Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 335/8656/14
№ провадження 22-ц778/2677/15 Головуючий у 1 інстанції: Макаров В.О.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Боєвої В.В.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Книш С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в особі представника Біллериса Юрія Олексійовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ПАТ «Альфі-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначало, що 17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до вимог якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ ««Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами.

31.03.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір на суму 27 000,00 доларів США.

В забезпечення умов виконання кредитного договору, 31.03.2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами.

Відповідач ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого станом на 31.05.2014 року утворилась заборгованість за кредитом - 5 031,74 доларів США, що еквівалентно 59 248 грн. 72 коп., по відсотках - 297,75 доларів США, що еквівалентно 3 506 грн. 01 коп., пеня - 959,19 доларів США, що еквівалентно 11 294 грн. 46 коп.

Розмір неустойки станом на 31.05.2014 року становить пеня - 771,95 доларів США, що складає 9 089 грн. 71 коп.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 74 049 грн. 91 коп., а саме: за кредитом - 59 248 грн. 72 коп., по відсотках - 3 506 грн. 01 коп., пеня - 9 089 грн. 71 коп., та стягнути судові витрати по справі.

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що 31.03.2006 року в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, укладеному 31.03.2006 року, між банком та ним був укладений договір поруки.

При укладанні договору поруки поручитель ретельно ознайомився з умовами кредитного договору, жодних заперечень, а також непорозумінь відносно його положень не мав.

Згідно до умов договору поруки, поручитель зобов'язується у повному обсязі відповідати за виконання боржником зобов'язань, що випливають з кредитного договору та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, тобто додаткових угод укладених на дату підписання договору поруки.

Разом з тим зобов'язання поручителя у повному обсязі відповідати за виконання боржником зобов'язань, що випливають з кредитного договору та всіх додаткових угод, що були укладені до нього жодним чином не зазначає його зобов'язання щодо додаткових угод, які будуть укладені в наступному часі або наступних роках.

Зазначає, що додатковим угодами № 1 від 28.07.2008 року, № 2 від 23.02.2009 року, № 3 від 21.12.2011 року в кредитний договір були внесені істотні зміни, а саме: було змінено процентну ставку за користування кредитом та інше.

Таким чином відбулось збільшення розміру грошових зобов'язань боржника перед кредитором, отже і грошові зобов'язання поручителя та обсяг відповідальності збільшились без його згоди.

Вважає, що така дія щодо внесення змін до умов кредитного договору є порушення з боку банку норм чинного законодавства та його права як поручителя.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати зобов'язання, що виникло з договору поруки № 76/пФ-06 від 31.03.2006 року укладених між ним та банком припиненим, визнати припиненими правовідносини договору поруки.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 січня 2015 року зустрічну позову заяву ОСОБА_5 об'єднано в одне провадження з первісним позовом ПАТ «Альфа-Банк».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості залишені без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати зобов'язання, що виникло з договору поруки № 76/пФ-06 від 31.03.2006 року припиненим.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» в особі представника Біллериса Ю.О. зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) та розпискою про отримання судової повістки.

Відповідачі не з"явилися до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомили, будь яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1,305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності відповідачів, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із недоведеності факту передачі позивачеві прав вимоги за договором кредиту та договору поруки, а також недоведеності розміру кредитної заборгованості.

Проте з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № 57/КФ-06 від 31.03.2006 року з подальшим внесенням змін та доповнень, укладеного між ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інфестиційний банк" та ОСОБА_4, останній отримав кредитні кошти у розмірі 27 тис. доларів США. На забезпечення виконання умов кредитного договору того ж дня ПАТ „Акціонерний комерційний промислово-інфестиційний банк" уклали договір поруки № 76/пФ-06.

ОСОБА_4 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.05.2014 року виникла заборгованість у розмірі 74049 грн.10 коп., з яких :

- за кредитом - 59248,72.;

- за відсотками - 3 506,01.;

- пеня 9 089,71 грн.;

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пред'являючи позов, ПАТ "Альфа- Банк" посилалось на те, що у результаті порушення умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 74049,19 грн., яку ОСОБА_4 та поручитель ОСОБА_5, незважаючи на вимоги направлені боржнику у липні 2014 року, не погасили, а тому він як новий кредитор відповідно до договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року має право на стягнення заборгованості в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Така ж норма міститься і в ст. 24 Закону України „Про іпотеку".

При цьому, неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді виконання зобов'язання не новому, а колишньому кредитору.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 КонституціїУкраїни.

Проте, позивальник не проводив погашення боргу, ні ПАТ "Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк", ні ПАТ „Альфа-Банк"

Так, відповідно до положень статей 1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ч. 2 ст. 64 ЦПК України).

Посилання суду як на підставу відмови в позові на те, що позивачем не надано належних доказів відступлення права вимоги за кредитним договором та договором поруки недоведеності розміру кредитної заборгованості, є безпідставним, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем надано позовну заяву та додані до неї матеріали, зокрема договори відступлення права вимоги, які прошиті та скріплені печаткою підприємства, надано розрахунок (додаток № 12 в оригіналі) від 31.05.2014 року

За таких обставин колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 1049,1050,1081 ЦК України, та умов кредитного договору заборгованість ОСОБА_4 підлягає стягненню з нього на користь ПАТ „ Альфа - Банк" Розмір заборгованості у встановленому законом порядку не спростований.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель, за змістом указаних норм матеріального права, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України ).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України ).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи, пунктом 1 договору поруки від 31 березня 2006 року визначено, що поручитель відповідає перед кредитором солідарно у повному обсязі за виконання своєчасно боржником зобов'язань за кредитним договором.

При цьому, положення зазначеного договору не містять інформації про те, що зміна та доповнення умов основного договору повинні були здійснюватися без повідомлення поручителя, і не свідчать про відмову поручителя від узгодження можливих змін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-100цс12 від 26 вересня 2012 року, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 суд першої інстанції, дійшов правильного висновку,оскільки зміни, внесені в кредитний договір додатком № 1,2,3 не звільняють сторони основного зобов'язання від узгодження цих змін із поручителем, оскільки договором поруки не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення), і докази такого узгодження відсутні.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ПАТ „Альфа - Банк" щодо стягнення з ОСОБА_5 як з поручителя суми боргу за кредитним договором № 57/КФ-06 від 31.03.2006 року є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга доводів у спростування рішення суду в цій частині не містить.

Між тим в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ „Альфа - Банк до ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 74049,19 гривен.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" щодо стягнення з відповідача ОСОБА_4 судових витрат - у вигляді судового збору.

Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при подачі позову сплачений судовий збір на суму 718,44 грн., та при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір у сумі 370,25 грн., а в загальній сумі 1088,69 грн.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ „Альфа-Банк" до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ПАТ „Альфа-Банк" " до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» МФО 300346, , п/ № 0004 заборгованість за кредитним договором у розмірі 74049,19 грн., що складає заборгованість за тілом кредиту 59.248,71 грн., по відсоткам - 3506,01 грн., пеня - 9 089,71 грн.

Стягнути з ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» МФО 300346, , п/ № 0004 судові витрати по сплаті судового збору 718,44 +370,25=1088,69 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: