Справа № 438/9/11 Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/1102/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

за участі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_8 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 24 листопада 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 9 лютого 2015 року -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_9 задоволено.

Виділено в натурі:

- ОСОБА_9 341/1000 частку із будинковолодіння на АДРЕСА_1, а саме: в житловому будинку - приміщення під літ. 3-1, 3-2, 4-1, 4-2, літ. II, сходову клітку, на рівні 2-го поверху розмірами 4,55 x 3,55 м., літ. IV, частину горищного простору, що межує з приміщеннями літ. 3-2 та літ. 4-2; частину сараю під літ. Б (контури позначено т. 28, т. 27, т. 57, т. 29 розмірами 2,37 х 3,07 м. п) площею 7,3 кв. м.; сарай під літ. в; огорожу під літ. 1 - від т. 41 до т. 81-80-80 - 20,12 м. п.;

- ОСОБА_8 201/1000 частку із будинковолодіння, а саме: в житловому будинку приміщення під літ. 1-1, літ. III, літ. 2-1, 2-2; частину горищного простору, що межує з житловою кімнатою літ. 3-2 і кухнею літ. 3-1 з тильної сторони будинку;

- ОСОБА_2 93/1000 частку із будинковолодіння, а саме: в житловому будинку під літ. 2-3; частину горищного простору, що межує з кухнею під літ. 4-1 з головного фасаду будинку;

- ОСОБА_4 365/1000 частку із будинковолодіння, а саме: в житловому будинку приміщення під літ. 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, літ. І - веранду, підвал під літ. II площею 6,4 м.кв. і площею 19,1 кв. м.; частину сараю під літ. Б (контури позначено т. 26, т. 58, т. 57, т. 27; розмірами 2,37 х 3,07 м.) площею 7,3 м. кв. , огорожу під літ. 1 - від т. 1 до т. 42 - 4,78 м. п.

Залишено у спільному користуванні усіх співвласників колодязь під літ. К; огорожу під літ. І - від т. 1 до т. 41 - 1,21 м. п.; від т. 20 до т. 22 - 5,06 м. п.; ОСОБА_4 та ОСОБА_9 огорожу під літ. 1 - від т. 21 до т. 42 - 5,66 м. п.; ОСОБА_8 та ОСОБА_2 частина сараю під літ. Б (ліва частина до лінії розподілу, т. т. 26-58-5,81 х 3,07 м.п. площею 17,8 м. кв. і огорожу під літ. 1 від т. 20 до т. 21 - 2,47 м. п.

За розробленим варіантом для відокремлення виділених частин будинку необхідно проводити прибудови та ремонтно-будівельні роботи на стадії проектного завдання по переплануванню житлового будинку під літ. А-1, в тому числі: в підвалі, на першому поверсі, мансарді.

Визначено, що після розподілу фактична (реальна) частка ОСОБА_4 в жилому будинку становитиме 365/1000; ОСОБА_8 - 201/1000; ОСОБА_2 - 93/1000; ОСОБА_9 - 341/1000.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 1278 кв.м., що закріплена за будинком АДРЕСА_1 шляхом виділення:

- у спільне користування ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_4 земельної ділянки площею 254,4 м. кв;

- у спільне користування ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 площею 24,0 кв. м. та площею 8,4 м. кв;

- у спільне користування ОСОБА_4, ОСОБА_9 площею 115,5 м. кв.;

- у спільне користування ОСОБА_2, ОСОБА_9 площею 6,8 м. кв.;

- у спільне користування ОСОБА_8, ОСОБА_9 площею 40,7 м. кв.;

- у спільне користування ОСОБА_4, ОСОБА_8 площею 14,5 м. кв.;

- ОСОБА_9 площами 178,6 м. кв., 28,5 м. кв. та 53,1 м. кв. під розташованими на ній будівлями і спорудами;

- ОСОБА_8 площею 15,4 м. кв.;

- ОСОБА_2 площею 40,7 м. кв.

- ОСОБА_8 і ОСОБА_2 площами 184,4 м. кв. 5,7 м. кв. під розташованими на ній будівлями і спорудами;

- ОСОБА_4 площами 276,4 м. кв., 13,8 м. кв. і 7,2 м. кв. під розташованими на них будівлями і спорудами.

Ухвалено про стягнення грошової компенсації за відхилення від вартості часток: з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 20925 грн., з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 27279 грн.; з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 7094 грн.

Додатковим рішенням того ж суду від 9 лютого 2015 року вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення і додаткове рішення Бориславського міського суду Львівської області оскаржили ОСОБА_2 і ОСОБА_8 Просять його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Посилаються на неправильне встановлення судом фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права. Зокрема, кожен із них зазначає, що прийнятним для них варіантом виділу часток співвласників є третій варіант судової будівельно - технічної експертизи №323/12 від 24.09.2012 року, а не четвертий варіант судової експертизи №381/14 від 24.09.2014 року, так як він відповідає порядку користування житлом, встановленому фактично усіма мешканцями будинку; дотримуються будівельні норми і правила і зберігається можливість облаштувати окремий вхід кожним із співвласників; матимуть підвальне приміщення, відпадає необхідність здійснювати добудови. Крім цього зазначають, що виділені за третім варіантом частки максимально відповідатимуть їх праву у спільній власності. Вважають, що оскаржуваним рішенням суд покращує житлові умови ОСОБА_9 і ОСОБА_4 за їх рахунок, так як відповідачам необхідно нести додаткові витрати для переобладнання будинку. Посилаються апелянти, як це убачається із змісту скарг, і на порушення судом норм процесуального права: справа розглядалася тривалий час, суд відхиляв їх клопотання (в тому числі і про відвід експерта), обмежив права при призначенні експертизи у 2007 році, із запізненням направляв копії процесуальних документів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянтів ОСОБА_8 і ОСОБА_2 на підтримання апеляційних скарг, інших учасників процесу на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційних скарг колегія суддів не знаходить законних підстав для їх задоволення з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що спірне будинковолодіння розташоване на АДРЕСА_1. Співвласниками даного будинковолодіння є ОСОБА_9 і ОСОБА_4 з розміром часток по 1/3 кожної, та ОСОБА_8 і ОСОБА_2 з розміром часток по 1/6 кожного, право власності на які вони набули в порядку спадкування: ОСОБА_4 - 03.10.2002 року, ОСОБА_9 - 21.12.2004 року і ОСОБА_8 з ОСОБА_2 - 07.05.2008 року. За будинковолодінням закріплена земельна ділянка площею 1293 м. кв., цільове призначення - для обслуговування житлового будинку. Право власності на дану земельну ділянку співвласниками не оформлено.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визнається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Вирішуючи питання про можливість виділу в натурі частки із спільного майна, 19.04.2007 року судом першої інстанції була призначена судова будівельно - технічна експертиза (а.с.17 т. 1), а пізніше: 22.05.2009 року (а.с.174 т. 1) і 02.11.2012 року (а.с. 241 т. 1) - додаткові експертизи.

Виділяючи в натурі частку із спільного майна, в тому числі і ОСОБА_9, суд першої інстанції правильно взяв до уваги висновок №381/14 від 24.09.2014 року судового експерта (а.с.2 т. 2), який встановив можливість такого виділу. При цьому суд врахував, що оцінювання майна відбувалось практично на час ухвалення рішення, виділу підлягало майно, яким сторони фактично користувалися, інші варіанти, які б задовольнили в повній мірі усі інтереси сторін, відсутні, відповідачі ОСОБА_8 і ОСОБА_2 власністю користуються не регулярно, так як мають індивідуальні житлові будинки.

Цей висновок є правильним, відповідає матеріалам справи і підтверджений в засіданні суду апеляційної інстанції.

Так, всупереч доводам апеляційних скарг про фактичний порядок користування власністю, суд першої інстанції взяв до уваги той факт, що до подання позову співвласниками будинковолодіння були ОСОБА_4 (дружина, спадкоємець ОСОБА_10.), ОСОБА_9 і ОСОБА_11 (мати апелянтів). До подання позову житловий будинок неформально складався із трьох квартир: №1 - в якій жили ОСОБА_4, ОСОБА_10; №2 - мати апелянтів, ОСОБА_11 і №3 - сім'я ОСОБА_9 (до складу якої входили її батько - ОСОБА_12 і баба - ОСОБА_13). Така нумерація квартир містилася в органах місцевої влади. На поверховому плані будинку квартира №1 позначалася індексом 1; квартира №2 - індексом 2 і квартира №3 - індексами 3 і 4.

Із цієї обставини, та з урахуванням четвертого варіанту виділу частки у висновку експерта № 381/14 від 24.09.2014 року, сторонам у справі були виділені ті приміщення, які вони займали фактично.

Посилання апелянтів на те, що вони понад 20 років користуються кімнатою 3-2 (позначеною на поверховому плані під таким індексом) не відповідає дійсності, так як це приміщення є мансардним, вхід до нього здійснюється із кімнати 3-1, яким постійно користується сім'я ОСОБА_9 і заперечує пропуск апелянтів до цього приміщення, іншого доступу до нього не має.

Не можуть вважатися обґрунтованими апеляційні скарги і в частині визнання апелянтами можливості виділу часток в натурі за третім варіантом висновку судової експертизи, адже і в такому разі апелянтам, як і іншим співвласникам, необхідно буде здійснювати різний комплекс будівельних робіт для приведення виділених приміщень до житлових нормативів. При цьому слід зазначити, що виділ частки співвласника із незначною часткою у спільному майні не є наслідком виділення йому повноцінної квартир. В даному випадку вирішується питання про можливість виділу частки в натурі, яку в наступному можна переобладнати в повноцінне житло.

Рішення суду і в цій частині відповідає вимогам закону, оскільки таке переобладнання здійснити можливо.

З огляду на наведені вище обставини та неможливість виділення часток в натурі, які б відповідали розміру часток співвласників у спільному майні, то суд правомірно ухвалив про стягнення на користь таких осіб грошової компенсації.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суд змусив його робити переобладнання у виділених в натурі приміщеннях, не є правильними, так як вчинення таких дій є правом сторони. В даному випадку суд вирішував питання про можливість виділу часток в натурі. Встановивши наявність такої можливості, ухвалив рішення виділ часток співвласникам.

Не підтверджені матеріалами справи посилання апелянта ОСОБА_8 на те, що він позбавлений приміщення підвалу, так як підвальні приміщення розташовані лише під приміщеннями, які займає ОСОБА_4 і вони ж їй виділені судом. Технічної можливості виділити підвал апелянтам не має.

Вирішуючи питання наявності порушень прав апелянтів, колегія суддів виходить із того, що спірні приміщення не є єдиним їх майном, кожен із них є забудовником, здійснюють будівництво житлових будинків, натомість іншого житла, окрім виділених ОСОБА_9 і ОСОБА_4 приміщень, вони не мають.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та обставина, що за час розгляду справи у місцевому суді Бориславська міська рада не дала дозвіл на переобладнання і перепланування жилого будинку, як це передбачено ст. 152 ЖК України, оскільки такий дозвіл, як це убачається із матеріалів справи, був наданий під час апеляційного провадження.

Не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду, зокрема про порушення строків розгляду справи.

Одержання копій первинних процесуальних документів після процесуального правонаступництва по смерті ОСОБА_11 у 2009 році, як і неможливість ставити питання перед експертом при вирішенні питання про призначення експертизи у 2007 році, не є порушенням прав сторони. В наступному апелянти не були позбавлені такої можливості, так як безпосередньо приймали участь у розгляді справи. Відмова суду першої інстанції в задоволенні клопотань є правом суду і така відмова мала для цього підстави.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції правильно обчислив розмір судового збору, при цьому обґрунтовано виходив із вартості частки ОСОБА_9, яка становить саме 267175 грн. (а.с. 34 т. 2).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків і тому рішення слід залишити без змін. А апеляційні скарги відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 24 листопада 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 9 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: