Справа № 169/309/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Тітівалов Р.К.
Провадження № 22-ц/773/1267/15 Категорія: 27 Доповідач: Веремчук Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів - Антонюк К. І., Лівандовської-Кочури Т. В.,

при секретарі Черняк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Єдність» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Кредитної спілки «Єдність» на рішення Турійського районного суду Волинської області від 07 липня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 07 липня 2015 року в задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач КС «Єдність» подала апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем КС «Єдність» та відповідачем ОСОБА_3 21 жовтня 2008 року укладено кредитний договір № 261-к (далі - кредитний договір) (а.с. 6-12).

Згідно з п.п. 1, 2.3, 3.1, 3.5 кредитного договору позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 6465,75 грн. на споживчі цілі на умовах повернення, строковості, платності та забезпеченості зі сплатою за користування кредитом 27 % річних на строк до 21 червня 2010 року.

На виконання взятих на себе зобов'язань за договором КС «Єдність» надала відповідачу ОСОБА_3 кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, що підтверджується видатковим касовим ордером від 21 жовтня 2008 року (а.с. 16).

Порядок і строки повернення кредиту було узгоджено між сторонами договору шляхом складання графіку погашення кредиту (а.с. 13), який є додатком до договору і невід'ємною його частиною (п.п. 2.2, 3.5 кредитного договору).

Відповідач ОСОБА_3 взяті на себе за договором зобов'язання відповідно до вимог ст. 526 ЦК України належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01 березня 2015 року її заборгованість по сплаті кредиту становить 23225,75 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5).

Положенням ст.1054 ЦК України передбачено , що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 21 жовтня 2008 року позивач уклав із відповідачем ОСОБА_4 договір поруки № 261-п, відповідно до умов якого остання зобов'язалася відповідати перед КС «Єдність» як солідарний боржник за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_3 у повному обсязі (а.с. 14-15).

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1 та 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним договором 22 жовтня 2009 року КС «Єдність» було надіслано обом відповідачам вимоги про необхідність достроково до 02 листопада 2009 року погасити заборгованість по кредитному договору і повернути кредитні кошти, які останніми були залишені без виконання (а.с. 17-18).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що КС «Єдність» пред'явила вимогу до поручителя поза межами встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, у зв'язку з чим на відповідача ОСОБА_4, як поручителя, в даному випадку не може бути покладено обов'язок нести солідарну відповідальність із відповідачем ОСОБА_3 по кредитних зобов'язаннях останньої, оскільки позивач пред'явив вимогу відповідачам про необхідність дострокового повернення коштів до 02 листопада 2009 року, строк виконання кредитного договору - 21 червня 2010 року, а з даним позовом позивач звернувся до суду лише 03 червня 2015 року (а.с. 2).

Частиною 1 ст .256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що до винесення судом рішення відповідач ОСОБА_3 подав заяву про застосування строку позовної давності та просить відмови в позові з цієї підстави (а.с.56).

З наданого позивачем розрахунку встановлено, що останній платіж на виконання умов кредитного договору був здійснений 23 січня 2012 року в розмірі 600 грн.(а.с. 5).

Відповідно до вимог, адресованих відповідачам за вихідними номерами 1437, 1436 від 22 жовтня 2009 року кредитна спілка зверталась до останніх про дострокове повернення кредиту у зв'язку з порушенням термінів сплати обов'язкових платежів відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та договору поруки та встановила новий термін повернення кредиту відповідно до п. 11.1. кредитного договору - 02 листопада 2009 року.

Отже, з цього часу позивач дізнався про порушення свого права, проте з позовом до суду звернувся 03 червня 2015 року, тобто після спливу встановленого законом строку позовної давності.

Виходячи з викладеного, давши вірну оцінку обставинам справи, суд першої інстанції, встановивши, що відповідачами порушені взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки, але позивач звернувся до суду із вимогами про повернення кредитної заборгованості лише 03 червня 2015 року, з врахуванням заяв ОСОБА_3, ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності, прийшов до правильного висновку про відмову в позові в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що Кредитна спілка «Єдність» визнана банкрутом та введено процедуру ліквідації підприємства відповідно до постанови господарського суду Рівненської області від 13.06.2012 року та 03 квітня 2013 року ліквідатором призначено арбітражного керуючого Тихончук Л.Х., а тому, відлік строку позовної давності починається з цієї дати і закінчується 04.04.2016 року не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи судом встановлено, що Кредитній спілці «Єдність» стало відомо про порушення свого права 22 жовтня 2009 року (з дня звернення з вимогою про дострокове повернення кредитних коштів), встановлений новий строк повернення кредиту - 02 листопада 2009 року, отже, саме з цієї дати почався перебіг строку позовної давності для позивача, який закінчився до початку процедури ліквідації, а тому, кредитна спілка мала можливість у передбачені законодавством строки звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду ліквідатора кредитної спілки «Єдність», оскільки початок перебігу, перебіг, зупинення чи переривання строку позовної давності законом не пов'язуються з проведенням ліквідаційної процедури юридичної особи, яка визнана банкрутом, і, тим більше, з призначенням чи зміною ліквідаторів, що проводять таку процедуру.

Крім того, відповідно до пункту 1.2.3 укладеного кредитного договору та графіку погашення кредиту остаточне погашення кредиту повинно було бути здійснене не пізніше 21 червня 2010 року. Таким чином, навіть рахуючи початок перебігу строку позовної давності з цієї дати строк звернення до суду за захистом свого порушеного права пропущений, оскільки з позовом до суду позивач звернувся 03 червня 2015 року.

Доводи представника позивача в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, носять суб'єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, і встановивши обставини по справі у відповідності до норм права, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини обґрунтовано відмовив у задоволені позову.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Кредитної спілки «Єдність» відхилити.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 07 липня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: