"07" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Бурлай О.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -
До початку судового розгляду представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. При цьому, 06.08.2015 року відповідач подав до суду клопотання про перенесення розгляду справи посилаючись на те, що в матеріалах справи наявні підроблені документи та такі, які не відповідають дійсності, тому відповідач звернувся з відповідною заявою до Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві.
Відповідно до положень ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що провадження у справі відкрито ухвалою суду від 04.06.2015 року, тож станом на 07.08.2015 року справа перебуває в провадженні суду більше двох місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зміст наведених норм та викладені вище обставини, суд приходить до висновку про необхідність визнання повідомлених причин неявки відповідача в судове засідання неповажними, оскільки відповідне клопотання не містить будь-яких належних підтверджуючих даних тих обставин, що викладені в клопотанні. Крім того, чинним цивільним процесуальним законодавством України не передбаченого можливості оголошення перерви у розгляді справи за обставин викладених у клопотанні відповідача.
За наведених обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з довідки №9386819 про дорожньо-транспортну пригоду, 15.05.2014 року о 13 год. 10 хв. на вул. Серафимовича, 1-А в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_2, під керування власника ТЗ ОСОБА_2 та автомобіля «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням власника ТЗ ОСОБА_1 (а.с. 12).
За змістом наявного в матеріалах справи Договору добровільного страхування наземного транспорту №189352Га/13к від 18.07.2013 року, строк дії зазначеного договору до 17.07.2014 року. Страховик - АТ «СК «АХА Страхування». Страхувальник, вигодонабувач та власник ТЗ - ОСОБА_2 Предметом договору є майнові інтереси Страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користування і розпорядженням наземним транспортним засобом «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 23-33).
16.05.2014 року ОСОБА_2 звернулась до АТ «СК «АХА Страхування» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 14-15).
Вказана сума страхового відшкодування у повному обсязі була виплачена АТ «СК «АХА Страхування» на користь Ваннер Автоматив ООО, яке фактично здійснювало ремонт пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 (а.с. 9).
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.
За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
За змістом постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2014 року, ОСОБА_1 15.05.2014 року о 13 год. 00 хв., керуючи автомобілем «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Серафимовича, 1-А, під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої був причетний, що призвело до заподіяння матеріальних збитків та порушення п.п. 2.10., 10.1., 10.9. Правил дорожнього руху України (а.с. 40).
Вказаною постановою суду відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340, грн.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
За змістом положень ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Згідно положень ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
За змістом положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним не виконав. Будь-яких доказів на спростування наявності заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 157, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 6, 525, 526, 530, 610-612, 627, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Законами України «Про страхування», «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 302 (триста дві) грн. 78 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -