України про визнання недійсними пунктів угоди про надання матеріальної винагороди, відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17 грудня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013 року у цій справі залишено без змін.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що вони застосовуються лише до розгляду справи, і оскільки розгляд справи був закінчений та рішення суду про відмову у задоволенні позову набрало законної сили , відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, такі заходи підлягають скасуванню.

Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції повинен був зупинити провадження у справі до ухвалення рішення Європейського суду з прав людини, який прийняв до провадження позов ОСОБА_2 проти України не приймаються колегією судів, оскільки таке твердження апелянта суперечить вимогам ст..11, ч. 6 ст. 154 , та ст. ЦПК Українип.4 ч.1 ст. 201, 209 ЦПК України.

По перше в матеріалах справи відсутнє клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі, отже ніякої ухвали суд першої інстанції не виносив в нарадчій кімнаті з цього приводу із за відсутності такого клопотання.

По друге в силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, які б призвели до неправильного вирішення справи відсутні.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Таким чином, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі.

За розясненнями п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" судам роз'яснено, що, визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з'ясувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у даній справі, і ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, мають безпосередній зв'язок з даною справою та не можуть бути встановлені судом самостійно.

Оскільки обставини на які посилається апелянт щодо наявності провадження в Європейському суді позову ОСОБА_2 проти України не впливають на питання про зняття заходів забезпечення позову, колегія судів не погоджується із доводами апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції скасував заходи забезпечення позову з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог процесуального права, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи при розгляді апеляційної скарги не виявлено.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині або ж його зміни.

Керуючись ст. ст. 307,312 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 жовтня 2015 року про скасування заходів забезпечення позову у цій справі залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: