АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8385/15 Справа № 200/7364/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Литвиненко І. Ю. Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", до якої приєднався постійно діючий третейський суд при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз", на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, посилаючись на те, що 13 лютого 2015 року діючим Третейським судом при асоціації «Дніпровській банківський союз» (справа № 1035/2015, суддя Кот Є.О.) ухвалено рішення про стягнення з нього на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2012 року у розмірі 57284,78 грн. та витрат по оплаті третейського збору у сумі 650 грн., але згідно п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки), він не отримував ухвали третейського суду про відкриття провадження у справі від 02 лютого 2015 року, третейське застереження, вказане у кредитному договорі є нікчемним, у порушення вимог ст. 15 Закону України «Про третейські суди» його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи третейським судом і з ним не було узгоджено склад третейського суду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Дніпровський банківський союз» від 13 лютого 2015 року по справі № 1035/2015 за позовом ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано у повному обсязі та стягнуто з постійно діючого третейського суду при асоціації «Дніпровський банківський союз» на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 609 грн..

Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" в апеляційній скарзі, до якої приєднався постійно діючий третейський суд при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз", просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, обговоривши доводи скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - частковій зміні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 лютого 2015 року постійно діючим Третейським судом при асоціації «Дніпровській банківський союз» (справа № 1035/2015, суддя Кот Є.О.) ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 02 листопада 2012 року у розмірі 57284,78 грн. та витрат по оплаті третейського збору у сумі 650 грн..

Згідно ст. 389-1 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі, якщо третейський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, протягом трьох місяців зо дня прийняття рішення, або зо дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення.

Відповідно до ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у разі, якщо: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейської угодою, або цим рішенням вирішено питання, які виходять за межі третейської угоди; якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За змістом ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про третейські суди» склад цього суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду у третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський суд розглядає справу у складі трьох суддів.

Виходячи з того, що на момент розгляду справи у третейському суді 13 лютого 2015 року ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи і не міг погодити кількісний склад суддів, а відтак, розгляд справи суддею третейського суду одноособово є порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України та ст. 16 Закону України «Про третейські суди», суд обґрунтовано скасував зазначене рішення третейського суду.

Доводи Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в апеляційній скарзі про залишення судом без уваги обставин законності спірного рішення третейського судупри наявності третейського застереження в кредитному договорі фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь та не ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні матеріалах справи, в яких відсутні докази письмової згоди ОСОБА_2 при укладанні кредитного договору на розгляд справи суддею третейського суду одноособово, відомості його повідомлення під особистий розписпро час і місце судового розгляду справи третейським судом, що позбавляло його законного права висловлювати свою думку у цьому суді щодо кількісного складу суду або заявляти зустрічні позовні вимоги про захист прав споживачів, а саме по собі зазначення в Умовах та правилах, на які посилається скаржник, третейського застереження про вирішення спорів, що виникають з кредитного договору, в третейському суді одноособово не можна вважати укладеною між сторонами третейською угодою в розумінні вимог ст. 12 Закону України «Про третейські суди» за відсутності належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли вказані Умови в редакціїз таким третейським застереженням, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, позичальником вони не підписані.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 6-698цс15.

Разом з тим, скасовуючи спірне рішення третейського судуодночасно з тих підстав, що третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки),суд залишив поза увагою роз'яснення, викладені у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно яких відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів" банк не є споживачем, а відтак, розгляд третейським судом справи за позовом банку до боржника про стягнення кредитної заборгованості при відсутності позовних вимог споживача про захист прав споживачів не є вирішення питання щодо захисту прав споживачів.

За таких обставин, ухвала суду в частині мотивів задоволення заявлених вимог підлягає зміні на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України з виключенням з її мотивувальної частини висновку суду про неможливість розгляду третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", до якої приєднався постійно діючий третейський суд при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз", задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2015 року в частині мотивів скасування рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Дніпровський банківський союз» від 13 лютого 2015 року по справі № 1035/2015 за позовом ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості змінити, виключивши з її мотивувальної частини висновок суду про неможливість розгляду третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів послуг банку (кредитної спілки).

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: