Справа № 748/221/15-ц Провадження № 22-ц/795/1281/2015 Головуючий у I інстанції Хоменко Л.В. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Євстафіїва О.К., Тагієва С.Р.

при секретарі Зіньковець О.О.,

за участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «ПриватБанк» на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Чернігівського районного суду від 19 березня 2015 року відмовлено ПАТ КБ Приватбанк в задоволенні позову в звязку зі спливом строку позовної давності.

ПАТ КБ Приватбанк, подав апеляційну скаргу на рішення суду в якій просить скасувати таке, і ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

Апелянт також посилається, що судом не враховано що позовна давність збільшена за домовленістю сторін, відповідач не подав письмової заяви про закриття картрахунку, у зв»язку з чим на підставі умов, передбачених Умовами, строк дії Карти відповідача було продовжено на такий же строк, тобто строк дії Кредитного договору було продовжено на стрк дії Карти.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 23.09.2008 року ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № б/н який складається з Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою й Тарифів банку, що становить Договір про надання банківських послуг. Відповідно до нього ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з базовою відсотковою ставкою за кредитним лімітом на момент підписання договору 2,5 % на місяць із розрахунку 360 днів у році із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок не виконання зобов»язань утворилась заборгованість заборгованості станом на 30.01.2011 року в суммі 17 581,9 грн., яка була стягнута рішенням Чернігівського районного суду від 16.12.2011 року.

Позов обґрунтовано заборгованістю за період з 31.01.2011 року по 30.11.2014 року на суму 11 984,8 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося за захистом порушеного права після спливу строку позовної давності.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону.

Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.

Відповідачка не виконувала у належний спосіб узятих на себе зобовязань за кредитним договором. Тоді як, згідно положень статей 526, 527 і 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.

Як вбачається з Заяви від 23.09.2008 року ОСОБА_2 зазначила, що ознайомилась та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Та цим виразила свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 18-19, 20-31, 114).

Зазначеною заявою також визначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки, а погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості.

За змістом пункту 3.1.1. Правил користування платіжною карткою строк дії Карти вказаний на лицевій стороні Карти (місяць і рік) та дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

На огляд суду апеляційної інстанції надано оригінал картки № 296211 виданої ОСОБА_2, строк дії якої визначений до жовтня 2010 року(відображення на пластиковій картці).

Із цього слідує, що Платіжна картка дійсна по 31 жовтня 2010 року.

Таким чином, витяг Банківського програмного забезпечення, згідно якого ОСОБА_2 отримала Платіжну карту за № 296211 строк дії карти встановлено 10/2012, (а.с. 113), є неналежним доказом, з врахуванням надання оригіналу картки, оскільки виходячи з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Після спливу строку дії даної Платіжної картки, ПАТ КБ Приватбанк в порядку вимог п. 3.1.3. Правил користування платіжною карткою не продовжував строк дії Платіжної картки на новий строк, шляхом надання ОСОБА_2 картки з новим строком дії.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки, строк Платіжної картки за № 296211 закінчився 31.10.2010 року, а інша Картка на новий строк дії ПАТ КБ Приватбанк не надавалась ОСОБА_2, то починаючи з 01.11.2010 року в ПАТ КБ Приватбанк розпочав перебіг строку позовної давності, таким чином доводи апеляційної скарги щодо збільшення строку позовної давності стосовно виконання умов договору на строк дії картрахунку, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог, як вбачається з наданих розрахунків останній платіж відповідачкою було зроблено 04.11.2011 року у сумі 45 гривень, а погашення процентів не здійснювалось з січня 2009 року (а.с. 11-16), за викладених обставин є необгрунтованими доводи апелянта, що за відсутності письмової заяви про закриття карткового рахунку суд першої інстанції безпідставно застосував наслідки спливу строку позовної давності.

Згідно із ч. 3, 4 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З позовом за захистом порушеного права ПАТ КБ Приватбанк звернувся 10.01.2015 року (а.с. 42), тобто поза межами строку загальної позовної давності, встановленої тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України).

У ході судового розгляду в суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_3 заявив про застосування строку позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ Приватбанк (а.с. 60-61), за таких обставин судом апеляційної інстанції не встановлено порушення вимог процесуального ззаконодавства.

Законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду І інстанції перевірено в межах доводів апеляційної скарги і підстав для його скасування не встановлено.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції і не дають підстав для її задоволення, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: