Справа №2-н/490/1749/2014
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Мурлигіної О.Я., Прокопчук Л.М.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соляні - 2» на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2014 року за заявою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соляні - 2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 жовтня 2014 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соляні - 2» (надалі - ОСББ «Соляні-2») звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2014 року відмовлено у прийнятті заяви ОСББ «Соляні-2» на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСББ «Соляні - 2», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Якщо заявлено вимогу поро стягнення заборгованості за надані послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг або інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Питання про відмову у прийнятті заяви у цьому випадку вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Зокрема, мають враховуватися ті обставини та докази, з яких вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦПК України).

Судами установлено, що ОСББ «Соляні - 2» просила стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 2009 по 2014 роки в загальній сумі 11 374,65 грн. При цьому ці послуги були надані за адресою: АДРЕСА_1, де власником квартири є боржниця.

Проте, як встановлено, боржник зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції правильно виходив із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги щодо сплати за надані послуги, доданих до заяви. Зокрема, суддею враховані ті обставини, що послуги надавалися заявником за однією адресою, а боржниця зареєстрована та проживає за іншою адресою, а саме за межами міста Миколаєва, а відтак суддя дійшла до правильного висновку, що боржниця не визнає свій обов'язок перед заявником.

Більш того, заявник просив стягнути заборгованість за період, що виходить за межі строків позовної давності, а тому з огляду на наведені роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦПК України).

Таким чином, правильним є висновок суду про те, що подана заява про видачу судового наказу свідчить про наявність спору про право, а з огляду на це й відсутні підстави для прийняття заяви.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала місцевого суду відповідає вимогам цивільного процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соляні - 2» відхилити, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді