Номер провадження: 22-ц/785/7391/15
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Оверіної О.В., Сидоренко І.П.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2015 року у справі за позовом Малого колективного підприємства «Мрія-2», ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договорів позики, іпотеки, вимог іпотекодержателя недійсними та витребування майна,-

встановила:

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачів про визнання договорів позики від 07.08.2013 року, іпотеки від 07.08.2013 року, вимог іпотекодержателя недійсними та витребування майна, а саме: магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 2-8).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2015 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Заборонено ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та іншим особам вчиняти будь-які дії, пов'язані з виселенням колективного малого підприємства «Мрія-2» з магазину змішаної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 та будь-які дії, пов'язані з перешкоджанням колективному малому підприємству «Мрія-2» здійснювати фінансово-господарську діяльність відповідно до статуту цього підприємства в магазині змішаної торгівлі за вказаною адресою (а. с. 76-77).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою в задоволенні заяви відмовити, посилаючись на її необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права (а. с. 78-80).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В порядку ст. 152 ЦПК України, способами забезпечення позову є: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Керуючись нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України які наведенні у Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22 грудня 2006 року, суди при вирішенні питання про забезпечення позову мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що Мале колективне підприємство «Мрія-2», ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договорів позики від 07.08.2013 року, іпотеки від 07.08.2013 року, вимог іпотекодержателя недійсними та витребування майна, а саме: магазину змішаної торгівлі, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, суд виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, негативно вплинути на фінансово-господарську діяльність цього підприємства у разі задоволення позовних вимог.

За правилами ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову, які застосовані судом першої інстанції, суперечать сенсу забезпечення і меті його застосування. Мета застосування заходів забезпечення позову полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Позивач ОСОБА_3 просила суд обрати заходи забезпечення, які не перебувають у необхідному (обов'язковому) правовому зв'язку із позовними вимогами та предметом позову. Питання виселення колективу Малого підприємства «Мрія-2» з певного приміщення та усунення перешкод в здійсненні фінансово-господарської діяльності не розглядається судом в межах цієї справи. Втручання суду в фінансово-господарську діяльність підприємства заборонено законом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги відповідність обраного заходу забезпечення заявленим позовних вимогам, при цьому враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення. За таких обставин, ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2015 року підлягає скасуванню, а питання про забезпечення позову направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 березня 2015 року - скасувати, питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Оверіна О.В.

Сидоренко І.П.