АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Корчевного Г.В., Махлай Л.Д.,

при секретарі -Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» про відшкодування пені та штрафних санкцій, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивач звернувся із позовом до відповідача на обґрунтування якого зазначив, що 09 липня 2014 року о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем Ford р/н НОМЕР_1 на 25 км. автодороги Київ-Ковель при виїзді з парковки не надав перевагу в русі, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем Subaru р/н НОМЕР_2 під керуванням позивача, внаслідок пригоди останній автомобіль отримав пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» відповідно до страхового полісу АС/9017321 від 26.03.2014 року.

Відповідач зобов'язань за договором страхування не виконав. Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року стягнуто із відповідача на користь позивача 29 052.39 грн. матеріального збитку, 400 грн. витрат на послуги евакуатора, 1 000 грн. витрат з оплати оцінки, 1352.42 грн. пені та штрафних санкцій до дня подання позовної заяви та 217.27 грн. судового збору. Цим же рішенням суду стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача 1000 грн. франшиза, 1000 грн. моральної шкоди та 54.39 грн. судового збору.

Відповідач сплатив позивачу присуджену за рішенням суду суму - 30 452.39 грн. лише 31 липня 2015 року.

Тому позивач просив стягнути на свою користь із відповідача 16 533.20 грн. за несвоєчасну виплату з яких: 7 866.73 грн. пені на підставі п. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 21 лютого до 31 липня 2015 року виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБ України, 8621.42 грн. інфляційних витрат та 402.97 грн. 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, 243.60 грн. судових витрат.(а.с. 1-21)

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року, з урахуванням ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» про відшкодування пені та штрафних санкцій відмовлено. (а.с.37, 39-42, 44-45)

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про задоволення позову. На обґрунтування скарги посилався на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначив, що рішення суду суперечить вимогам законодавства, які викладені на обґрунтування заявленого позову.( а.с. 51-54).

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_4 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник відповідача Радзіховський А.Л. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений врученням повістки представнику ОСОБА_4.(а.с. 88-90)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що набравшим законної сили рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року встановлено, що зобов'язання, які виникли між сторонами не є грошовими, що і стало підставою для відмови в задоволенні вимог позивача про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції і трьох відсотків річних, а відтак й суд позбавлений можливості застосовувати положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, а пеня була стягнута за рішенням суду одночасно із сумою страхового відшкодування.

З таким висновком колегія суддів частково не погоджується враховуючи наступне.

Відповідно до частини п'ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати з рішення суду у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 988, 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

За змістом ст. 29, п. 32.7 ст. 32 Закону України від 1 липня 2004 р. N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин(далі - Закон N 1961-IV), у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 вищевказаного Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Винність ОСОБА_2 в тому, що він 09 липня 2014 року о 01 годині 00 хвилин керуючи автомобілем Ford р/н НОМЕР_1 на 25 км. автодороги Київ-Ковель при виїзді з парковки не надав перевагу в русі, в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем Subaru р/н НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1, підтверджується матеріалами справи, постановою Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2014 року, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року та сторонами не оспорюється.(а.с. 11-17)

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» відповідно до страхового полісу АС/9017321 від 26.03.2014 року.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року стягнуто із відповідача на користь позивача 29 052.39 грн. матеріального збитку, 400 грн. витрат на послуги евакуатора, 1 000 грн. витрат з оплати оцінки, 1352.42 грн. пені та штрафних санкцій до дня подання позовної заяви та 217.27 грн. судового збору. Цим же рішенням суду стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача 1000 грн. розмір франшизи, 1000 грн. грошової компенсації моральної шкоди та 54.39 грн. судового збору. Рішення набрало законної сили. (а.с. 11-17)

Таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Отже з набранням законної сили вищевказаним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року у відповідача ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» виникло грошове зобов'язання сплатити 30 452.39 грн. ОСОБА_1

Тому висновок районного суду про відмову в позові з підстав, що вищевказане зобов'язання не є грошовим колегія суддів визнала помилковим.

27 липня 2015 року постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження.(а.с. 18-19)

31 липня 2015 року представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав до виконавчої служби письмову заяву в якій зазначив банківський рахунок для зарахування коштів на виконання вищевказаного рішення суду.(а.с. 20)

Інших доказів направлення боржнику вимоги про сплату вищезазначеної суми, стягувач не надав, не встановлено таких і судом.

Перерахування відповідачем присудженої позивачу за рішенням суду суми в розмірі 30 452.39 грн. 31 липня 2015 року позивач ОСОБА_1 не заперечував і в позовній заяві.

Враховуючи фактичні обставини встановлені по цій справі, а саме, що зобов'язання ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» виплатити позивачу ОСОБА_1 30 452.39 грн. виникло за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2015 року, а позивач не спростував факту подання його представником заяви в якій 31 липня 2015 року вказав банківський рахунок на який мали б бути перераховані гроші, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача 16 533.20 грн. за несвоєчасну виплату, з яких: 7 866.73 грн. пені на підставі п. 5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 21 лютого до 31 липня 2015 року виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБ України, 8621.42 грн. інфляційних витрат та 402.97 грн. 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахованих за період з 21 лютого по 31 липня 2015 року.

Оскільки судом першої інстанції відмовлено в задоволенні позову з підстав, які колегія суддів визнала помилковими, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові проте з інших підстав.

Інші доводи скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНТЕР-ПОЛІС» про відшкодування пені та штрафних санкцій.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Г.В.Корчевний

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/14879/2015

Унікальний номер 752/13731/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Хоменко О.Л.

Доповідач Левенець Б.Б.