Ухвала

іменем україни

29 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві, заінтересована особа - ОСОБА_8, за касаційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 грудня

2014 року,

встановила:

У серпні 2014 року акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділу юридичного супроводу Воїни С.М. звернулося до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження про примусове стягнення з банку на користь ОСОБА_8

355 250 доларів США на підставі виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 19 червня 2014 року.

25 червня 2014 року державним виконавцем зупинено дане виконавче провадження на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2014 року, якою зупинено виконання судового рішення, на підставі якого видано виконавчий документ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року касаційну скаргу банку відхилено і з цих підстав державним виконавцем 25 липня 2014 року поновлено виконавче провадження в порушення положень ст. ст. 17 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820278/ed_2014_10_14/pravo1/T990606.html?pravo=1>, 18 Закону України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_820290/ed_2014_10_14/pravo1/T990606.html?pravo=1>, а саме: у виконавчому документі не вірно зазначено адресу стягувача, яка фактично належить представнику ОСОБА_8.

Зазначав, що під час примусового виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2014 року щодо стягнення з акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_8

355 250 доларів США державним виконавцем не тільки неправомірно поновлено виконання виконавчого документа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва, а й самовільно, не змінюючи способу виконання судового рішення, здійснено конвертацію валюти, а саме: доларів США в гривню та надано до НБУ платіжні доручення про списання з рахунків скаржника замість суми боргу зазначеної в рішенні - 355 250 доларів США, суму у розмірі 4 666 383,18 грн.

Просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. щодо винесення постанови про поновлення виконавчого провадження від

25 липня 2014 року, скасувати постанову про поновлення виконавчого провадження від 25 липня 2014 року; визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. щодо переведення іноземної валюти, а саме: долара США в національну валюту - гривню та виставлення платіжних вимог від 18 серпня 2014 року у національній валюті, зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. діяти в межах та у спосіб, передбачених рішенням апеляційного суду

м. Києва від 28 травня 2014 року; зобов'язати старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. відкликати платіжні вимоги від 18 серпня 2014 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня

2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

25 грудня 2014 року, скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві Бялого М.Г. щодо переведення іноземної валюти, а саме: долара США в національну валюту - гривню та виставлення платіжних вимог від 18 серпня 2014 року у національній валюті.

У касаційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати постановлені у справі ухвали в частині задоволення скарги, у цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Частково задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо переведення іноземної валюти, а саме: долара США в національну валюту - гривню та виставлення платіжних вимог від 18 серпня 2014 року у національній валюті є неправомірними, не відповідають вимогам чинного законодавства та порушують права сторони виконавчого провадження, оскільки здійснення і спосіб примусового виконання судового рішення не відповідають зазначеному у виконавчому документі.

Даний висновок відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2179/ed_2010_06_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2010_06_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>, порушено їх права чи свободи.

Установлено, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2014 року з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_8 стягнуто 355 250 доларів США. Дане рішення звернуто до примусового виконання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2014 року виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2014 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 25 червня 2014 року відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено виконавче провадження до розгляду справи судом касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року рішення апеляційного суду

м. Києва від 28 травня 2014 року залишено без змін.

Постановою старшого державного виконавця Бялого М.Г. від 25 липня 2014 року виконавче провадження поновлено.

18 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 35 525,00 доларів США,

20 серпня 2014 року направлено платіжні вимоги від 18 серпня 2014 року до Головного управління Національного банку України про списання з

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у національній валюті грошових коштів в сумі 4 666 384,18 грн та 466 638,32 грн на примусове виконання судового рішення та стягнення виконавчого збору.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_826464/ed_2014_03_02/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> встановлено обов'язковість судових рішень, ухвалених судами іменем України, до виконання на всій території України.

Положеннями ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Згідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2014_10_14/pravo1/T990606.html?pravo=1> цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню.

Приписом ч. 3 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Зі змісту резолютивної частини судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, стягнення присуджених сум має відбуватися в іноземній валюті (долари США).

Відповідно до ст. 373 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2168/ed_2011_05_31/pravo1/T041618.html?pravo=1> за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

З аналізу наведеного вбачається, що згідно із діючим процесуальним законодавством державний виконавець, в разі наявності підстав, наділений правом звернення до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, однак позбавлений права на самостійну зміну резолютивної частини судового рішення.

Оскільки зазначена норма була порушена державним виконавцем, суд дійшов правильного правового висновку про задоволення скарги в цій частині.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки під час розгляду справи судами не були порушені норми процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновків суду не спростовують, тому суд касаційної інстанції згідно п. 1 ч. 1 ст. 342 ЦПК України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська