УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звернення стягнення на заставне майно, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на заставне майно.

Посилався на те, що 23 грудня 2009 року між ним та відповідачем укладений договір застави, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг грошову суму, еквівалентну 3 000,00 доларів США за курсом НБУ на дату укладення договору, що в гривневому еквіваленті складає 23 963 грн 40 коп.

Заставодавець зобов'язався повернути заставоутримувачу суму, еквівалентну 3 000 доларів США не пізніше 23 грудня 2012 року за курсом НБУ на дату повернення. Заставоутримувач має право у випадку невиконання заставодавцем своїх зобов'язань отримати задоволення з вартості майна, заставленого згідно з цим договором, або шляхом отримання самого закладеного майна у власність. Предметом застави є автомобіль «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1, 1990 року випуску, що належить відповідачу на праві приватної власності. Даний договір застави не потребував нотаріального посвідчення. При укладенні договору застави ними було узгоджено заставну вартість майна, переданого у заставу - 30 353 грн 64 коп., що на дату укладення договору складає 3 800 доларів США за курсом НБУ.

За умовами договору звернення стягнення на заставлене майно здійснюється шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателя в рахунок виконання умов договору позики від 23 грудня 2009 року.

Оскільки, відповідач порушив умови вказаного договору щодо виконання основного зобов'язання та не повернув кошти у розмірі 23 963 грн 40 коп., позивач просив суд звернути стягнення на заставне майно, шляхом визнання за ним права власності на автомобіль Опель Вектра, державний номер НОМЕР_1.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2014 року, позов задоволено. Звернуто стягнення на заставне майно, а саме автомобіль «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4, шляхом отримання його у власність з правом зняття та постановки на реєстраційний облік в органах ДАІ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 13 серпня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 09 червня 2015 року рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03 березня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норма матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що 23 грудня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір застави, відповідно до умов якого відповідач отримав в борг грошову суму, еквівалентну 3 000,00 доларів США по курсу НБУ на дату укладення договору, що в гривневому еквіваленті складало 23 963,40 грн. Заставодавець зобов'язався повернути заставоутримувачу суму, еквівалентну 3 000,00 доларів США не пізніше 23 грудня 2012 року по курсу НБУ на дату повернення.

Згідно п. 1.3 договору застави предметом застави є автомобіль «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1, 1990 року випуску, який належить відповідачу на праві приватної власності.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 договору застави у випадку, якщо до закінчення строку виконання грошового зобов'язання (23 грудня 2012 року) заставодавець не виконав його в натурі, заставоутримувач має право звернути стягнення на предмет застави шляхом: надання заставодержателю права на продаж від імені заставодавця автомобіля третім особам; продажу предмета застави з публічних торгів; шляхом отримання самого закладеного майна у власність заставодержателя.

У встановлений зазначеним вище договором застави строк ОСОБА_5 взяті на себе зобов'язання не виконав.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 05 березня 2012 року, відповідно до якого на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 березня 2012 року, № 31539209, виданої ВДВС Первомайського МРУЮ Харківської області, накладено арешт на рухоме майно, належне ОСОБА_5 в межах суми позовних вимог, а саме - 160 200,00 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 до ВДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, третя особа - ОСОБА_6, про зняття арешту з автомобіля задоволено. Знятий арешт з автомобіля марки «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Суди, встановивши, що будь-яких належних доказів того, що рішення може бути виконане лише за рахунок спірного автомобіля, а не за рахунок іншого рухомого майна, на яке постановою державного виконавця ВДВС Первомайського міськрайонного управління юстиції від 20 вересня 2012 року накладено арешт, суду не надано, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновку суду не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Євграфова Є.П.