АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Чупікової В.В.

секретар: Вівчарик Н.В.

за участю: представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 третя особа ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним, -

встановила:

До Новоселицького районного суду Чернівецької області 01.07.2015 року звернувся ОСОБА_3 із позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 92 років в с.Зелений Гай Новоселицького району померла ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно.

За час життя спадкодавець - ОСОБА_5 - склала на його, позивача, користь заповіт, посвідчений секретарем Зеленогайської сільської ради від 07.05.2007 року, зареєстрований за №32. Зазначав, що він у передбачений законом строк звернувся до Новоселицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття ним спадщини, після чого дізнався, що спадкодавець в 2013 році склала інший заповіт на користь відповідачки ОСОБА_1, який був посвідчений секретарем Зеленогайської сільської ради - ОСОБА_4

Крім того, позивач вказував, що він разом з своєю сестрою - ОСОБА_6 доглядали за спадкодавцем протягом десяти років до її смерті, забезпечували її продуктами харчування та ліками. При спілкуванні з ОСОБА_5 протягом останніх років почав помічати у неї неадекватну поведінку, у неї спостерігалася втрата пам'яті, вона почала забувати найближчі події та не впізнавати людей.

№22-ц/794/1406/15. Головуючий у І інстанції Оленчук І.В. Категорія 39 Доповідач Перепелюк Л.М.

Вказував, що спадкодавець зловживала спиртними напоями, а під час догляду за нею він постійно намагався слідкувати, щоб остання не вживала алкоголь, хоча відповідачка ОСОБА_1 під час відвідувань ОСОБА_5 приносила їй спиртні напої, внаслідок чого спадкодавець неодноразово перебувала у стані сильного алкогольного сп'яніння, що виражалось в її неадекватній поведінці та в погіршені стану її здоров'я.

Тому, враховуючи наведене, вік спадкодавця, її стан здоров'я та специфічні відносини із відповідачкою, позивач вважав, що на час складання заповіту спадкодавець не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а відповідач, скориставшись таким станом спадкодавця схилила її до складання такого заповіту на її користь з метою заволодіти спадковим майном.

Просив суд визнати заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1, посвідчений 07.02.2013 року секретарем виконавчого комітету Зеленогайської сільської ради ОСОБА_4, недійсним.

Рішенням Новоселицького районного суд Чернівецької області від 02 вересня 2015 року в позові відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права та є незаконним.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Колегія суддів вважає, що висновок суду про безпідставність та недоведення позовних вимог позивача ОСОБА_3 є правильним, таким, що ґрунтується на обставинах справи, встановлених на підставі наданих сторонами доказів, та нормах матеріального права.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 92 років в с Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області померла ОСОБА_5.

07 лютого 2013 року нею був складений заповіт, який було посвідчено секретарем Зеленогайської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, та зареєстровано за № 01, відповідно до якого ОСОБА_5 заповіла все своє майно на користь відповідачки ОСОБА_1.

Заповіт був підписаний особисто ОСОБА_5, особу якої було встановлено секретарем сільської ради та перевірено її дієздатність.

Відповідно до ст.ст.1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Відповідно до ст.1247, 1248 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

За правилами ст.ст.1254, 1255 заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт.

Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на час посвідчення оспорюваного заповіту від 07 лютого 2013 року розуміла значення своїх дій та могла керувати ними, у померлої хоча і були проблеми із здоров'ям, але вони не були пов'язані з її психічним станом.

Такий висновок суд зробив з урахуванням показів свідків, в тому числі секретаря сільської ради с.Залений гай Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_4 та голови сільської ради с.Залений гай Новосельцького району Чернівецької області ОСОБА_7, які зазначали, що до самої смерті ОСОБА_5 була психічно здоровою особою, розуміла значення своїх дій і керувала ними. Крім того, секретар сільської ради с.Залений гай Новоселицького району Чернівецької області ОСОБА_4 показала суду, що перед посвідченням заповіту більше 1 год. розмовляла зі спадкодавцем, роз'яснювала їй зміст та наслідки укладання заповіту і що остання наполягала на його складанні.

Позивачем не надано жодного належного доказу про те, що волевиявлення заповідача не відповідало її внутрішній волі, що вона саме на час укладання заповіту не розуміла значення своїх дій та не могла керуватися ними.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не мотивував прийняття або відхилення доказів по справі є безпідставним, спростовується вище наведеним.

Крім того, позивачу судом 1-ї інстанції роз'яснено його право на заявлення клопотання про призначення експертизи, але останній не скористався своїм правом і не заявив клопотання про призначення експертизи, яка б могла дати відповідь щодо психічного стану померлої.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: