Копія:Справа № 535/690/15-ц
Провадження № 2-і/535/9/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Якименко Т.О.,

при секретарі - Балала Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Котельва заяву подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції в Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції в Полтавській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3 до виконання ним своїх зобовязань, які перебувають на виконанні у Котелевському відділі ДВС.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

У судове засіданні представник відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції в Полтавській області ОСОБА_2 не з`явилась, про час і місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку. Надала до суду письмову заяву в якій клопотання підтримала повністю, та просить розгляд справи провести без її участі.

Суд, вивчивши матеріали, долучені державним виконавцем до подання, приходить до переконання, що таке подання не підлягає до задоволення з наступних таких підстав.

На виконанні відділу ДВС Котелевського районного управління юстиції в Полтавській області перебуває виконавче провадження №49214602 примусового виконання виконавчого листа № 535/935/14-ц від 12.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь різних стягувачів на загальну суму 1656701,67 грн.

Виконавчий документ боржником виконується не в повному обсязі, з моменту відкриття виконавчого провадження боржником сплачено кошти в сумі 500,00 грн.

Статтею 2 Протоколу N4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97 визначено, що на здійснення права кожного залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частиною другою ст.6 цього Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У проведеному 01.02.2013 року Верховним Судом України аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вказано, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобовязань , покладених на боржника рішенням, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо). Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Проте, зі змісту подання вбачається, що при перевірці майнового стану боржника, встановлено за за ОСОБА_3 значиться транспортний засіб, на який державним виконавцем накладено арешт та який оголошено у розшук.

Крім того, відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності значиться житловий будинок, розташований за адресою: смт Котельва Полтавської облатсті, вул. Коцюбинського, 6.

З метою повного і своєчасного виконання вконавчих документів деражвним виконавцем було описано та арештовано все належне боржнику ОСОБА_3 рухоме та нерухоме майно.

Слід також, зазначити, що у поданні не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також, у поданні вказано, що відповідно до пояснень наданих боржником державному виконавцю, він не має наміру ухилятись від сплати заборгованості.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З матеріалів виконавчого провадження та наявних у справі доказів не вбачається наявність факту свідомого ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями суду.

Крім того, в матеріалах подання відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а тому, згідно приписів ст.ст.5, 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України", відсутні підстави для його обмеження у праві виїзду за межі України.

За таких обставин суд не має достатніх підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а тому подання ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції в Полтавській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, ст.ст. 2, 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХ В А Л И В:

У задоволенні подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Котелевського районного управління юстиції в Полтавській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її винесення, шляхом подачі апеляційних скарг через Котелевський районний суд Полтавської області.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Голова

Котелевського районного суду

Полтавської області ОСОБА_4