АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/1170/15-ц
Провадження № 22-ц/792/720/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, до Хмельницької міської ради про визнання протиправною відмови та зобов'язання утриматись від вчинення певних дій,

в с т а н о в и л а:

20 січня 2015 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є малолітньою особою та проживає АДРЕСА_1, отже, є членом територіальної громади цього міста.

Жителі м. Хмельницького, як члени територіальної громади, на праві спільної сумісної власності володіють, користуються та розпоряджаються комунальним майном. Право спільної сумісної власності кожного члена територіальної громади, в тому числі малолітньої ОСОБА_2, гарантоване та захищене Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами.

Члени територіальної громади, як власники спільної сумісної власності всього комунального майна територіальної громади м. Хмельницького, шляхом сплати обов'язкових зборів, податків, платежів до місцевих бюджетів несуть тягар утримання такого майна, тоді як його відчуження здійснюється за відсутності їхньої згоди.

31 жовтня 2014 року Хмельницька міська рада у відповідь на його звернення в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 від 22 жовтня 2014 року надіслала лист, у якому повідомила, що немає підстав для здійснення відчуження об'єктів нерухомого майна територіальної громади міста Хмельницького, речових та майнових прав на них, у будь-який спосіб (дарування, купівля-продаж, передача функцій замовника, передача в оренду чи користування, видача ордерів на заселення в квартири чи гуртожитки та інші способи) за його письмовою згодою.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Заворотна О.Л. Провадження № 22-ц/792/720/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 4

Вважає, що даний лист підтверджує той факт, що продаж нерухомого майна територіальної громади міста Хмельницького здійснюється протиправно, за відсутності згоди малолітньої ОСОБА_2, як члена територіальної громади, співвласника спільної сумісної власності комунального майна територіальної громади міста Хмельницького, що свідчить про порушення законних прав співвласника майна територіальної громади.

А тому, просив суд визнати протиправною відмову Хмельницької міської ради здійснювати відчуження комунального майна територіальної громади м. Хмельницького за письмової та нотаріально посвідченої згоди члена територіальної громади м. Хмельницького, співвласника комунального майна, ОСОБА_2, в особі законного представника; зобов'язати Хмельницьку міську раду здійснювати відчуження комунального майна територіальної громади м. Хмельницького за письмовою та нотаріально посвідченою згодою члена територіальної громади м. Хмельницького, співвласника комунального майна, ОСОБА_2 в особі законного представника.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Рішення вважає таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають встановленим обставинам справи.

Не погоджується із висновком суду про те, що оскільки законом не передбачено виникнення права спільної сумісної власності у територіальної громади на майно комунальної власності, не укладався і відповідний договір, то відсутні підстави вважати доведеними його вимоги щодо порушення прав ОСОБА_2 при здійсненні Хмельницькою міською радою повноважень щодо управління комунальним майном.

Не врахував суд і того, що розпорядження вказаним майном здійснюється за письмовою і нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників, як цього вимагають положення ст. 369 ЦК України.

Не погоджуючись із апеляційною скаргою, представник Хмельницької міської ради подав заперечення на неї, у якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення вважає законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Зазначає, що доводи скарги не спростовують висновків суду, а зводяться лише до цитування норм Цивільного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У судове засідання апелянт не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Інші учасники судового розгляду також у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 (а.с. 13).

22.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міського голови Мельника С., секретаря міської ради К.Чернилевського, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, із заявою, в якій зазначив, що будучи жителем м. Хмельницького, членом територіальної громади, керуючись ст.ст. 220, 258, 358, 368, 369 ЦК України, п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» забороняє відчуження об'єктів нерухомості територіальної громади м. Хмельницького, речових та майнових прав на них, у будь-який спосіб (дарування, купівля-продаж, передачу функцій замовника, передачу об'єкта в оренду чи користування на строк більше 3-х років, видачу ордерів на заселення в квартири та гуртожитки та інші способи), без його письмової згоди (а.с. 12).

У відповідь листом від 31.10.2014 року № Х-7937-14 Хмельницька міська рада повідомила, що немає підстав для здійснення відчуження об'єктів нерухомості територіальної громади м. Хмельницького, речових та майнових прав на них, у будь-який спосіб (дарування, купівля-продаж, передачу функцій замовника, передачу об'єкта в оренду чи користування на строк більше 3-х років, видачу ордерів на заселення в квартири та гуртожитки та інші способи) за згодою ОСОБА_1 (а.с. 11).

Будучи незгідним із такою відповіддю, останній просив суд визнати протиправною відмову Хмельницької міської ради здійснювати відчуження комунального майна територіальної громади м. Хмельницького за письмової та нотаріально посвідченої згоди члена територіальної громади м. Хмельницького, співвласника комунального майна, ОСОБА_2, в особі законного представника та зобов'язати Хмельницьку міську раду здійснювати відчуження комунального майна територіальної громади м. Хмельницького за письмовою та нотаріально посвідченою згодою члена територіальної громади м. Хмельницького, співвласника комунального майна, ОСОБА_2 в особі законного представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з приписами ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Частиною 2 ст. 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (виконавчі комітети, відділи, управління тощо).

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч.ч. 1, 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Отже, усі публічні утворення діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими їх учасниками, однак набувають та здійснюють права і обов'язки через відповідні органи у межах компетенції останніх, яка встановлена законом.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги закону, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відсутні підстави вважати доведеними вимоги позивача щодо порушення прав малолітньої ОСОБА_2 при здійснення Хмельницькою міською радою повноважень щодо управління комунальним майном, а отже, обґрунтовано повністю відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що малолітня ОСОБА_2, як член територіальної громади, є співвласником спільної сумісної власності комунального майна даної громади, а отже, при його продажі без згоди останньої існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам, свободам та інтересам, не ґрунтуються на вимогах закону.

Право власності - основне з речових прав, яке свідчить про майнову самостійність учасника. При визначенні видів права власності законодавець застосував суб'єктний принцип, закріпивши існування таких видів права власності, як право власності Українського народу, право приватної власності, право державної власності та право комунальної власності.

Комунальна власність - самостійний вид права власності, суб'єктами якої виступають територіальні громади, які здійснюють управління майном через відповідні представницькі органи у межах наданих їм законом повноважень (ст. 142 Конституції України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦК України суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (ч. 2 ст. 369 ЦК України).

Від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності органи місцевого самоврядування (ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»), зокрема, Хмельницька міська рада.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, судовому захисту підлягає лише порушене існуюче право. Натомість, жодного належного та допустимого доказу на підтвердження порушення Хмельницькою міською радою при здійсненні повноважень щодо управління комунальним майном прав ОСОБА_2 суду надано не було.

Твердження апелянта про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про власність», який втратив чинність, не відповідає змісту рішення. Так, суд, мотивуючи його, лише зазначив, що спільною сумісною власністю є також майно, придбане в результаті спільної праці членів сім'ї, якщо інше не передбачено письмовою угодою між ними (п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», ч. 4 ст. 368 ЦК України). Тобто, суд лише перераховував законні підстави набуття у спільну сумісну власність майна, а не застосував даний закон при вирішенні спору.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б простували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону, всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка, тому підстав для скасування його рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявленого позову не вбачається.

У зв'язку із залишенням позову без задоволення, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова