Справа № 359/8720/14-ц
Провадження № 2/359/96/2015
БОРИСПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Д.В.,

за участю секретаря Пузирна А.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки від 04.12.2012 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Також, просила суд повернути спірну земельні ділянку ОСОБА_4.

В обґрунтування свого позову, позивач послався на те, що зазначений правочин вчинено сторонами без додержання вимог закону щодо форми такого правочину, тобто в порушення ст.. 210 ЦК України без державної реєстрації правочину. Позивач стверджує, що він є стороною (стягувачем) виконавчого провадження, відкритого щодо стягнення з ОСОБА_4 боргу за договором позики, а тому незаконне відчуження земельної ділянки вплинуло на її права і порушило законні інтереси позивача.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 04.12.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі - продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець (ОСОБА_4) передала у власність покупця (ОСОБА_2) земельну ділянку к.н. :01:001:0254 площею 0,12 га в межах згідно з планом, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована у Бориспільському районі, с. Гнідин.

Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кістановою, №1585, зареєстрований у Державному реєстрі правочинів №5351117. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 22.04.2013 року право власності на земельну ділянку к.н. :01:001:0254 було зареєстроване за ОСОБА_2.

Доводи позивача про те, що він є стороною (стягувачем) виконавчого провадження, відкритого щодо стягнення з ОСОБА_4 боргу за договором позики не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст.. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Доказів на підтвердження наявності обставин невідповідності змісту правочину актам цивільного законодавства не подано.

Крім того, відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення прав та інтересів позивача у зв'язку із укладенням між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 спірного договору купівлі - продажу земельної ділянки, а тому правові підстави для задоволення позову - відсутні. За таких обставин, вимога про застосування реституції та повернення спірної земельної ділянки попередньому власнику - ОСОБА_4 також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 88, 208, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Ткаченко