У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до підприємства «Вертикаль» Благодійного фонду «Дзвін надії» (далі - підприємства «Вертикаль»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал капітал» (далі - ТОВ «ФК «Глобал капітал») про стягнення безпідставно набутих коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 грудня 2003 року між підприємством «Вертикаль» як забудовником та ОСОБА_5 як інвестором укладено інвестиційний договір про участь у будівництві житла з метою отримання у власність будинку із земельною ділянкою шляхом вкладення коштів у фінансування будівництва. Об'єктом інвестування є будівництво селища індивідуальних будинків котеджного типу у АДРЕСА_1 30 травня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір про передачу прав та обов'язків інвестора за зазначеним інвестиційним договором та отримано згоду забудовника. Відповідно до договору сума внесених первісним інвестором коштів становить 190 000 грн, які внесені останнім на проектно-будівельні роботи. 02 вересня 2008 року між ОСОБА_4 та підприємством «Вертикаль» укладена угода про припинення дії інвестиційного договору внаслідок змін до діючого законодавства. На підтвердження освоєних інвестицій забудовником 02 вересня 2008 року складено акт, яким підтверджено внесення позивачем 190 000 грн та виконання забудовником низки робіт. 31 серпня 2012 року між ТОВ «ФК «Глобал капітал» та ОСОБА_4 укладено договір про уступку майнових прав, за яким управитель уступив довірителю майнові права на об'єкт інвестування, а саме, будинок фактичною площею 342,2 кв. м. 25 вересня 2012 року між підприємством «Вертикаль» та ОСОБА_4 складено акт прийому-передачі зазначеного будинку. Акт складено на підставі довідки від 31 серпня 2012 року, з якої позивач дізнався, що сума коштів, внесених у фінансування будівництва становить 2 816 738 грн 49 коп., з яких на рахунок підприємства «Вертикаль» перераховано 2 675 901 грн 57 коп., залишок 5% резерву у ТОВ «ФК «Глобал Капітал» становить 140 836 грн 92 коп. Посилались на те, що загальна вартість будівництва склала 2 816 738 грн 49 коп., а позивачем сплачено 3 043 231 грн 49 коп., просив суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів на його користь безпідставно набуті кошти у розмірі 234 702 грн 89 коп., з яких: заборгованість - 190 000 грн, інфляційні нарахування - 32 287 грн 82 коп., три проценти річних - 12 415 грн 07 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із безпідставності позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
В.П. Гончар Д.О. Остапчук