Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Нікітін В.В. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 317/894/15-ц
13 жовтня 2015 року Справа № 22ц/778/ 5180/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Бурак А.В.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21.07.2015 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі-МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 14.09.2011 року, ОСОБА_1, який керував автомобілем "ЗАЗ" реєстраційний номер НОМЕР_1, на вул.Радгоспній у м.Запоріжжі, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого пошкодив автомашину "Тойота Прадо", належну ОСОБА_5. Збитки від ушкодження становлять 47 463 грн. 38 коп.. Відповідач не застрахував свою цивільно-правовому відповідальність, а тому за заявою потерпілого й за рахунок фонду, Бюро сплатило потерпілому 46 623 грн. 38 коп.. Окрім того, на здійснення послуг експертної оцінки шкоди витрачено 840 грн., на правову допомогу - 2000 грн.. З огляду на зазначені обставини Бюро просило присудити зазначені суми на їх користь.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21.07.2015 року вимоги задоволенні частково на суму 46 623 грн. 38 коп.. Суд не компенсував заявнику витрати пов'язані з правовою допомогою.

У скарзі відповідач покликав скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, посилаючись лише на те, що суд неправильно застосував норми права щодо наявності у заявника поважних причин пропуску строку звернення до суду із заявленими вимогами.

Заслухавши пояснення представника Бюро, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права

Задовольняючи частково позов, суд виходив із того, що за постановою судді про притягнення до адміністративної відповідальності дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 (а.с.16).

Також, судом з'ясовано, що за даними експертного дослідження вартість шкоди заподіяної водію автомашини "Тойота Прадо" становить - 55 948 грн. 06 коп. (а.с.25).

Оцінку розміру шкоди здійснював експерт-автотехнік ОСОБА_6, й на послуги експерта Бюро витратило 840 грн..

Свою цивільно-правову відповідальність відповідач не застрахував.

У статті 41,41.1,п.а Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до позивача про виплату йому страхового відшкодування (а.с.30).

Заява постраждалого була задоволена й на користь заявника позивачем були перераховані кошти у розмірі 46 623 грн. 38 коп. (а.с.31).

Стаття 38,38.2,38.2.1 Закону окреслює, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК також передбачене право зворотної вимоги (регресу) особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою.

Таким чином, сформульовані правові правила надають позивачу право на пред'явлення вимог про стягнення сплаченого страхового відшкодування.

Регресна вимога може бути заявлена протягом трьох років із дня відшкодування.

Норми ст.256 Цивільного кодексу України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.4,5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Із матеріалів справи спостерігається, що страхові виплати Бюро здійснило 02 грудня 2011 року.

Вимоги заявлені у суді 20 березня 2015 року, тобто за межами строків позовної давності.

У ст.267 п.5 ЦК йдеться, що у разі пропущення позовної давності з поважних причин, порушене право підлягає захисту.

Отже, сторона може заявити клопотання про поновлення строку давності, посилаючись на поважні, на її погляд, причини пропущення позовної давності.

Питання про те, чи є поважними обставини, що спричинили пропущення позовної давності позивачем (фізичною або юридичною особою), віднесено на розсуд судового органу.

Як підсумок, суд має лише визнати, що причини пропущення позивачем позовної давності були поважними.

Обстоюючи свою заяву про поважність пропущення строку позовної давності, позивач зокрема, посилався на те, що Бюро звернулося своєчасно до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з вимогами до відповідача - 25.11.2014 року. Втім, у зв'язку з непідсудністю, оскільки відповідач не має зареєстрованого місця проживання на території Шевченківського району м.Запоріжжя, суддя повернув позов 10.12.2014 року. Зазначене рішення судді залишено без змін в апеляційній інстанції 04.02.2015 року (а.с.6,10).

Не втрачаючи інтересу до справи й без зволікань, 20.03.2015 року, Бюро направило позов до Запорізького районного суду Запорізької області.

Відповідні мотиви з цього питання наведені у рішенні суду.

В такому разі, доводи скарги в цій частині є необґрунтованими.

Керуючись ст.303,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21.07.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: