АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів - Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Бережняк Н.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки і піклування Ржищівської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Просив визначити порядок його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_5, шляхом встановлення способу участі у вихованні дитини у вигляді побачень з останньою кожного тижня з п'ятниці з 16 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. суботи, за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2 та за місцем постійного проживання батька: АДРЕСА_1, та необмежене спілкування з малолітньою донькою засобами телефонного зв'язку.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31.07.2015 позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з малолітньою дочкою - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 Визначено спосіб участі батька ОСОБА_3 у вихованні доньки - ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1.), шляхом встановлення побачень в присутності матері ОСОБА_4 у будні дні: кожну середу та п'ятницю місяця в період з 13:00 год. до 19:00 год., та у вихідні дні: кожної неділі місяця в період з 10:00 год. до 17:00 год. з можливістю спільного відпочинку у виді прогулянок та відвідування дитячих розважальних та виховних закладів. В іншій частині позову відмовлено.

Справа № 760/27904/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/12903/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на незаконність рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального та матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом було відхилено клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи, не взято до уваги рішення виконавчого комітету Ржищівської міської ради від 28.11.2014, не встановлено місця побачення з донькою. Зазначив, що побачення з донькою в присутності відповідача буде призводити до подальшої конфліктної ситуації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спосіб участі батька у вихованні дочки, запропонований позивачем, а саме - без присутності матері, з перебуванням за місцем проживання батька, з врахуванням її віку, статі, стану здоров'я, періоду протягом якого дочка фактично не проживала з батьком - з двох років, буде суперечити інтересам дитини.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Згідно ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.12.2013 був розірваний (а. с. 8). Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.09.2013 з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі (а. с. 20-21). Рішенням Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області №157 від 21.08.2014 встановлено порядок участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_3, окремо проживаючому батькові ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 встановлено дні та години спілкування з дочкою, а саме: середа, п'ятниця щотижня з 17:00 години до 19:00 години протягом місяця за місцем проживання матері дитини (а. с. 9). Через деякий час РішеннямВиконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області №216 від 30.10.2014 було встановлено інший порядок участі у вихованні малолітньої ОСОБА_5, а саме: щотижня з 16:00 годинип'ятниці до 17:00 години суботи за місцем проживання батька дитини. Зобов'язано батьків погоджувати можливість чи неможливість спілкування з дитиною (а. с. 10). Рішенням Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області №234 від 28.11.2014 внесено зміни до встановленого рішення №216 від 30.10.2014 порядку, а саме встановлено дні та години спілкування батька з дочкою, щотижня з 16:00 години п'ятниці до 17:00 години суботи за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2 та за місцем фактичного проживання батька дитини: АДРЕСА_1 (а. с. 11). Згідно з листа Ржищівської міської ради Київської області від 04.06.2015 вих. №4- 29/112, направленого засобами факсимільного зв'язку, Орган опіки і піклування Ржищівської міської ради Київської області, намагався примирити сторони конфлікту в межах власної компетенції, прийнявши вищезазначені рішення про порядок участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 Враховуючи те, що предметом даного спору є інтереси дитини, орган опіки і піклування в прийнятті остаточного рішення по даній справі повністю покладається на розсуд суду (а. с. 91). Відповідно до медичних довідок у дитини - ОСОБА_5 наявні довготривалі хвороби, астено-невротичний синдром, ДЖВП на фоні деформації жовчного міхура, залишкові явища перенесеного рахіту (а. с. 57-70). Сторони разом не проживають разом з моменту розірвання шлюбу - 09.12.2013. Доньці сторін на момент розірвання шлюбу було близько 2 років. Саме з цього періоду малолітня дочка сторін проживає з матір'ю окремо від батька. Позивач вважає, що його колишня дружина заважає йому у спілкуванні з дитиною, зв'язку з чим і звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст.ст. 141, 157 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, таке рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином, діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов'язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Матеріали справи свідчать, що неодноразово приймалися рішення Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області щодо встановлення порядку участі батька у вихованні малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, однак позивачем вони не виконувались. Згідно з листа Ржищівської міської ради Київської області від 04.06.2015 вих. №4- 29/112, Орган опіки і піклування Ржищівської міської ради Київської області намагався примирити сторони конфлікту в межах власної компетенції, приймаючи вищевказані рішення про порядок участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_5 та в прийнятті остаточного рішення по даній справі повністю покладається на розсуд суду (а. с. 91).

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка набрала чинності для України 27.09.1991 та відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦК України є частиною національного цивільного законодавства України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Матеріали справи свідчать, що сторони не проживають разом з моменту розірвання шлюбу - 09.12.2013. Донька з 2 років проживає з матір'ю окремо від батька. Відповідно до медичних довідок у дитини - ОСОБА_5 наявні довготривалі хвороби, астено-невротичний синдром, ДЖВП на фоні деформації жовчного міхура, залишкові явища перенесеного рахіту (а. с. 57-70).

Також при розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_3 батько неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, не володіє медичними навиками та не може надати першу медичну допомогу, враховуючи хворобливий стан дитини. Колегія суддів звертає увагу на те, що на даний час позивач проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, та те, що представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити причину, за якою позивач тривалий час не проявляв ініціативи у спілкуванні з лікарями, які лікують його доньку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сторони в добровільному порядку не можуть дійти згоди, яким чином і в якому місці бачитися з дитиною позивачеві, звертаючи увагу на те, що наявні обставини, які б перешкоджали спілкуванню дитини з батьком на одинці у відсутності її матері (хвороба дитини та довгий час відсутності побачень з останньою), що в свою чергу, може негативно впливати на психіку дитини під час таких зустрічей, суд вважає висновки суду першої інстанції щодо порядку побачень з дитиною з присутністю матері правильними.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було відхилено клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи є необґрунтованими, оскільки дане питання не ініціювалося при розгляді справи в суді апеляційної інстанції. Крім того, в матеріалах справи наявні медичні документи, які підтверджують факт захворювання дитини.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що при розгляді справи судом першої інстанції не було взято до уваги рішення виконавчого комітету Ржищівської міської ради, оскільки матеріали справи свідчать про те, що вказане рішення досліджувалося при розгляді справи в суді першої інстанції та з урахуванням того, що вони виносилися неодноразово при цьому різними за формою участі батька у вихованні дитини, суд зробив по ним свої висновки, з якими погоджується і колегія суддів.

Також на думку колегії суддів не є підставою для скасування або зміни рішення посилання апелянта на неприязні стосунки з колишньою дружиною, оскільки, приймаючи вказане рішення, суд обґрунтовано виходив саме з інтересів дитини.

Таким чином, вимоги апелянта є недоведеними та такими, які не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук