Справа №: 164/466/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Долі О.І., Матвійчук Н.В.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

співвідповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_7 про встановлення земельного сервітуту. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 4.12.2012 року у відповідності до рішення Маневицької селищної ради Волинської області їй та ОСОБА_4 у спільну сумісну власність було передано земельну ділянку, площею 0.0747 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0990). Поряд з цією земельною ділянкою раніше постійно був проїзд до належних позивачу господарської будівлі (хліва) та частини земельної ділянки біля вказаної будівлі. 20.03.2013 року у відповідності до рішення Маневицької селищної ради Волинської області ОСОБА_7 було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0.0398 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0991). Згідно вказаного рішення селищної ради до земельної ділянки ОСОБА_7 було включено і проїзд до належних ОСОБА_6 господарської будівлі (хліва) та частини земельної ділянки біля вказаної будівлі. Відповідач, встановивши паркан по периметру своєї земельної ділянки, не дотримується вимог добросусідства і чинить позивачу перешкоди, не даючи можливості їй користуватись вказаним проїздом. Іншої можливості для ОСОБА_6 проїхати до належних їй господарської будівлі (хліва) та частини земельної ділянки біля вказаної будівлі немає, внаслідок чого вона позбавлена можливості належним чином ними користуватись, що є порушенням її права власності на це майно. 12.06.2013 року Маневицькою селищною радою було позивачу відмовлено у врегулюванні спору, що виник у неї з відповідачем, та вказано на її право вимагати встановлення земельного сервітуту. 30.01.2014 року позивачем було направлено відповідачу рекомендованим листом пропозицію про встановлення земельного сервітуту та укладення договору, до якої додавався проект договору про встановлення земельного сервітуту та план-схема встановлення земельного сервітуту. Вказана пропозиція була відповідачем проігнорована. Врегулювати спір в досудовому порядку не виявилось можливим, а тому позивач була змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд встановити безоплатний та безстроковий земельний сервітут, площею 0.0103 га, на користь ОСОБА_6 на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та знаходиться по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі Волинської області, з наданням права проходу та проїзду будь-яким видом транспорту до належних ОСОБА_6 господарської будівлі (хліва) та частини земельної ділянки біля вказаної будівлі, що знаходяться по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 23.04.2014 року до участі в даній справі в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_4

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 30.09.2014 року до участі в даній справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_5

Представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду заяві, просили встановити безоплатний та безстроковий земельний сервітут, площею 0.0103 га, на користь ОСОБА_6 на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та знаходиться по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі Волинської області, з наданням права проходу та проїзду будь-яким видом транспорту до належних ОСОБА_6 господарської будівлі (хліва) та земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1069), що знаходяться по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області.

Представник відповідача ОСОБА_3, співвідповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовних вимог не визнали, вважають їх необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просили відмовити. Стверджують, що на земельній ділянці, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 та знаходиться по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі Волинської області, неможливо встановити земельний сервітут, площею 0.0103 га, на користь ОСОБА_6 з наданням права проходу та проїзду будь-яким видом транспорту до належних позивачу господарської будівлі (хліва) та земельної ділянки біля вказаної будівлі, що знаходяться по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області, оскільки влаштування такого проїзду буде суперечити вимогам ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень щодо його ширини та відстані від стін будинку. Крім того, вказали, що відповідно до генплану смт. Маневичі на земельній ділянці по вул. Енгельса, 6 проїздів до інших житлових будинків та господарських будівель не передбачено, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі від 25.01.2013 року, який досліджувався в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивач ОСОБА_6 подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_7 подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі.

Враховуючи думку учасників судового процесу, які не заперечують щодо розгляду справи у відсутності позивача ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_7, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності вказаних позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Відповідно до ст. 99 ЗК України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Згідно ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Згідно ст. 404 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

В судовому засіданні встановлено, що з 22.04.2013 року у приватній, спільній сумісній власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебувала земельна ділянка, площею 0.0747 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0990). З 13.09.2013 року у приватній власності ОСОБА_7 перебуває земельна ділянка, площею 0.0398 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0991). До земельної ділянки ОСОБА_7 було включено частину земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_6 як проїздом до належних їй господарської будівлі (хліва) та частини земельної ділянки біля вказаної будівлі. Відповідно до генплану смт. Маневичі на земельній ділянці по вул. Енгельса, 6 проїздів до інших житлових будинків та господарських будівель не передбачено. Відповідач ОСОБА_7, встановивши паркан по периметру своєї земельної ділянки, чинить позивачу перешкоди, не даючи можливості їй користуватись частиною земельної ділянки, що перебуває у його приватній власності, якою раніше користувалася ОСОБА_6 як проїздом до належних їй господарської будівлі (хліва) та частини земельної ділянки біля вказаної будівлі. 30.01.2014 року позивачем було направлено відповідачу рекомендованим листом пропозицію про встановлення земельного сервітуту та укладення договору, до якої додавався проект договору про встановлення земельного сервітуту та план-схема встановлення земельного сервітуту, які були отримані відповідачем 1.02.2014 року. Вказана пропозиція була відповідачем проігнорована. Врегулювати спір в досудовому порядку не виявилось можливим. 14.08.2015 року ОСОБА_6 та ОСОБА_4 уклали договір про поділ земельної ділянки, який було посвідчено державним нотаріусом Маневицької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 898. У відповідності до вказаного договору ОСОБА_6 та ОСОБА_4 провели розподіл земельної ділянки, площею 0.0747 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0990) та перебувала у їх приватній, спільній сумісній власності. У приватну власність ОСОБА_6 перейшло дві земельні ділянки, зокрема, земельна ділянка, площею 0.0160 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1068) та земельна ділянка, площею 0.0162 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1069). У приватну власність ОСОБА_4 перейшло дві земельні ділянки, зокрема, земельна ділянка, площею 0.0135 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1070) та земельна ділянка, площею 0.0290 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1071). Право приватної, спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0990) припинено. Зазначені обставини не оспорюються сторонами та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні рішенням Маневицької селищної ради № 21/13 від 4.12.2012 року „Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок, рішенням Маневицької селищної ради № 25/16 від 20.03.2013 року „Про затвердження технічних документацій із землеустрою та передачу безоплатно у власність земельних ділянок, рішенням Маневицької селищної ради № 26/12 від 16.05.2013 року „Про внесення змін до рішень Маневицької селищної ради, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.04.2013 року, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.09.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.09.2013 року, технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_6, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.02.2013 року, кадастровим планом земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0990, пропозицією про встановлення земельного сервітуту та укладення договору від 30.01.2014 року та додатками до неї, поштовим повідомленням про отримання рекомендованого листа, актом обстеження земельної ділянки по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі від 25.01.2013 року, договором купівлі-продажу квартири від 5.05.2000 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.12.2006 року, свідоцтвом про право власності на житло від 10.01.1997 року, технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_7 в натурі (на місцевості), технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в натурі (на місцевості), договором про поділ земельної ділянки від 14.08.2015 року, який посвідчено державним нотаріусом Маневицької державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за № 898, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.07.2015 року, кадастровим планом земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1068, кадастровим планом земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1069, кадастровим планом земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1070, кадастровим планом земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1071, технічним паспортом на житловий будинок по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.09.2015 року, свідоцтвами про право власності на нерухоме майно від 21.09.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд при вирішенні заявлених позивачем вимог бере до уваги, що відповідно ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а також представити суду докази у підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили, що до оформлення права власності відповідачем ОСОБА_7 на земельну ділянку, площею 0.0398 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі Волинської області (кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0991) позивач ОСОБА_6 та її батько ОСОБА_1 користувались частиною цієї земельної ділянки як проїздом до належних їм господарської будівлі (хліва) та частини земельної ділянки біля вказаної будівлі.

Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідно до генплану смт. Маневичі на земельній ділянці по вул. Енгельса, 6 проїздів до інших житлових будинків та господарських будівель не передбачено, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі від 25.01.2013 року, який досліджувався в судовому засіданні.

Згідно вимог п. 3.22 ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, які є обовязковими для органів державного управління, місцевого і регіонального самоуправління підприємств і установ незалежно від форм власності та відомчого підпорядкування, громадських обєднань і громадян, які здійснюють проектування, будівництво і благоустрій на території міських і сільських поселень, у районах садибної забудови при потребі, крім вуличної мережі (розділ 7), слід формувати мережу внутрішньоквартальних проїздів. Ширина їхньої проїжджої частини з однією смугою руху приймається 3,5 м, з двома - 5,5 м. На односмугових проїздах передбачаються роз'їзди (п. 3.11). Довжина тупикових проїздів повинна бути не більше 150 м. Проїжджа частина тупикових проїздів повинна закінчуватися кільцевими об'їздами радіусом по осі проїзду не менше 10 м або майданчиками для розвороту розмірами 12 м х 12 м кожна. До житлових і громадських будинків слід передбачати проїзди завширшки 3,5 м на відстані не ближче 5 м від стін, придатні для проїзду пожежних машин. Зазначені вимоги п. 3.22 ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень не були враховані експертом ОСОБА_12 у висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-68 від 10.07.2014 року, а тому суд при вирішенні позовних вимог не бере його до уваги в частині існування технічної можливості встановлення постійного земельного сервітуту на земельній ділянці, що знаходиться по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі та належить відповідачу ОСОБА_7, для визначення права проходу та проїзду до господарської будівлі (хліва), що належить ОСОБА_6, та частини земельної ділянки біля вказаної будівлі, що знаходяться по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області, а також варіанту встановлення земельного сервітуту.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_6 суд бере до уваги висновок судової земельно-технічної експертизи № 8103-8106 від 18.03.2015 року, в якому враховані вимоги п. 3.22 ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, та згідно якого у звязку з невідповідністю ширини проїзду біля будинку по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі вимогам ДБН 360-92** „Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень немає технічної можливості встановити земельний сервітут на земельній ділянці, що знаходиться по вул. Енгельса, 6/1 в смт. Маневичі та належить відповідачу ОСОБА_7, для надання права проходу та проїзду будь-яким видом транспорту до господарської будівлі (хліва), що належить ОСОБА_6, та земельної ділянки біля вказаної будівлі, що знаходяться по вул. Енгельса, 8 в смт. Маневичі Волинської області.

Позивачем ОСОБА_6 в поданій до суду позовній заяві та її представниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в судовому засіданні відповідно до ст. 60 ЦПК України не доведено, що, враховуючи розташування належної позивачу земельної ділянки та господарської будівлі на ній, нормальне їх обслуговування позивачем неможливо без встановлення земельного сервітуту, а також, що задоволення цих потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту, слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача ОСОБА_6 підлягає стягненню на користь відповідача ОСОБА_7 1845 гривень судових витрат за проведення повторної судової земельно-технічної експертизи.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 88, 91, 98-101 ЗК України, ст.ст. 401-404 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_6, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, до ОСОБА_7, ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_7 1845 (одна тисяча вісімсот сорок пять) гривень судових витрат. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: