Справа № 447/513/15 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/5121/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів -Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

з участю представника боржника ОСОБА_2- ОСОБА_3,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 15 червня 2015 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про заміну сторони виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 15 червня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ «Кредитні ініціативи» про заміну сторони виконавчого провадження.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник заявника ТзОВ «Кредитні ініціативи» оскаржив таку в апеляційному порядку. Посилаючись на її незаконність, безпідставність, необґрунтованість, постановлення з порушенням норм матеріального та процесуального права просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву ТзОВ «Кредитні ініціативи» про заміну сторони виконавчого провадження задоволити.

Вимоги мотивує тим, що на виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 16.09.2013 року по справі №2-292/11, 30.05.2014 року видано та звернуто до виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредитної заборгованості в розмірі 45 858, 93 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 333 937 грн. 87 коп., державного мита у розмірі 1 700 грн., 120 грн. витрат на ІТЗ та 250 грн. витрат пов'язаних із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. 12.08.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор (ПАТ «АК ПІБ») передає (відступає), а Новий кредитор (ТОВ «КІ») приймає Кредитний портфель. /п.2.1, 2.2/. Внаслідок передачі Кредитного портфеля за цим договором, Новий Кредитор набув усіх прав вимоги Первісного Кредитора включно із правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових зобов»язань та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставне майно, та іншими правами вимоги. Вважає, що внаслідок укладення даного договору набув статусу нового кредитора за кредитним договором №984 від 17.09.2007 року з підстав відступлення вимоги та набув права бути стороною у виконавчому провадженні - стягувачем за виконавчим документом, виданим 30 травня 2014 року Миколаївським районним судом Львівської області по справі №2-292/11, у зв'язку з вибуттям ПАТ «АК ПІБ».

Вказує на те, що судом в порушення вимог ч.2 ст. 378 ЦПК України дану заяву було розглянуто з порушенням десятиденного строку розгляду такої заяви.

В порушення вимог ст.ст. 133, 135 ЦПК України судом безпідставно задоволено клопотання представника боржника про витребування доказів та витребувано «протокольною ухвалою» ряд документів, що не стосувались предмету заявлених вимог.

Представник боржника проти доводів апеляційної скарги заперечив. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви, оскільки у відповідності до вимог п.3.3 Договору відступлення прав вимоги, від 17.12.2012 року, на який посилається апелянт як на належний і достатній доказ переходу до нього прав вимоги, - міститься положення, про те, що Новий кредитор здійснює оплату Ціни Продажу, що вказана у п.3.2 Договору в дату набрання чинності цим договором і за змістом п.3.5 Договору оплата перераховується на зазначений у договорі рахунок первісного кредитора. Згідно з п. 4.2 Договору сторони підписують Реєстр Позичальників за умови зарахування на банківський рахунок Первісного Кредитора оплати Новим Кредитором Ціни Продажу відповідно до умов Розділу 3 цього Договору. Доказом виконання цих вимог заявником суду не надано. Крім того, не надано доказів належних повноважень на підписання зазначеного договору представником від імені ТзОВ «Кредитні ініціативи». Оскільки Договір відступлення прав вимоги підписано 17.12.2012 року, то такий повинен відповідати діючому на цей час законодавству. На момент укладення Договору Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України було постановлено, що до фінансової послуги факторингу відноситься зокрема, набуття відступлення права вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникає у майбутньому, до боржників - суб»єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення. Його довіритель таким не був. Вважає, що судом також обґрунтовано враховано, що заявником ставилось питання про заміну сторони виконавчого провадження за договором позики, забезпеченого заставою ТЗ, а передача прав вимоги по договору застави заявником не доведена.

Інші учасники не з"явились, належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про причини неявки не повідомили, тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності, що відповідає вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та постановити нову ухвалу, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у відділі ДВС Миколаївського РУЮ знаходиться виконавчий лист №2-292/11 від 30.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості в розмірі 45 858, 93 дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 333 937 грн. 87 коп., державного мита у розмірі 1 700 грн., 120 грн. витрат на ІТЗ та 250 грн. витрат пов'язаних із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а всього разом 336 007 грн. 87 коп.

Постановою ДВС Миколаївського РУЮ від 12.08.2014 року відкрито виконавче провадження, боржнику надано термін до 19.08.2014 року для добровільного виконання.

24.02.2015 року ТзОВ «Кредитні ініціативи звернулось в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача з ПАТ «АК ПІБ» на ТзОВ «Кредитні ініціативи» у зв'язку з укладенням 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» Договору відступлення права вимоги.

Відмовляючи у задоволенні поданої заяви суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог п.5.1.1. Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року заявником не надано окремого нотаріально посвідченого договору про передачу прав вимоги за Договором застави транспортного засобу від 17.09.2007 року від ПАТ «АК ПІБ» до ТзОВ «Кредитні ініціативи». Права вимоги за Договором застави транспортного засобу від 17.09.2007 року, яким забезпечується зобов'язання по Кредитному договору №984 від 17.09.2007 року від ПАТ «АК ПІБ» до ТзОВ «Кредитні ініціативи» не переходили. Окрім того відсутні акти приймання-передачі документації та повідомлення про відступлення, відсутня інформація на підтвердження обставин щодо переходу права вимоги за Кредитним договором до ТзОВ «Кредитні ініціативи». Долучений до справи витяг з Реєстру позичальників (Додаток №!) до Договору відступлення прав вимоги, який містить вказівку на спірний договір, оцінений судом як неналежний доказ, оскільки належно не завірений, не містить реквізитів і печаток сторін угод, підписаний юрисконсультом ТзОВ «Кредитні ініціативи», і скріплений печаткою «Для документів».

З такою позицією суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково.

Звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заявник ТзОВ «Кредитні ініціативи» не посилалось на обставини переходу до нього права вимоги за договором застави. Виходячи із змісту виконавчого документу та судового рішення на виконання якого видано вище вказаний виконавчий лист 30.05.2014 року, судом не ухвалювалось рішення про звернення стягнення на предмет застави і про перехід права вимоги за цим зобов»язанням боржника ОСОБА_2 ТзОВ «Кредитні ініціативи» не заявляло. Тому висновки суду про відсутність доказів переходу до заявника прав вимоги за договором застави не впливають на обґрунтованість звернення ТзОВ «Кредитні ініціативи».

У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу .

Статтею 1, 7 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання рішень інших органів (посадових осіб). Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, в тому числі й виконавчих листів, що видаються судами.

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах врегульовані Розділом VI ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема, ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 378 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст. 37 ЦПК України, згідно з якою, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Виходячи із вказаних норм закону, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Отже, правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому відповідного статусу.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст.. 8 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Виходячи із зазначених вище норм, якими врегульовуються правовідносини учасників процесу, ТзОВ «Кредитні ініціативи» звертаючись з вимогою про заміну сторони кредитора у зазначеному вище виконавчому провадженні повинно довести право переходу до нього вимоги до боржника.

Колегія суддів вважає, що перехід такого право заявником не доведено з огляду на наступні обставини.

Як вказано вище 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор (ПАТ «АК ПІБ») передає (відступає), а Новий кредитор (ТОВ «КІ») приймає Кредитний портфель. /п.2.1, 2.2/.

На час постановлення судом рішення 16.09.2013 року про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 17.09. 2007 року - позивачем у справі виступав ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк». Рішенням суду заборгованість з відповідача стягнуто на користь банку, що підтверджено копією судового рішення, незважаючи на посилання суду про правонаступництво банку ТзОВ «Кредитні ініціативи». Таке посилання суду в подальшому виключено з мотивувальної та резолютивної частини рішення суду та в решті залишено без змін при перегляді справи судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою боржника .

З наведеного вище вбачається, що незважаючи на існування станом на 16.09.2013 року Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, саме банком реалізовувалось право в судовому порядку захисту порушеного права на отримання коштів за Кредитним договором з ОСОБА_2 Доказів про заперечення проти таких дій банку ТзОВ «Кредитні ініціативи суду не надало».

Колегія суддів знаходить обґрунтованими заперечення представника боржника при розгляді справи судом апеляційної інстанції в частині посилання на ряд пунктів Договору відступлення прав вимоги, за якими сам факт підписання такого договору не є безумовним доказом переходу такого права.

У відповідності до п.9.1 Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року - після підписання Реєстру позичальників Новий Кредитор набуває усіх прав як процесуального правонаступника Первісного Кредитора за будь-якими та всіма цивільними, господарськими спорами між Первісним кредитором і Позичальниками та /або третіми особами, що випливають з переданих Прав Вимоги та відповідних Кредитних Договорів і Договорів Забезпечення, які знаходяться на стадії судового розгляду або виконавчого провадження, які включені до Реєстру спорів, а також за тими спорами, які не включені до Реєстру Спорів, у відповідності до чинного українського законодавства.

При розгляді справи 16.09.2013 року Миколаївським районним судом Львівської області сторонами Договору про відступлення прав вимоги від 17.12. 2012 року - питання правонаступництва у відповідності до вимог зазначеного пункту Договору не вирішувалось, що дає підстави для висновку про те, що на час розгляду справи в суді 16.09.2013 року за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_2, ТзОВ «Кредитні ініціативи» у відповідності до Договору про відступлення прав вимоги не набуло усіх прав Нового Кредитора за договором, зокрема по відношенню до боржника ОСОБА_2

На час звернення до суду з заявою 24.02. 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження, заявником не зазначено інших обставин, окрім даних про наявність підписаного договору від 17.12.2012 року про відступлення прав вимоги, як на підставу заміни стягувача - сторони виконавчого провадження, заведеного на підставі заяви Банку від 08.08.2014 року, як стягувача.

Ч.1 ст. 378 ЦПК України регламентує, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступник ком.

На думку судової колегії, доказів вибуття сторони стягувача у виконавчому провадженні у процесі виконання судового рішення заявником суду не надано, як і достатніх доказів набуття прав правонаступника стягувача згідно умов Договору 17.12.2012 року.

За таких обставин є підстави для висновку про необґрунтованість заяви ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Колегія суддів погоджується з запереченнями представника боржника ОСОБА_2 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в тій частині, що необхідно також врахувати.

Укладання договору про відступлення прав вимоги мало місце 17.12.2012 року. Незалежно від того, що його чинність не оспорюється, однак слід врахувати, що Кредитний Договір від 17 вересня 2007 року про переуступку прав вимоги за яким стверджує заявник, укладено між банком та ОСОБА_2, як фізичною особою.

03.04.2009 року розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» - до фінансових послуг факторингу сукупність таких операцій з фінансовими активами /крім цінних паперів та похідних цінних паперів / віднесено набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб»єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ТзОВ « Кредитні ініціативи», а апеляційна скарга до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 15 червня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про заміну сторони виконавчого провадження залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя

Судді