СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/5429/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,

В С Т А Н О В И В:

12.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення навчання сином, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який з 01.09.2015 року навчається в Державному навчальному закладі «Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва» на денному відділенні, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку по утриманню дитини.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що він не працює, доходів немає, а тому не може сплачувати аліменти на повнолітнього сина.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №1295, батьком якого записаний ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1, виданим ВРАГС Ленінградського району м. Києва від 15.07.1997 року (а. с. 4). 18.05.2000 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем (а. с. 3).

Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації (форми №3), виданої ЄРРЦ Філії №805 від 08.06.2015 року (а. с. 6), ОСОБА_3 зареєстрований та проживає зі своєю матір'ю - ОСОБА_1

З 01.09.2015 ОСОБА_3 навчається в Державному навчальному закладі «Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва» на денному відділенні за спеціальністю «Комп'ютерна обробка текстової, графічної та образної інформації» (молодший спеціаліст), термін навчання по 30.01.2017. Наведене підтверджується довідками ДНЗ «Центр професійної освіти інформаційних технологій, поліграфії та дизайну м. Києва» від 10.08.2015 року №466 (а. с. 5) та від 02.10.2015 року № 137/1 (а. с. 19).

Відповідно до довідки про доходи, виданої ОСББ «ЖК Новатор» від 17.06.2015 року (а. с. 7), ОСОБА_1 працювала в ОСББ «ЖК Новатор» прибиральницею, загальна сума доходу за період з грудня 2014 по травень 2015 року становила 22 459,86 грн., середня місячна зарплата становила 3 500 грн., з 11.09.2015 позивач зареєстрована в Святошинському районному центрі зайнятості та має статус безробітної (а. с. 14).

Відповідач не має доходів з 01.01.2013 року, що підтверджується відомістю з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України від 25.09.2015 року № 1081 (а. с. 15).

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача. Відповідач заперечує проти заявлених вимог, оскільки він не працює, доходів немає, тому не може надавати допомогу повнолітньому сину.

При вирішенні даного спору суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3 роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В порушення наведених положень законодавства і роз'яснень Пленуму Верховного Суду України позивачем не надано жодних доказів і обґрунтувань того, що у зв'язку з продовженням навчання її повнолітній син потребує матеріальної допомоги. Не доведено і тієї обставини, що у відповідача є можливість надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання, що згідно ст. 199 СК України є обов'язковою умовою. Натомість, надані відповідачем докази свідчать, що останній не працює та немає доходів з 2013 року, що свідчить про відсутність у нього можливості надавати допомогу повнолітньому сину.

На підставі наведеного суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки відсутні докази того, що у зв'язку із продовженням навчання повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, а також відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину.

Керуючись ст. 199 СК України, ст. ст. 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