Справа №667/9545/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого - судді Черниш О.Л.

при секретарі Собчук Є.В.

за участю позивачки ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із названим позовом, у якому просила встановити факт прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті її чоловіка, ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка складається з 1/6 частини житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.03.2014 року, індексний номер 19523647, а саме в частині 1/6 частини житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила такі обставини.

З 07.05.1985 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5. У 1978 році вона зі своїм чоловіком переїхала у будинок своєї свекрухи - ОСОБА_6, та за її згодою була вселена як член сім'ї у житловий будинок АДРЕСА_1 Після смерті свекрухи у 1985 році, вона з чоловіком продовжувала жити у зазначеному будинку та сплачувати комунальні послуги.

На час смерті свекрухи чоловік позивачки мав інвалідність. Після смерті матері, він прийняв спадщину, а саме, він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що відноситься до дій, що свідчать про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року чоловік позивачки помер. Після його смерті вона продовжувала жити у вищезазначеному будинку та фактично прийняла спадщину. Позивач, як дружина успадкувала частину будинку свого померлого чоловіка, як спадкоємець першої категорії.

Після смерті чоловіка позивач продовжувала і продовжує користуватися їхнім спільним і його особистим майном, тобто фактично вона прийняла спадщину.

Встановлення факту прийняття спадщини необхідно позивачу для захисту її прав як співвласника вищезазначеного житлового будинку, так як при здійсненні нотаріальних дій не було враховано її як спадкоємця.

На час відкриття спадщини позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем, але у визначений законом строк не звернулася до державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва пр. право на спадщину. У зв'язку з чим вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини з метою оформлення права на спадщину, відповідно до вимог законодавства України, та одержання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, просив суд встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка складається з1/6 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, та яку ОСОБА_5 фактично прийняв після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 фактично прийняла 1/6 частку спадкового майна після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року та успадкував зазначену частину будинку в силу ст.535 ЦК України, а саме: мав право на обов'язкову частину спадкового майна у розмірі 1/6 частки від спадкового майна, як інвалід ІІІ групи та пенсіонер, після смерті його матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті свекрухи у 1985 році ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком продовжували жити у зазначеному домоволодінні, сплачували комунальні послуги, як на час смерті ОСОБА_5 і аж до виселення позивача в кінці 2014 року, що сторонами не оспорюється.

Згідно матеріалів спадкової справи, що була заведена після смерті ОСОБА_5 стало відомо, що позивач належним чином прийняла спадщину після свого чоловіка, до якої в силу Закону відносилася і обов'язкова частка вищезазначеного домоволодіння. Разом з тим до прийняття спадщини ніякого спору з приводу домоволодіння між сторонами не виникало.

В силу ст.553 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився той спадкоємець, який не вчинив жодної дії, що свідчить про прийняття спадщини.

Факт того, що ОСОБА_5 та його дружина вступили в управління спадковим майном, а саме постійно проживали у домоволодінні, сплачували за комунальні послуги, не оспорюється сторонами по справі, та знайшли своє підтвердження у рішенні Комсомольського районного суду м. Херсона від 22.07.2014 року, що набрало законної сили.

Відповідач поставив до відома ОСОБА_1, що є власником в кінці 2013 року.

Про саме порушення права позивача щодо частини спадщини їй стало відомо у 2014 році, коли ОСОБА_3 звернулася до Комсомольського районного суду м. Херсона з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення.

Під час ознайомлення з матеріалами інвентарної справи стало відомо, що саме Свідоцтво про право власності за заповітом відповідач отримала 11.11.2008 року, а не у 2014 році.

Відповідачка позов не визнав, просила суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданого 11 жовтня 1997 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона (а.с.10).

ОСОБА_5 на день смерті отримував пенсію по інвалідності, що підтверджується матеріалами архівної пенсійної справи.

Позивачка у позовній заяві зазначила, що її чоловік на час смерті матері мав інвалідність і отримував пенсію по інвалідності.

Проте згідно матеріалів архівної пенсійної справи на час смерті своєї матері ОСОБА_6, яка згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 (а.с.53) померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_5 інвалідом не визнавався, оскільки згідно "справки серии" НОМЕР_3 від 16 квітня 1984 року інвалідність йому була встановлена до 01 травня 1985 року, а наступне переосвідування проведено 29 жовтня 1985 року на строк до 01 листопада 1986 року - "справки серия НОМЕР_4".

Суд зазначає, що згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, але у свідоцтві про право на спадщину за заповітом нотаріус вказує, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року

Після смерті ОСОБА_5 позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини і їй було видано свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи №758/2001 (а.с.74-77).

Таким чином, факт прийняття позивачкою спадщини після смерті свого чоловіка - ОСОБА_5, підтверджується наявністю спадкової справи у нотаріальній конторі, а тому додаткового визнання у судовому порядку не потребує.

Позивачка, заявляючи вимоги про встановлення факту прийняття нею спадщини після померлого чоловіка, одночасно просить встановити і обсяг спадкового майна, яке залишилося після його смерті, стверджуючи, що він фактично прийняв після смерті матері 1/6 частину будинку по АДРЕСА_1

Обсяг спадкового майна після смерті ОСОБА_5 було визначено нотаріусом при видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка.

Підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2008 року, виданого третьою Херсонською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3, в частині 1/6 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Судом не було встановлено порушення спадкових прав позивачки, за захистом яких вона зверталася до суду, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 179, 209, 212 ЦПК України, на підставі ст.549 ЦК УРСР (1963) суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Черниш О.Л.