Дата документу 27.07.2015
Справа N 320/365/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Левандовській О.М.

представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності та витребування майна, за участю третьої особи відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, а згодом з уточненим позовом, в якому просить визнати за ним право власності на наступне майно: телевізор THOMSON, модель 26 HS; кондиціонер DAEWOO, білого кольору; кондиціонер LG, білого кольору; комод, кольору «горіх» на чотири шафи; акустичні колонки, чорного кольору, в кількості 2 штук; пилосос PHILIPS, модель FC 9064; телевізор LIBERTON, модель CCD 2411, чорного кольору; навушники CD 350, чорного кольору; системний блок, чорного кольору компютер персональний ПК ROMA BETA 443.0040/CUP; компютерна миша, чорного кольору; акустичні колонки, чорного кольору, в кількості 4 штук; крісла, зеленого кольору в кількості 2 штук, виключити його з акту опису та арешту, складеного 07 травня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4 та витребувати його у відповідального зберігача, а також стягнути судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 07 травня 2015 року на виконання виконавчого листа № 320/8844/14-к, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 19 лютого 2015 року, про стягнення з ОСОБА_8М на користь ОСОБА_2 заборгованості, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області на підставі акту опису та арешту майна бкло накладено арешт на вищевказане майно та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6, однак вважає, що дане майно належить йому на праві власності.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_1 повністю підтримала доводи позовної заяви, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, зазначивши, що спірне майно не належить йому на праві власності.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, в обґрунтування своїх заперечень зазначили, що позивач є близьким родичем відповідача ОСОБА_7, та звертаючись з даним позовом він сприяє уникненню ОСОБА_7 відповідальності за виконавчим листом щодо сплати заборгованості ОСОБА_2 До того ж, ОСОБА_7 не було подано жодної скарги на дії державного виконавця з приводу арешту та опису майна, отже вказаною бездіяльністю ОСОБА_7 підтверджує той факт, що описане майно належить йому.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що він діяв в межах, наданих йому повноважень, під час проведення виконавчих дій доказів на підтвердження належності описаного майна ОСОБА_5 йому не надавалось, однак просив вирішити спір на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги за наступних підстав:

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження здійснюється на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів.

Статтею 6 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Заходами примусового виконання рішень у відповідності до ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2015 року на виконання виконавчого листа № 320/8844/14-к, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 19 лютого 2015 року, про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 9 890,16 грн., було складено акт опису та арешту майна ВП № 46642668, яким описано і накладено арешт на таке майно: телевізор THOMSON, модель 26 HS; кондиціонер DAEWOO, білого кольору; кондиціонер LG, білого кольору; комод, кольору «горіх» на чотири шафи; акустичні колонки, чорного кольору, в кількості 2 штук; пилосос PHILIPS, модель FC 9064; телевізор LIBERTON, модель CCD 2411, чорного кольору; навушники CD 350, чорного кольору; системний блок, чорного кольору компютер персональний ПК ROMA BETA 443.0040/CUP; компютерна миша, чорного кольору; акустичні колонки, чорного кольору, в кількості 4 штук; крісла, зеленого кольору в кількості 2 штук, клавіатура, чорного кольору в кількості 1 штука, що належить ОСОБА_7 /149-152/.

При цьому, відповідно до відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

Згідно ст. 328 ЦПК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

З наданих суду товарних документів вбачається, що позивач ОСОБА_5 є покупцем наступного майна: телевізор THOMSON, модель 26HS 2244, S/N 20100 52 S; кондиціонер DAEWOO, модель DSB-075LH, серійний номер ZX07Z001120212; кондиціонер LG, модель S12LHP, серійний номер 8U4KALC04872; пилосос PHILIPS, модель FC 9064; телевізор LIBERTON, модель CCD 2411, серійний номер ; персональний компютер ROMA BETA 443.0040/CPU AMD ATHLON II; маніпулятор «Мышь» A4Tech X-710MK Game Os, отже і є власником вказаного майна.

Однак, позивачем взагалі не надано та не підтверджено доказами на обґрунтування позовних вимог щодо наступного майна: комод, кольору «горіх» на чотири шафи, акустичні колонки, чорного кольору, в кількості 2 штук, навушники CD 350, чорного кольору, акустичні колонки, чорного кольору, в кількості 4 штук; крісла, зеленого кольору в кількості 2 штук.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності

Таким чином, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності та витребування майна, за участю третьої особи відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду позивачем наданий договір про надання правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордеру, а також розрахунок вартості послуг адвоката.

Судом встановлено, що представник позивача надавав позивачу правову допомогу, про що детально наведено в розрахунку вартості послуг адвоката.

Враховуючи те, що породження позову стало наслідком невиконання рішення суду саме відповідачем ОСОБА_7 тому, суд вважає, що саме з нього підлягає стягненню на користь позивача сума витрат на правову допомогу, зазначену в позовній заяві, а саме 3000 грн., а також сума витрат по сплаті судового збору в розмірі 246,60 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 41 Конституції України, ст. 328, 698 ЦК України, ст.ст. 1, 6, 11, 32, 57, 60, ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.15,57-61,79,88,107, 208,212-215 ЦПК України, суд -.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності та витребування майна, за участю третьої особи відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5, (РНОКПП НОМЕР_1), право власності на наступне майно: телевізор THOMSON, модель 26HS 2244, S/N 20100 52 S; кондиціонер DAEWOO, модель DSB-075LH, серійний номер ZX07Z001120212; кондиціонер LG, модель S12LHP, серійний номер 8U4KALC04872; пилосос PHILIPS, модель FC 9064; телевізор LIBERTON, модель CCD 2411, серійний номер ; персональний компютер ROMA BETA 443.0040/CPU AMD ATHLON II; маніпулятор «Мышь» A4Tech X-710MK Game Os.

Виключити з акту опису та арешту, складеного 07 травня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4 наступне майно: телевізор THOMSON, модель 26HS 2244, S/N 20100 52 S; кондиціонер DAEWOO, модель DSB-075LH, серійний номер ZX07Z001120212; кондиціонер LG, модель S12LHP, серійний номер 8U4KALC04872; пилосос PHILIPS, модель FC 9064; телевізор LIBERTON, модель CCD 2411, серійний номер ; персональний компютер ROMA BETA 443.0040/CPU AMD ATHLON II; маніпулятор «Мышь» A4Tech X-710MK Game Os.

Витребувати у ОСОБА_6, (РНОКПП НОМЕР_2), наступне майно: телевізор THOMSON, модель 26HS 2244, S/N 20100 52 S; кондиціонер DAEWOO, модель DSB-075LH, серійний номер ZX07Z001120212; кондиціонер LG, модель S12LHP, серійний номер 8U4KALC04872; пилосос PHILIPS, модель FC 9064; телевізор LIBERTON, модель CCD 2411, серійний номер ; персональний компютер ROMA BETA 443.0040/CPU AMD ATHLON II; маніпулятор «Мышь» A4Tech X-710MK Game Os.

Стягнути з ОСОБА_7, (РНОКПП НОМЕР_3), на користь ОСОБА_5, (РНОКПП НОМЕР_1), витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, а також витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.В.Кучеренко