Справа № 2-1355/10 Головуючий у І інстанції Грибанова Ю. Л.
Провадження № 22-ц/780/7116/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 23.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Сержанюка А.С., Лівінського С.В.,

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2015 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, в якій просив замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Свої вимоги заявник мотивував тим, що 22 вересня 2010 року Васильківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором, а саме: у розмірі 113906 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом; 33975 грн. 02 коп. заборгованість за відсотками; 4525 грн. 78 коп. пеня за прострочення сплати процентів; 4632 грн. 38 коп. пеня за прострочення повернення кредиту, а також 1570 грн. 39 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 158729 грн. 82 коп.

На виконання рішення Васильківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист від 28 грудня 2010 року по вищезазначеній справі.

20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 27 грудня 2007 року укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Заявник просив суд, замінити стягувача з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2015 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2015 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 27.12.2007 року укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Апелянт звертає увагу, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було передано ПАТ «УкрСиббанком» за договором факторингу №17 право вимоги по кредитному договору №0 та по кредитному договору №0 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, тому представником заявника помилково було долучено до матеріалів справи виконавчий лист по іншій справі №2-3074/2010.

Васильківський міськрайонний суд Київської області не визнаючи ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» позбавляє нового кредитора всіх прав, якими був наділений ПАТ «УкрСиббанк».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2010 року по справі №2-1355-10 із ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто 158729 грн. 82 коп. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 27 грудня 2007 року.

Постанова державного виконавця ВДВС Васильківського МРУЮ про відкриття виконавчого провадження №43443925 від 23 травня 2014 року свідчить про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-1355, виданого 28 грудня 2010 року Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк», заява про примусове виконання подана 23 травня 2014 року.

20 квітня 2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (Фактор) укладений договір факторингу №17, згідно якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобовязується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором; права вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед Клієнтом, без права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в реєстрі боржників; одночасно з відступленням права вимоги до Фактора переходять усі права Клієнта за усіма договорами забезпечення.

Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №17 від 20 квітня 2015 року свідчить про передачу Фактору права вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №0, тип кредиту Автостандарт, дата видачі кредиту 27 грудня 2007 року, сума кредиту 118773 грн., дата договору застави 27 грудня 2007 року, загальна сума заборгованості 296965 грн. 87 коп.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив із того, що заявник посилається на заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-1355-10 про стягнення з ОСОБА_2 158729 грн. 82 коп., а надає копію виконавчого листа по справі №2-3074/2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 10224 грн. 28 коп. заборгованості за кредитним договором №0, копію постанови про відкриття виконавчого провадження по справі №2-1355 від 23 травня 2014 року, не надавши ніяких доказів того, в якому стані перебуває це виконавче провадження, та договір факторингу з витягом із реєстру боржників за кредитним договором №0 на зовсім іншу суму заборгованості 296965 грн. 87 коп. не надавши суду доказів письмового повідомлення боржника ОСОБА_2 про відступлення права грошової вимоги Факторові із зазначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а також Фактора, якому має бути здійснений платіж.

Крім того, заяву про зміну стягувача у виконавчому провадженні може подати сторона виконавчого провадження, в даному разі ПАТ «УкрСиббанк», а не ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та не узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно з ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи , що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за договорами застави.

Так, 20 квітня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСитббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 27 грудня 2007 року укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Виконавче провадження не закінчено з підстав ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження, а зупинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 зазначеного закону (розшук транспортного засобу) на підставі постанови державного виконавця ВДВС Васильківського МУЮ від 23 січня 2015 року.

Відмовивши у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд на порушення вказаних вимог закону позбавив нового кредитора всіх прав, якими був наділений ПАТ «УкрСиббанк».

Аналогічні висновки містяться в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року у справі за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року по справі за заявою ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції на вищезазначені положення закону уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, у звязку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» необхідно задовольнити частково, ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2015 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, встановити наявність фактичних даних, які мають значення для справи і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2015 рокускасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: