Номер провадження: 22-ц/785/8224/15
Головуючий у першій інстанції Максимович Г. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М.,Короткова В.Д.

з участю секретаря - Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 серпня 2015 року, -

встановила:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення боргу і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з 2007 року по 2009 р. позивач знаходилася у договірних відносинах з відповідачем ОСОБА_3,яка зайняла під умовою повернення у строк не пізніше 01.05.2010 року кошти у розмірі 45000 дол.США та зобов'язалася сплатити відсотки за користування коштами у розмірі 700 дол. США.

Посилаючись на те,що кошти відповідачу передавалися у три прийому 19.07.07 року у розмірі 15000 дол. США , 25.04.2008 року у розмірі 15000 дол. США та 29.09.2009 р.у розмірі 15000 дол. США. та в підтвердження отримання коштів відповідачем ОСОБА_3 були надані розписки, проте позику відповідач не повернула.

Позивач просила :

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 1 030 435,4 грн., що еквівалентно 45000,0 дол.США.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що відсутні докази наявності договірних правовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та всі грошові кошти, які ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 вона повернула у 2010 році. Надав заяву про застосування строків позовної давності.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з необгрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Відповідно до ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Iстотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками,а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи розписки від 19.07.2007 р. складеної ОСОБА_3 вбачається наступний зміст : «Я, ОСОБА_5 у ОСОБА_2 одолжила доллары в суме 2600 и 900 дол. США и верну через один месяц доллары и проценты» (а.с.10). Числа 2600 та 900 закреслені.

Відповідно до наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_6 в розписці рукопис чисел «2600» та «900» написані ОСОБА_2 олівцем .

Допитана в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 в якості свідка суду пояснила ,що вона в 2007 р. брала в борг у ОСОБА_2 гроші у розмірі приблизно 400-500 дол.США строком на один місяць. ОСОБА_2 надала гроші в борг під проценти, які сама визначала. В 2010р. вона повернула ОСОБА_2 борг, сама підрахунки не вела. Третю розписку написала під тиском зятя позивача, який є співробітником міліції та в приміщені міліції змусив її написати розписку, суму 52 000 грн. вона вказала під тиском, ніяки гроші по розпискам не отримувала.

Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки від 25.04.2008р. ,складеної відповідачем ОСОБА_3 ,вбачається наступний зміст: «Я, ОСОБА_5 одалживала у ОСОБА_7 доллары. Обязуюсь вернуть всю сумму до 01 июня 2008 г.» (а.с.11).

Відповідно до наявної в матеріалах справи розписки від 29.09.2009р.. ,складеної відповідачем ОСОБА_3 ,вбачається наступний зміст: «Я, ОСОБА_5 занимала у ОСОБА_7 долары. Верну долары и проценты 52 тыс. или в декабре 2009г. или в марте 2010 г.» (а.с.12).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на яку вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позову ,оскільки з наданих позивачем розписок від 25.04.2008 року та від 29.09.2009 року вбачається лише те,що відповідач підтверджує отримання коштів у минулому , проте не підтверджується сам факт отриманя коштів відповідачем взагалі та укладення між сторонами договору позики ,в розумінні вимог ст.ст. 1046,1047 ЦК України.

З наданної позивачем розписки від 19.07.2007 року не вбачається розмір суми отриманної відповідачем позики , умов та строків її повернення . Наявні записи в розписці «2600» та «900» заперечуються відповідачем та зі слів представника позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_6 в розписці рукопис чисел «2600» та «900» написані ОСОБА_2 олівцем , проте в той же час , позивач в позові стверджує про отримання відповідачем 19.07. 2007 році позики саме у розмірі 15000 дол. США.

Матеріали справи не містять ,а позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані докази укладення договорів позики саме на суми ,які зазначив позивач в позовній заяві.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що наявними розписками підтверджено отримання відповідачем саме 52000 дол. США не заслуговують на увагу з вищенаведених колегією суддів підстав .

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко