Справа № 461/6849/15-ц
Провадження № 4-с/461/58/15
У Х В А Л А
28.07.2015 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді Фролової Л.Д.,

при секретарі Думичі Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:
Командир військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою. Свої вимоги мотивує тим, що військовою частиною 03 січня 2015 року направлено на адресу Галицького відділу ДВС виконавчий лист № 2-а-426/2007 від 23 грудня 2014 року про стягнення з громадянина ОСОБА_2 на користь ВЧ НОМЕР_1 грошових коштів у сумі 47028,29 грн.

Постановою державного виконавця від 03 лютого 2015 року у відкритті виконавчого провадження заявникові було відмовлено у зв`язку з невідповідністю виконавчого документа п. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутністю індивідуального ідентифікаційного номера стягувача та ідентифікаційного номеру боржника.

Заявник вважає дану постанову такою, що винесена державним виконавцем з порушенням норм закону та просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову від 03 лютого 2015 року та зобов`язати державного виконавця прийняти виконавчий документ до виконання.

Представник ВЧ НОМЕР_1 за довіреністю Дем`янів І.М. (а.с.24) у письмовій заяві просив судове засідання провадити без його участі (а.с.23).

Галицький відділ ДВС Львівського міського управління юстиції свого представника до суду не направив , хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с.21).

В судове засідання також не прибув заінтересована особа ОСОБА_2 , виклик якого здійснювався рекомендованим поштовим відправленням, що повернулося до суду у зв`язку з неотриманням адресатом (а.с.22).

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи , вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон), державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за умови, якщо виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Із постанови державного виконавця від 03 лютого 2015 року встановлено, що державним виконавцем Галицького відділу ДВС відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного судового наказу, у зв`язку з відсутністю індивідуального ідентифікаційного номера боржника у виконавчому документі.

При вирішенні скарги суд виходить з того, що відсутність у виконавчому документі певних даних про особу боржника, а, зокрема, зазначення ідентифікаційного коду боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, та враховує правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 21.05.2014 р. № 6-45цс14.

Зокрема, Верховний Суд України у цій постанові зазначив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частина 1 ст. 18 Закону містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим, п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку задоволення скарги, скасування постанови про відому у відкритті виконавчого провадження та зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий документ.

Керуючись ст. 208-210, 383 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, - задовольнити.
Визнати неправомірними дії та скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції від 03 лютого 2015 року ВП № 46335961 про відмову у відкритті виконавчого провадження.
Зобов`язати державного виконавця Галицького відділу ДВС Львівського міського управління юстиції прийняти до провадження виконавчий лист Галицького районного суду м. Львова № 2а-426/2007 виданий 23 грудня 2014 року та відкрити виконавче провадження.
Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом п`яти діб з дня отримання копії ухвали.
Суддя Л.Д. Фролова