Справа №568/1424/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

25 грудня 2015 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Драновської С.З.

при секретарі Саган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та виселення

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обгрунтування позову посилається на те, що йому, як позивачу, на праві особистої власності, належить житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1.

В даному будинку зареєстрований без його згоди та проживає його внук, відповідач по справі, ОСОБА_2, який ніде не працює, не допомагає позивачу сплачувати кошти за комунальні послуги та часто приводить додому своїх товаришів та розпиває з ними спиртні напої.

В результаті, в будинку постійний гармидер, гори сміття, потрощені меблі.

На постійні зауваження щодо зміни такої поведінки відповідач не реагує, продовжує свій «хуліганський» спосіб життя, чим унеможливлює спокійне проживання з ним під одним дахом.

ОСОБА_1 неодноразово змушений звертатися у місцеві органи самоврядування, щоб громадськість провела з онуком бесіду щодо його негідної поведінки, однак таке результату не дало і онук продовжує свій попередній спосіб життя.

З січня місяця 2015 року позивач став помічати, що з його будинку та подвір'я почали зникати господарські речі та інструменти і змушений був звернутися до Радивилівського РВ УМВС у Рівненській області відносно такого із заявою. В ході проведеного досудового розслідування було встановлено, що особою, яка викрадала в позивача речі, виявився його онук, відповідач по справі - ОСОБА_2.

По факту крадіжки було відкрите кримінальне провадження. З обвинувального акту вбачається, що на початку березня місяця 2015 року ОСОБА_2 перебуваючи за місцем свого проживання та достовірно знаючи, що все майно у даному господарстві належить його діду ОСОБА_1 та скориставшись відсутністю останнього, вирішив збагатитися за рахунок його майна. Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_2, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій та скориставшись відсутністю власника господарства ОСОБА_1 та інших сторонніх осіб, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу умисно, таємно викрав циркулярку, вартістю 2033.00 гривень власником якої є позивач та продав її своєму знайомому ОСОБА_3 тобто розпорядився на власний розсуд.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний намір, відповідач викрав у позивача металеві кутники.

По факту даної крадіжки відповідач вироком Радивилівського районного суду від 20 жовтня 2015 року був визнаний винним за ч.1 ст. 185 КК України та отримав покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання і встановлено іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

21.05.2015 року в Радивилівському РВ УМВС була зареєстрована повторно заява по факту крадіжки майна та господарських речей з господарства ОСОБА_1 і розслідування по даному факту триває (Витяг з кримінального провадження за № 0000351).

Позивач стверджував, що надав своєму онукові житло і дах над головою, а він «дякуючи» йому за таке обкрадав його - виносить з хати кошти, речі зароблені і куплені ОСОБА_1 за власні кошти здобуті власною працею.

Відповідач своєї поведінки не змінює, не дає позивачу проживати спокійним життям та користуватися своєю власністю, постійно його принижує, ображає, створює перешкоди у користуванні його ж будинком та навіть намагається спричинити тілесні ушкодження. ОСОБА_1 є літньою людиною, інвалідом ІІІ-ї групи з дитинства і по стану здоров'я потребує спокою. Однак, в результаті неправомірних дій відповідача втратив сон, душевний спокій та рівновагу, увечері боїться вийти із своєї кімнати. Ситуація в будинку стала настільки напруженою та неможливою для співжиття, що позивач змушений був поїхати тимчасово проживати до своєї доньки ОСОБА_4.

Враховуючи наведене, просив визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_2, з вказаного будинковолодіння і стягнути з відповідача сплачений судовий збір на його користь.

Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений через газету «Вісті Рівненщини» (№51 від 25.12.2015 року).

Заслухавши позивача та адвоката ОСОБА_5 яка представляє його інтереси, свідків, дослідивши матеріали справи суд знаходить, що позов підлягає до задоволення.

Право власності ОСОБА_1 на житловий будинок та господарські будівлі в АДРЕСА_1 доводиться із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.02.2015 року (серія НОМЕР_1) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (НОМЕР_2).

Проживання відповідача ОСОБА_2 і реєстрація за адресою: село АДРЕСА_1 вбачається із довідки Бугаївської сільської ради №2305 від 20.11.2015 року.

Факт крадіжки ОСОБА_2 майна позивача, а саме циркулярки із встановленим на ній електродвигуном та металевих кутників в березні та серпні 2015 року і притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України ствердждується із вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 20.10.2015 року (Справа №568/1056/15-к а.с.16-17).

Із пояснень свідка ОСОБА_6 встановлено, що 09.05.2014 року приїздив до позивача в с. Бугаївка, відповідач не пускав до будинку і почав кидати милицею на нього і його дочку. В будинку було грязно, скрізь пусті бутилки та поламана мебель.

Аналогічне стосовно стану будинку і меблів вбачається із фото наданих позивачем.

Свідок ОСОБА_4 ствердила, що відповідач приїхав в 2013 році і залишився на проживання із ОСОБА_1 в с. Бугаївка. Вона двічі в місяць привозила позивачеві їсти і бачила як ОСОБА_1 спав в одязі не знімаючи взуття так як був заляканий, його внук ОСОБА_2- відповідач постійно приводив сторонніх осіб які розпивали спиртне, ламали мебель та погрожували позивачу. В подальшому відповідач почав красти гроші та майно позивача. Свідок, на прохання ОСОБА_1 по телефону викликала працівників міліції які приїздили на місце і радили звертатися до суду. ОСОБА_1 неодноразово письмово звертався до Бугаївської сільської ради з питання неправомірної поведінки відповідача і прийняття мір, однак і на таке жодним чином ОСОБА_2 не реагував. В результаті, змушена забрати позивача на проживання до себе с.Лопатин Львівської області.

Про неодноразові звернення ОСОБА_1 до Бугаївської сільської ради щодо негідної поведінки та перешкод які чинить йому відповідач у користуванні будинковолодіння за адресою: в АДРЕСА_1 встановлено із рішення Бугаївської сільської ради №948 від 02.10.2015 року, інформації від 28.05.2015 року за №705, 15.07.2015 року №1073, від 15.10.2015 року за №1941 та актів обсежень оформлених комісією Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області від 19.05.2015 року, 09.07.2015 року та 28.07.2015 року.

Із ст.321 ЦК України слідує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ст.157 ЖК України - члена сім'ї власника може бути виселено у випадках передбачених ч.1 с т. 116 ЖК України.

Згідно ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Під час судового слідства такі обставини знайшли підтвердження.

Так відповідач проживаючи у будинковолодінні, що належить ОСОБА_1, чинить йому перешкоди уповноцінному користуванні будинком, оскільки своєю негативною поведінкою створює несприятливі умови для спільного проживання, та викрадає гроші і майно позивача. ОСОБА_2 участі в утриманні будинку не приймає та комунальні платежі не сплачує, а заходи попередження та громадського впливу на відповідача не дали позитивних результатів.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

На підставі наведеного та керуючись ст.41 Конституції України,ст.ст.317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.116, 157 ЖК України, ст.ст. 62, 88, 209, 212, 213, 218, 225-228 ЦПК України суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та виселення задовольнити. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 із будинку АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Відповідач має право подати до Радивилівського районного суду заяву про перегляд даного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення .

Повний текст рішення виготовлено 30 грудня 2015 року

Суддя: С.З.Драновська