У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Микуляк П.П.

при секретарі Остич Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції по зведеному виконавчому провадженні №43345493 з примусового виконання виконавчих листів №2-4270/11, виданих 18.06.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (зацікавлені особи стягувачі ОСОБА_2, ОСОБА_3)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною скаргою на дії та рішення державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції по зведеному виконавчому провадженні №43345493 з примусового виконання виконавчих листів №2-4270/11, виданих 18.06.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 23.06.2014 року вона отримала лист начальника управління державної виконавчої служби ОСОБА_4, яким їй детально було повідомлено про стан виконання двох виконавчих проваджень номер 39733103 та 39732768 з примусового виконання виконавчих листів №2-4270/11 від 18.06.2012 року виданих Ужгородським міськрайонним судом, що 19.09.2013 року були обєднані у зведене виконавче провадження ЗВП №43345493.

Раніше їй про відкриття виконавчих проваджень та існування виконавчих листів відомо нічого не було. В порушення вимог ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем МВ ДВС Ужгородського МРУЮ їй не було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що позбавило її права на захист у вказаному виконавчому провадженні.

В ході виконання виконавчого провадження виконавцем було встановлено, що вона «не документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон» та надсилав документи по виконавчому провадженні на адресу Угорщина, м.Будапешт, вул..Борток Бели 95 в VI2. ОСОБА_1 зазначає, що у звязку з тим, що вона є іноземною громадянкою то судові документи, до яких також відносяться і документи виконавчого провадження, мають надсилатись згідно ст.410 ЦПК України, тобто згідно «Гаагськой Конвенции о вручении за границей судебных и внесудебных документов по гражданским или торговым делам», враховуючи заяви, яка зробила Угорщина 01.04.2005 року стосовно кількох пунктів Конвенції. Всі інші способи надсилання судових документів іноземним громадянам вважаються недійсними та ці документи вважаються не врученими.

На думку ОСОБА_1 державний виконавець прийняв до виконання виконавчий лист №2-42710/11 від 18.06.2012 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом, який не відповідає вимогам ст..18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки такий не містить повної інформації, яка зазначена в п.3 ст.18 цього Закону, зокрема: місце проживання чи перебування, індивідуальний ідентифікаційний код боржника або номер і серію паспорта боржника. Прийнявши до виконання такий виконавчий документ державний виконавець порушив не тільки Закон, а також і її права гарантовані Конституцією та низкою Законів України.

За таких обставин, ОСОБА_1 просить зобовязати МВ ДВС Ужгородського МРУЮ (державного виконавця) припинити примусове виконання по виконавчих провадженнях №39733103 та №39732768 з примусового виконання виконавчих листів №2-4270/11 від 18.06.2012 року, виданих Ужгородським міськрайонним судом, що 19.09.2013 року були обєднані у зведене виконавче провадження ЗВП №43345493. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які виникли з цим оскарженням.

В судове засідання скаржниця ОСОБА_1 не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена, але подала до суду письмову заяву, згідно якої просить провести розгляд справи за її відсутності

Представник МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції не зявився, але подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

В попередніх судових засіданнях представник МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 заперечив проти задоволення скарги, вважає її безпідставною та необґрунтованою.

Стягувач по виконавчому провадженні ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений.

Стягувач по виконавчому провадженні ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги.

Заслухавши пояснення стягувача по виконавчому провадженні ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступних висновків:

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27.12.2011 року по справі №2-4270/11 позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено та вирішено «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн. відшкодування витрат на оплату послуг адвоката. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 6269 грн., компенсацію за заподіяну моральну шкоду по 5000 грн. кожному відповідно, вартість проведеної судової будівельно-технічної експертизи в сумі 1456,80 грн., сплачене державне мито в сумі 51 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сплачений позивачами судовий збір в розмірі 198 грн. 06 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.»

Частиною 2 статті 368 ЦПК України визначено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом. Зміст виконавчого листа повинен відповідати резолютивній частині рішення суду.

