АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1955/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Михальченко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівБородійчука В. Г. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська Аліса Анатоліївна про визнання недійсним заповіту,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська Аліса Анатоліївна про визнання недійсним заповіту.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати, ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції від 20.07.2012 року.

Після її поховання він у жовтні 2012 року звернувся до державного нотаріуса другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і від нього дізнався, що 29.10.2003 року мати склала заповіт, згідно якого до нього переходить право власності на автомобіль марки ВАЗ 2103, а його братові, відповідачу, все інше майно. Заповіт був посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А. А.

Позивач вважає даний заповіт недійсним, оскільки на час складання заповіту матері виповнилося 69 років, вона вже періодично страждала на розлади психічного здоров'я, що виражалося у неприйнятті дійсності подій, погіршенні пам'яті, плутанні осіб та образів, дезорієнтації в просторі. З 2005 року мати постійно перебувала під наглядом лікаря-психіатра з приводу органічного розладу особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку, що підтверджується довідкою КП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер». Однак зусилля щодо поліпшення її психічного здоров'я позитивного результату не дали.

Враховуючи вищевикладене, позивач впевнений, що на день складання заповіту його мати перебувала у такому стані, коли вона не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними, а тому на підставі викладеного та керуючись ст. 55, 545 Цивільного кодексу Української PCP, просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посвідчений 29.10.2003 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А. А. та зареєстрований в реєстрі за №4846.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська Аліса Анатоліївна про визнання недійсним заповіту відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити його позовні вимоги про визнання недійсним заповіту.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення по справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, за матеріалами справи колегією суддів установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9 ( а. с. 6 ).

29 жовтня 2003 року ОСОБА_9 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, згідно якого автомобіль марки ВАЗ 2103, кузов НОМЕР_1, заповіла ОСОБА_6, все інше майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла ОСОБА_7. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А. А., зареєстровано в реєстрі 4846 ( а. с. 5).

Відповідно до вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Також, за матеріалами справи встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, ухвалами суду від 11 лютого 2014 року та від 20 травня 2014 року призначалися посмертні судово - психіатричні експертизи ( а. с. 82, 119).

Ухвалою суду від 27 січня 2015 року була призначена повторна посмертна судово - психіатрична експертиза ( а. с. 200).

Із акту за № 272 від 04.06.2014 року посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи, вбачається, що на момент складання заповіту, 29.10.2003 року, ОСОБА_9, будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності або хронічного стійкого психічного розладу не виявляла і була здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. Наявні у ОСОБА_9 помірно виражені, компенсовані акцентуйовані риси характеру тривожно-помислового типу, як варіант психічної норми не впливали жодним хворобливим чином на її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними станом на 29 жовтня 2003 року ( а. с. 121 - 130).

Із висновку повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи №24 від 30.04.2015 року, вбачається, що ОСОБА_9 , на час складання заповіту ніякими психічними захворюваннями не страждала та за своїм психічним станом в той час могла розуміти значення своїх дій та керувати ними ( а. с. 220 - 224).

Колегія суддів вважає, що районний суд дійшов вірного висновку про те, що згідно ст. 60 ЦПК України, позивачем не доведена в судовому засіданні недійсність заповіту від 29.10.2003 року, складеного ОСОБА_9 та нотаріально посвідченого реєстр № 4846, із підстав наявності у ОСОБА_9 ознак хвороби, внаслідок яких вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому за таких обставин, суд обгрунтовано відмовив позивачу ОСОБА_6 у задоволенні позову про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та ухвалено рішення з додержанням положень законодавства, а доводи апелянта у апеляційній скарзі на те, що рішення суду незаконне нічим не підтверджено та не наведено підстави, передбачені ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська Аліса Анатоліївна про визнання недійсним заповіту - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :