Провадження № 2/521/411/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«6» жовтня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеська залізниця», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Таст - Гарантія», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Одеська залізниця», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Таст - Гарантія», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позивач та представник позивача в судовому засідані, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 11.05.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода ОСОБА_2 керуючи трактором, д/з 06847 ОК з причепом д/з 25054 ОА порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Ніссан» д/з ВН 9460 ВМ., яким керував позивач, та пошкодження цього транспортного засобу. Обставини ДТП підтверджені Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2012 р. ОСОБА_2 було визнано винним в порушенні вимоги п. п. 10.1 ПДР. Оскільки водій трактором з причепом - ОСОБА_2 - на час, коли мала місце ДТП, знаходився у трудових відносинах з Державного підприємства «Одеська залізниця» та керував трактором з причепом на виконання своїх трудових обов'язків, також Державне підприємство «Одеська залізниця» уклало із ПАТ ««Страхова компанія «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.04.2012 р., тому позов був пред'явлений до вказаних юридичних осіб.

Представники відповідача ПАТ «Страхова компанія «Таст - Гарантія» в судовому засідані, позов не визнала, надала письмові та усні заперечення, що полягають у наступному. На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Таст - Гарантія» поліс серії АВ/3316216 від 12.04.2012 р. про добровільне страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий їй інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Оскільки, позивач до ПАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» із заявою про виплату страхового відшкодування протягом встановленого Законом строку не звертався, а тому на сьогоднішній день його вимоги про відшкодування заподіяної майнової шкоди не можуть бути задоволені. Відповідно до п. 37.1.4. ст. 37 Закону, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Представник відповідача Державного підприємства «Одеська залізниця» в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, заперечував проти його задоволення, оскільки транспортний засіб в момент ДТП був застрахований, поліс був чинний, а водій не притягувався до адміністративної відповідальності, у звязку з закриттям провадження по адміністративній справі, представник відповідача вважає що вся відповідальність по відшкодуванню шкоди покладена на ПАТ «СК «Таст - Гарантія».

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив що транспортний засіб в момент ДТП був застрахований, тому відповідальність покладена на ПАТ «СК «Таст - Гарантія» і вона повинна відшкодовувати шкоду.

Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин.

Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі наявних у справі доказів.

11.05.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода ОСОБА_2 керуючи трактором, д/з 06847 ОК з причепом д/з 25054 ОА порушені вимоги п. п. 10.1 ПДР, керуючи трактором з причепом при зміні напрямку руху ліворуч не переконався у безпеці маневру, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Ніссан» д/з ВН 9460 ВМ. що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказані вище факти встановлені та підтверджені Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2012 року, яка вступила в законну силу.

Згідно частини 4 статті 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Розмір шкоди, завданої транспортному засобу, визначений та підтверджений висновком експертного автотоварознавчого дослідження №5874 від 22 листопада 2013 року з визначення вартості матеріального збитку, завданого ОСОБА_2 - власнику автомобіля «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно даного висновку, розмір шкоди складає суму 10365,80 грн. Вартість додаткових витрат за проведення експертизи складає 1213, 56 грн.

Як зазначає ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ст. 1187 ч.2 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Водночас, представник відповідача у своїх запереченнях зазначив що, провадження по адміністративній справі порушеній у відношенні ОСОБА_2Г у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст..124 КуАП закрито у зязку з закінченням строків, тому на його думку це є підставою для відмови у позові.

Проте, згідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р №4. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Таким чином, судом при винесені рішення взято до уваги обставини викладені у постанові Малиновського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2012 року № 3-14030/2012.

Окрім того, відповідно приписів пункту 5 частини 1 статті 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Як вбачається з пункту 3.3 договору страхування, страхувальник зобовязаний у разі настання страхового випадку протягом трьох робочих днів письмово повідомити про цей випадок Страховика.

Водночас, не надано жодних доказів сповіщення та направлення листа СК «Таст - Гарантія» про ДТП взагалі. Цей висновок підтверджений також письмовими поясненнями СК «Таст - Гарантія» на адресу суду, в яких він зазначив, що жодного сповіщення СК «Таст - Гарантія»», не було отримано не від позивача не від Державного підприємства «Одеська залізниця».

Згідно пункту 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р №4. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Також, згідно абзацу 4 пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р №4. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що неповідомлення сповіщення та направлення листа СК «Таст - Гарантія» про ДТП взагалі, вказує на обґрунтованість вимог позивача про стягнення завданої шкоди саме з відповідача Державного підприємства «Одеська залізниця».

Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ч. 1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі ч.2 данної норми ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо членів її сім'ї чи близьких родичів; а також, на ряду з іншим, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно ст. 23 ч.3 ЦК України, моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. Як регламентує ч.4 вказаної статті ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Стаття 1168 ч.І ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Адже, зважаючи на вимоги позивача щодо компенсації заподіяної йому моральної шкоди, суд визнає, що йому дійсно було заподіяно певної моральної шкоди. Та, спираючись на принцип виваженості, розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця», на користь позивача суму компенсації заподіяної моральної шкоди, що полягала сукупно у стражданнях, яких останній зазнав у зв'язку з пошкодженням йому автотранспортного засобу - у розмірі 3000 гривень.

В силу ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу, та витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця» на користь позивача судові витрати та витрати пов'язані з проведенням судових експертиз.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про відшкодування збитків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 23, 991, 1166-1168, 1172, 1188 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 209, 212, 2.4-215, 224-225 ЦПК Україна, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеська залізниця», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Таст - Гарантія», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця» Ідентифікаційний номер 01071315 (Адреса реєстрації 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19) на користь ОСОБА_1(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) відшкодування заподіяної майнової шкоди у розмірі 10365, 80 грн. (десять тисяч триста шістдесят пять грн. 80 коп.).

Стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця» Ідентифікаційний номер 01071315 (Адреса реєстрації 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19) на користь

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) відшкодування додаткових витрат за проведення експертизи у розмірі 1213, 56 грн. (одна тисяча двісті тринадцять грн. 56 коп.)

Стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця» Ідентифікаційний номер 01071315 (Адреса реєстрації 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19) на користь

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень).

Стягнути з Державного підприємства «Одеська залізниця» Ідентифікаційний номер 01071315 на користь ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати1213 (одна тисяча двісті тринадцять) гривень 56 копійок та судовий збір 256 (двісті пятдесят шість) гривень 23 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

06.10.15