18 червня 2012 року на підставі судового рішення, що набрало законної сили, приймаючи, що таке було ухвалено на користь двох позивачів, судом були видані два виконавчі листи №2-4270/11.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Видані судом виконавчі документи, разом з заявами про примусове виконання рішення, в який містились відомості про наявність у боржника ОСОБА_1 майна на території міста Ужгорода, а саме: земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Плеханова, 16 площею 0,0600 га з доданням копії державного акту на право власності на вказане майно, стягувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10.09.2013 року були предявлені для примусового виконання до МВ ДВС Ужгородського міськрайонного суду.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

11 вересня 2013 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, в порядку ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи, що виконавчі документи відповідали вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та предявлені для виконання до належного відділу ДВС, було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ЄДРВП №39733103 та №39732768, якими надано боржнику строк для самостійного виконання до 18.09.2013 року. Постанови про відкриття виконавчих проваджень в порядку ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано сторонам виконавчого провадження до відома та виконання, зокрема і боржнику ОСОБА_1 на адресу, зазначену у виконавчому документі - Угорщина, м.Будапешт, вул.Борток Бели 95 в VI2, а також на адресу, зазначену стягувачами в заявах про примусове виконання рішення - P.O.Box 36, 1530, Budapest, Hungary.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; та ін.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів виконавчих проваджень №39733103 та №39732768, державним виконавцем в ході виконання виконавчих проваджень, з метою забезпечення виконання рішення суду, було винесено постанову від 11.09.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Крім того, в порядку ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було направлено запити користувачу бази даних АІС «Автомобіль» з приводу зареєстрованих за боржником транспортних засобів, управління Держземагенства в Ужгородському районі Закарпатської області з приводу зареєстрованих за боржником земельних ділянок, Державну інспекцію сільського господарства в Закарпатській області з приводу зареєстрованої сільськогосподарської техніки, управління Пенсійного Фонду в м. Ужгороді з приводу повідомлення джерел отримання доходів боржника, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції з приводу надання інформації про зареєстроване нерухоме майно за боржником, та Головне управління Державної міграційної служби в Закарпатській області.

19вересня 2013 року постановою державного виконавця виконавчі провадження №39733103 та №39732768 у відповідно до ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» були обєднані у зведене виконавче провадження ЗВП № 43345493.

21 жовтня 2013 року на адресу міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського МРУЮ надійшла відповідь з управління Держземагенства в Ужгородському районі Закарпатської області за №01-11/366 від 27.09.2013 року, згідно якої повідомлено про наявність зареєстрованої за ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0600 га за адресою м.Ужгород, вул.Плеханова, 16.

Тобто, у державного виконавця МВ ДВС Ужгородського МРУЮ є достатньо підстав для вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення по зведеному виконавчому провадженні ЗВП №43345493, за місцезнаходженням майна боржника.

Твердження скаржниці ОСОБА_1, що державним виконавцем в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» їй не було надіслано жодного процесуального документи про вищезазначеному виконавчому провадженню не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та повністю спростовуються матеріалами виконавчих проваджень №39733103 та №39732768, з яких слідує, що прийняті державним виконавцем рішення (постанови про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, надіслання висновку експерта-оцінювача про оцінку майна) боржнику надсилались з рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак такі були повернуті до МВ ДВС Ужгородського МРУЮ з відміткою поштового відділення «повернення у звязку з неявкою отримувача (не шукав)».

Оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що підстав для зобовязання МВ ДВС Ужгородського МРУЮ (державного виконавця) припинити примусове виконання по виконавчих провадженнях №39733103 та №39732768 з примусового виконання виконавчих листів №2-4270/11 від 18.06.2012 року, виданих Ужгородським міськрайонним судом, що 19.09.2013 року були обєднані у зведене виконавче провадження ЗВП №43345493 не має, а тому в задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212-215, 218, 294, 385, 387 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції по зведеному виконавчому провадженні №43345493 з примусового виконання виконавчих листів №2-4270/11, виданих 18.06.2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, зацікавлені особи стягувачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Микуляк П.П.