№ 243/9643/15-ц
№ 2/243/5066/2015
26 жовтня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Руденко Л.М.
при секретарі - Кобець О.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за вироком суду з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних, -
24.09.2015 р. до Словянського міськрайонного суду звернулася з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за вироком суду з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних, посилаючись на те, що 20.10.2007 р. у результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача загинув її батько ОСОБА_3
Вироком Слов'янського міськрайонного суду від 07.05.2009р. по справі №1-151-2009 відповідача було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2ст.286 Кримінального кодексу України. Було вирішено стягнути з відповідача на її користь 5533,56 грн. у якості відшкодування майнової шкоди, 600 грн. - витрати на правову допомогу, 30000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, а всього 36133,56 грн.

Добровільно відповідач кошти не сплатив, а тому вона вимушена була звертатися до виконавчої служби. Неодноразово відкривалось виконавче провадження, але відповідач за період з 2009р. по 2012р. сплатив лише 3000 грн. Наведене підтверджується відмітками у виконавчому листі по справі №1-151/09 від 27.07.2009р.

Таким чином, на момент подання позову, як і станом на 28.04.2012р. заборгованість відповідача складає 33133,56 грн. Неодноразово вона зверталась до органів міліції з заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, однак позитивних результатів це не дало.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр".

Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі ст. ст.17,18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Зважаючи на наведене, сума заборгованості у розмірі 33133,56 грн. з врахуванням індексу інфляції за період з травня 2012р. по вересень 2015р. складає 57415,79 грн. (розрахунок додається).

Три проценти річних від простроченої суми за період прострочення з 29.04.2012 р. по 24.09.2015 р. (1245 день) складає = 3390,53 грн.

Загальна сума заборгованості станом на 24 вересня 2015 р. складає 60806,32 грн.

Просить суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на її - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер), користь загальну суму заборгованості за вироком суду у сумі 60806,32грн., де 57415,79грн. - сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції; 3390,53 грн. 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України;

- стягнути з ОСОБА_2 на її - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), користь витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Позивач та представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні не були присутні, але надали до суду заяви, в якій просили розглянути справу без їх участі, підтримавши позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що:

●вироком Слов'янського міськрайонного суду від 07.05.2009р. ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання в виді позбавлення волі строком на три роки, зі застосуванням ст.ст. 75,76 КК України його було звільнено від відбування покарання в виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, відшкодування матеріальної шкоди 5533 грн.56коп., витрати на правову допомогу 600 грн., відшкодування моральної шкоди 30000 грн., а всього 36133 грн. 56 коп. Вирок суду набув законної чинності 07.07.2009 року (а.с.5-9);

●на підставі вищевказаного вироку суду ОСОБА_1 видано виконавчому листі по справі №1-151/09 від 27.07.2009 р. щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь 36133 грн. 56 коп.;

●відповідач з дати набуття вироком законної чинності з 2009р. по 2012р., на користь позивача примусово сплатив 3000 грн., залишок боргу на час звернення з даним позовом до суду складає 33133,56 грн., що підтверджується відмітками у виконавчому листі по справі №1-151/09 від 27.07.2009 р. (а.с.10)

У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, у суді було встановлено, що на даний час існує виконавчий лист №1-151/09 від 27.07.2009р., виданий Словянським міськрайонним судом на підставі вироку суду від 07.05.2009р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди суму у розмірі 36133 грн.56 коп., яка на сьогоднішній час стягнута частково 3000 грн., а тому підстав для стягнення різниці у сумі 33133,56 грн. у суду не має і в цій частині позовних вимог, а саме, щодо стягнення з відповідача суму заборгованості у розмірі 33133,56 грн. слід відмовити.

Стаття 1208 ЦК України передбачає, що за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

Враховуючи вимоги вищевказаної статті, а також той факт, що на даний час сума заборгованості з травня 2012р. по вересень 2015р. складає 33133,56 грн., слід застосувати індекс інфляції за вказаний проміж часу.

Суд, вважає необхідним стягнути індекс інфляції за весь час прострочення, а саме за період з травня 2012 року по вересень 2015 року, який становить 24282,23 грн.

Три проценти річних від простроченої суми за період прострочення з 29.04.2012 р. по 24.09.2015 р. (1245 день) складає 3390,53 грн., які також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати понесені нею у звязку із отриманням правової допомоги. Згідно квитанції від 22 вересня 2015 року (а.с.11) позивачкою було оплачено послуги адвоката з надання юридичної допомоги у розмірі 2000 грн.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що до судові витрати складаються з судового збору та витрат пов»язаних з розглядом справи, до яких у свою чергу, відповідно до ч. 2 даної статті відносяться витрати на правову допомогу.

Таким чином, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати на сплату судового збору у сумі 1218 грн., відповідно до вимог ст. 88 ч. 3 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,10, 11, 57, 58,61ч.3, 64,79, 88 ч.3, 209ч.3, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.1208 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за вироком суду з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 24282,23 грн., три проценти річних від простроченої суми в сумі 3390,53 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., а всього 29672,76 грн. (Грн. двадцять девять тисяч шістсот сімдесят дві 76 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в сумі 1218 грн. (Грн. одна тисяча двісті вісімнадцять)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міьскрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: