АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3038/15 Головуючий 1 інстанції: Шрамко Л.Л.
Справа № 642/4294/14-ц Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря Давидової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом, після уточнення якого просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 96 441,80 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд всупереч нормам законодавства та умов кредитного договору встановив, що ПАТ «Альфа-Банк» предявляючи вимогу про досудове врегулювання спору змінив строк виконання основного зобовязання.

Cудова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки є припиненим, оскільки позивач протягом шести місяців, після направлення вимоги, не предявив до поручителя позов.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимогу до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору.

Вимога про дострокове погашення кредиту була направлена боржнику 14. 03. 2011 року, в ній зазначено суму заборгованості та строк протягом якого вимога має бути виконана, а саме 37 днів з дня отримання вимогу, тобто до 20 квітня 2011 року.

До суду позивач звернувся 19 травня 2014 року. Наведене свідчить про те, що кредитор змінив відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, а тому повинен був протягом шести місяців, починаючи з 21 квітня 2011 року предявити позов до поручителя, але цього, у встановлені строки, не зробив.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості з поручителя.

Довід апеляційної скарги відносно того, що 28.04.2014 року була предявлена вимога до боржника та поручителя, судовою колегіє не приймається, оскільки це має правого значення оскільки шестимісячний строк підлягає обрахуванню саме з дати зміни строку виконання основного зобовязання тобто з 21 квітня 2011 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що від боржника надходять гроші в погашення кредиту, що на думку Банку свідчить про те, що строк позовної давності не перервано, але по-перше вказані суму сплачуються по виконавчому листу, а по друге, суд відмовляючи у задоволенні позову, не повязував відмову з пропуском загального 3-х річного строку, а керувався положеннями ст.. 559 ЦК України.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів свій позов.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії