АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/1395/15 Головуючий І інстанції: Крівцов Д.А.
Категорія: сімейні Доповідач: Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення аліментів та грошових коштів,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просила:

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1176,00 грн. щомісяця, починаючи з 27.07.2013 року і до закінчення дочкою навчання до досягнення нею 23 років;

- стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 10050.00 грн.. що складає 50 % від вартості навчання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Національному фармацевтичному університеті;

- стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 500.00 грн. щомісяця, що складає 50 % від вартості плати за лікування щомісяця, починаючи стягнення з 27.07.2013 року і до закінчення дочкою навчання до досягнення нею 23 років.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_3 є батьком повнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в Національному фармацевтичному університеті, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги від останнього. Вартість навчання доньки в університеті складає 20100,00 грн., або 6700,00 грн. на рік. За навчання ОСОБА_4 в попередні роки оплату вносила вона самостійно. Проте ОСОБА_3 як батько також зобов'язаний приймати участь в оплаті навчання дитини. Також ОСОБА_4 потребує додаткових витрат внаслідок стану свого здоров'я, тривалості та продовження захворювань.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з'ясуванням усіх обставин справи, що мають значення для вирішення спору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та яким доказами вони підтверджуються;

- чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Розглядом справи достеменно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5), мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є повнолітньою особою (а.с.9), є студенткою Національного фармацевтичного університету - факультет ступеневої фармацевтичної освіти, заочна форма навчання (а.с.95).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту домовленості між сторонами щодо часткової оплати відповідачем витрат на навчання доньки, яка навчається на заочній формі навчання, у зв'язку з чим не позбавлена можливості працевлаштуватися.

При цьому суд керувався тим, що Сімейний кодекс України та інші акти законодавства не передбачають обов'язку сплачувати навчання своїх дітей для отримання ними неповної вищої освіти.

Крім того, суд першої інстанції, приймаючи до уваги, що нормами Сімейного кодексу України не передбачають обов'язку участі батьків у додаткових витратах на повнолітню дитину, дійшов висновку щодо необґрунтованості позову і в цій частині.

Висновок суду, з яким судова колегія погоджується у повному обсязі, ґрунтується на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, відповідає вимогам ст. 57-60, 64 ЦПК України, погоджується з положеннями Сімейного кодексу України.

Так, наявні матеріали справи не містять належних та допустимих, у розуміння вимог 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження потреби повнолітньої доньки в матеріальній допомозі.

На виконання вимог ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено, що саме за станом здоров'я неповнолітньої доньки, остання, будучи студентом заочного відділення університету, не має можливості працевлаштуватися.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, привів мотиви, з яких вважав встановленою відсутність фактів, якими позивач обґрунтувала свої позовні вимоги, з урахуванням фактичних обставин справи правильно застосував зазначені в рішенні нормативно-правові акти.

Посилання в апеляційній скарзі представника позивача на невірне тлумачення судом норми ст. 185 СК України щодо обов'язку участі батьків у додаткових витратах викликаних хворобою дитини, судова колегія не може прийняти до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на основі діючого законодавства.

Сімейний кодекс України усіх учасників сімейних відносин називає в одинці. Якщо у множині слово "діти" не пов'язується стовідсотково з періодом неповноліття, то в одинці слово "дитина" має мати для вжитку строго визначену вікову межу - 18 років.

Суд правильно посилався на те, що главою 16 СК України не передбачено обов'язку батьків приймати участь у витратах повнолітніх дочки, сина, та, що ст. 201 СК України містить виключний перелік норм статей вказаного кодексу, що застосовується до відносин між батьками та повнолітньою донькою, сином щодо надання ним утримання.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За нормою ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -