Справа № 456/1613/14-ц
Провадження № 2/456/91/2015
РІШЕННЯ

іменем України

10 грудня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Микитчина І. М.

при секретарі Свержинській І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень виконкому ОСОБА_2 міської ради та ордерів, скасування свідоцтва про право власності на квартири та передачу квартири у власність,

ВСТАНОВИВ:

позивачка звернулась в суд з позовною заявою та просить визнати недійсним та скасувати рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 22.04.2003 року про видачу ордеру на вселення сімї ОСОБА_3 в трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 з сімєю в складі 4 осіб. Визнати недійсним та скасувати ордер на вселення членів сімї ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2. Визнати недійсним та скасувати рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради про залишення за ОСОБА_3 або ( та) інших членів її сімї квартири АДРЕСА_3. Визнати недійсним та скасувати рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради про передачу у власність квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 або ( та) членам її сімї.

Визнати недійсним та скасувати ордер про передачу у власність квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 або ( та) членів її сімї. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 на ОСОБА_3 або членів її сімї. Зобовязати ОСОБА_2 міську раду розглянути питання про передачу ОСОБА_1 у власність квартири АДРЕСА_3 з видачею відповідного ордера.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона працювала двірником при ОСОБА_2 житлокомунсервісі майже 23 роки. На черзі на отримання житла вона стояла в КП «Житлокомунсервіс» з І995 року - на загальній черзі на отримання житла під № 2, а на першочергове отримання житла - під № І. Вона була матірю одиначкою, проживала і проживає в будинку, який є фактично гуртожитком. З нею проживає дочка ОСОБА_6 29.06.I985 року народження, яка є інвалідом дитинства з діагнозом церебральний параліч. В даний час їй встановлена 3 група інвалідності довічно. Будинок, в якому їй мали виділити квартиру був зданий в експлуатацію орієнтовно на початку 2000 року. В цьому будинку для працівників жеку було виділено 4 квартири, але своєї квартири вона так і не отримала, хоча була в черзі на отримання житла в першочерговому порядку. Щороку вона поновлювала документи на отримання житла, проте приблизно в 2007 році ОСОБА_2 міський голова сказав їй, що вона знята з черги і не може претендувати на отримання житла в будь-якому випадку. Хто і коли зняв її з черги їй невідомо. Вона неодноразово писала скарги Стрийському міжрайонному прокурору, в яких ставилось питання про незаконність отримання квартири таким «молодим спеціалістом», яким є відповідачка ОСОБА_3, також намагалась вияснити, який навчальний заклад вона закінчила, чи було в неї направлення на роботу і яким чином її поставили на чергу на отримання житла поза чергою як молодого спеціаліста. Однак ці питання залишились без відповіді, вона отримувала лише відписки. В дійсності сімя ОСОБА_3 отримала ордер на вселення у нову квартиру № 20 в будинку і 14-а в м. Моршині ( ОСОБА_3 її чоловік та дві дочки). Однак в порушення вимог житлового законодавства з одночасним отриманням житла в новій квартирі у відповідності до виданого ордеру за цими членами сімї повинно бути залишено попереднє житло у квартирі АДРЕСА_4. Саме на цю квартиру вона претендує в даний час. Відповідності до п. 47 ОСОБА_7 Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 p. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP» громадяни, які користуються правом позачергового отримання житла включаються в окремий список виконкомом органу місцевого самоврядування, списки вивішуються на загальний огляд. Про виключення з цього списку громадяни повідомляються у 15 денний строк. Їй ніхто не повідомляв про виключення її із списку на позачергове отримання житла. Одночасно не було підстав включати ОСОБА_8 на позачергове отримання житла, оскільки вона ніколи не була молодим спеціалістом, що надавало б їй право на першочергове отримання житла. Згідно ст.64 даних Правил громадяни, які отримують нове житла дають письмове зобовязання звільнити раніше займане житлове приміщення. Статтею 66 даних Правил передбачено, що у нове жиле приміщення переселяються члени сім'ї, які включені в ордер і дали письмове зобов'язання про переселення в це приміщення. За таких обставин ніхто із членів сімї ОСОБА_3 у звязку з отриманням нового житла не міг залишитись на проживання у попередньому приміщенні по вул. І. Франка, 57. Службові особи ОСОБА_2 міської ради, видавши ордер на вселення сімї ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_5 з одночасним залишення за окремими членами сімї ОСОБА_3 попереднього житла - АДРЕСА_6, своїми неправомірними діями порушили порядок надання житла, що у відповідності до ст. 59 ЖК України є підставою визнання ордеру на сімю ОСОБА_3 недійсний. Враховуючи, що вона була на позачерговій черзі, але незаконно була знята з цієї черги, квартиру в новому будинку незаконно отримала сімя ОСОБА_3, з одночасним залишенням попереднього житла за окремими членами своєї сімї, то рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради від 22.04.2003 року про видачу ордеру на вселення сімї ОСОБА_3 в трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_7 є незаконним і підлягає скасуванню з одночасним скасуванням ордеру на вселення сімї ОСОБА_3 в у цю квартиру. Одночасно про незаконне рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради від 22.04.2003 року вона дізналась із відповіді ОСОБА_2 міської ради від 18.09.2013 року № 1735, також дізналась що дана квартира вже приватизована, то за таких обставин передбачений ЦК України 3-х річний строк позовної давності був пропущений з поважних причин і підлягає поновленню у відповідності до п.5 ст. 267 ЦК України. Разом з тим із цієї ж відповіді випливає, що попередньо займане приміщення - квартира 15 в будинку № 57 в м. Моршині залишилась за проживаючими ( треба розуміти когось із членів родини ОСОБА_3М.) і що вона приватизована. Проте, конкретно за якими особами квартира залишилась, у відповіді не вказано. На підставі вищенаведеного просить позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Додатково пояснили, що вважають, що строк позовної давності вони не пропустили, оскільки неодноразово звертались в органи державної влади із заявами про порушення її житлових прав. Вважають, що сімя ОСОБА_3, після отримання нової квартири, зобовязані були здати стару квартиру, яка мала йти на загальний розподіл. До відповідачки претензій немає, а вважає дії виконкому ОСОБА_2 міської ради незаконними, а тому позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_10 позовні вимоги заперечили, та пояснили, що ОСОБА_3 отримала квартиру на законних підставах, а тому позовні вимоги позивачки безпідставні та до задоволення не підлягають, окрім того позивачка пропустила строк позовної давності звернення з даним позовом до суду, оскільки 20.04.2007р, 20.06.2007р., 10.06.08р., 28.07.08р., 18.09.09р., 11.03.10р., 06.10.10р. зверталась в органи прокуратури із скаргами, щодо виділеня спірної квартири відповідачам. В квартирі АДРЕСА_8 на даний час проживають та зареєстровані ОСОБА_5, ОСОБА_4, яка народилась в даній квартирі та їхні діти ОСОБА_11, ОСОБА_12 Спірна квартира є приватизованою. При отриманні квартири АДРЕСА_1 їх ніхто не зобовязував звільнити спірну квартиру.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_13 позов заперечила та пояснила, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: листа прокуратури Львівської області від 07.07.2009 року, заявниця ОСОБА_1 неодноразово зверталась із скаргами до Стрийської міжрайонної прокуратури якою неодноразово проводились перевірки за її скаргами щодо порушення житлового законодавства при розподілі житла ОСОБА_3, впродовж 2007 - 2011 років, в тому числі, за дорученням прокуратури області та про наслідки перевірки надавались вичерпні відповіді. Причин, які б перешкоджали позивачці звернутися в межах строку позовної давності з позовом до суду про визнання незаконним, скасування свідоцтва про право власності на житло, у позовній заяві не наведено, як і не надано будь яких доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, а тому даний позов за спливом строку звернення до суду не може підлягати до задоволення. ОСОБА_1 була зарахована на квартирний облік 25 жовтня 1995 року у багатогалузевому підприємстві комунального господарства об'єднання «Прикарпаткурорт» на загальну чергу за № 29 та на першочергову чергу на підставі п.44 п/п «Правил обліку громадян потребуючих покращення житлових умов» у складі сім'ї двох осіб. Протягом цього часу вказане підприємство було неодноразово реорганізовано та об'єднано шляхом злиття з підприємством житлово - комунального господарства ОСОБА_2 міської ради. Станом на 30.10.2006 року ОСОБА_1 перебувала на квартирному обліку у ПЖКГ під № 3 та під № 1 на пільговій черзі у складі сім'ї двох осіб. 04.09.2009р. підприємство житлово-комунального господарства повідомило виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради про прийняття спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету про ліквідацію квартирного обліку на підприємстві. У зв'язку з цим, громадяни, які перебували на квартирному обліку за місцем роботи в ПЖКГ у складі двох черговиків - ОСОБА_14 з членами сім'ї, та ОСОБА_1 з членами сім'ї рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 197 від 17.11.2009р. були зараховані на квартирний облік громадян потребуючих покращення житлових умов за місцем проживання із збереженням попереднього часу перебування на обліку за місцем роботи. Так, ОСОБА_1 в складі сім'ї з трьох осіб вищевказаним рішенням була зарахована на облік громадян, які потребують покращення житлових умов при виконавчому комітеті ОСОБА_2 міської ради на загальну чергу під № 68 на підставі п.13 (1) Правил обліку громадян потребуючих покращення житлових умов та на першочергову чергу під № 27 на підставі п.44 (3) Правил обліку із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за місцем роботи з 25.10.1995р. Про прийняте виконавчим комітетом рішення гр. ОСОБА_1 було направлено відповідне повідомлення за № 215 1 від 26.11.2009р.

У 1999 році ЗАТ «Укрпрофоздоровниця (колишнє «Прикарпаткурорт») побудувало житловий будинок у м. Моршині по вул. І. Франка, 14а. Відповідно до протоколу розгляду питань дольової участі та розмірів загальної і житлової площі будинку від 27.11.1996 року 60 квартир у даному будинку належало Прикарпатському відділеннюЗАТ „Укрпрофоздоровниця", як замовнику, а 30 квартир - Прикарпатському будівельно-монтажному управлінню, як забудовнику. Протоколом спільного засідання ради керівників курорту Моршин та об'єднаного профкому „Прикарпаткурорт" з 60-ти квартир одна була виділена працівнику ДП „Багатогалузеве підприємство комунального господарства" ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" ОСОБА_15, яка перебувала першою на черзі та дві квартири - працівникам ДП „Курортзеленрембуд" ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" - ОСОБА_3 і ОСОБА_16, як молодим спеціалістам. Під час проведення такого розподілу відповідними спеціалістами та компетентними органами здійснювався контроль за його проведенням. Жодних застережень не було подано та порушень не виявлено. Тому вказаний розподіл квартир був затверджений рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради та видані їм ордери на вселення. Крім того, розподіл житла проводить підприємство, установа чи організація, яка є забудовником, а виконавчий комітет відповідної ради, на території якої побудований цей будинок, затверджує розподіл і видає ордери на вселення, що і було зроблено у даному випадку.

Згідно з Житловим кодексом України, Правилами обліку громадян, які потребують покращення житлових умов та відповідною ОСОБА_7 Кабінету Міністрів України, молоді спеціалісти, що направлені на роботу відразу після навчання можуть претендувати у разі сумлінного виконання обов'язків та пропрацювавши певний термін на отримання житла в даній місцевості поза чергою (у випадку ОСОБА_3М.).

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки, свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивачка ОСОБА_1 про своє порушене право дізналось лише 18 вересня 2013 року після отримання від ОСОБА_2 міської ради інформації за вих. № 1735 щодо отримання відповідачкою ордеру на вселення в квартиру АДРЕСА_9 та залишення за відповідачкою попередньої квартири АДРЕСА_3, а тому строк позовної давності позивачкою не пропущений.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що позивачка ОСОБА_1 була зарахована на квартирний облік 25 жовтня 1995 року у багатогалузевому підприємстві комунального господарства об'єднання «Прикарпаткурорт» на загальну чергу за № 29 та на першочергову чергу на підставі п.44 п/п3 «Правил обліку громадян потребуючих покращення житлових умов» у складі сім'ї двох осіб. Протягом цього часу вказане підприємство було неодноразово реорганізовано та об'єднано шляхом злиття з підприємством житлово - комунального господарства ОСОБА_2 міської ради. Станом на 30.10.2006 року гр. ОСОБА_1 перебувала на квартирному обліку ПЖКГ під № 3 та під № 1 на пільговій черзі у складі сім'ї двох осіб. 04.09.2009р. підприємство житлово-комунального господарства повідомило виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради про прийняття спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету про ліквідацію квартирного обліку на підприємстві.

Відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради № 197 від 17.11.2009р. громадяни, які перебували на квартирному обліку за місцем роботи в ПЖКГ, у складі двох черговиків - ОСОБА_14 з членами сім'ї, та ОСОБА_1 з членами сім'ї були зараховані на квартирний облік громадян потребуючих покращення житлових умов за місцем проживання із збереженням попереднього часу перебування на обліку за місцем роботи. Так, ОСОБА_1 в складі сім'ї трьох осіб вищевказаним рішенням була зарахована на облік громадян, які потребують покращення житлових умов при виконавчому комітеті ОСОБА_2 міської ради на загальну чергу під № 68 на підставі п.13 (1) Правил обліку громадян потребуючих покращення житлових умов та на першочергову чергу під № 27 на підставі п.44 (3) Правил обліку із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за місцем роботи з 25.10.1995р. Про прийняте виконавчим комітетом рішення гр. ОСОБА_1 було направлено відповідне повідомлення за № 2151 від 26.11.2009р.

У 1999 році ЗАТ «Укрпрофоздоровниця (колишнє «Прикарпаткурорт») побудувало житловий будинок у м. Моршині по вул. І. Франка, 14а.

Відповідно до протоколу розгляду питань дольової участі та розмірів загальної і житлової площі будинку від 27.11.1996 року 60 квартир у даному будинку належало Прикарпатському відділенню ЗАТ Укрпрофоздоровниця", як замовнику, а 30 квартир - Прикарпатському будівельно-монтажному управлінню, як забудовнику.

Згідно з рішенням від 23.07.1999 року підприємству «Курортзеленрембуд» виділено дві квартири згідно загальнокурортного списку черговиків:

-трьохкімнатна квартира № 20, загальна площа 62,3 кв.м.;

- двокімнатна квартира №54, загальна площа 50 кв.м.

Відповідно до протоколу № 1 спільного засідання адміністрації та профкому підприємства «Курортзеленрембуд» від 18.01.2002 року ОСОБА_3 як особі взятій на облік 05.05.1982 року та станом на 01.11.1998 року в списку черговості перебуваючій під першим номером було вирішено надати трьохкімнатну квартиру № 20, загальна площа 62,3 кв.м.

Статтею 58 Житлового кодексу передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ОСОБА_7 народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордеру встановлюється ОСОБА_7 Міністрів Української РСР.

На підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 19.02.2003 року відповідачці ОСОБА_3 був виданий ордер № 10 від 22.04.2003 року, на вселення сімї ОСОБА_3 в трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 з сімєю в складі 4-х осіб.

Щодо позовних вимог позивачки стосовно визнання недійсним та скасування рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 22.04.2003 року про видачу ордеру на вселення сімї ОСОБА_3 в трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 з сімєю в складі 4 осіб та визнання недійсним та скасування ордеру на вселення членів сімї ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_2, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна. сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно з нормами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка просить суд визнати недійсним та скасувати рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 22.04.2003 року про видачу ордеру на вселення сімї ОСОБА_3 в трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 з сімєю в складі 4 осіб.

Ордер № 10 від 22.04.2003 року, на вселення сімї ОСОБА_3 в трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 з сімєю в складі 4 осіб був виданий на підставі рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 19.02.2003 року, яке позивачкою не оскаржується та є чинним. Позивачкою на надано доказів існування рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 22.04.2003, а тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордеру недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

Позивачкою на наведено доказів, що ордер № 10 від 22.04.2003 року, на вселення сімї ОСОБА_3 в трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 з сімєю в складі 4 осіб був виданий з порушеннями, передбаченими ст. 59 ЖК Ураїни.

Щодо позовних вимог в частині визнаня недійсним та скасуваня рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради про залишення за ОСОБА_3 або ( та) інших членів її сімї квартири АДРЕСА_3, доказів існування вищевказаного рішення в судовому засіданні здобуто не було, а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним та скасування рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради про передачу у власність квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 або ( та) членам її сімї. Визнання недійсним та скасування ордеру про передачу у власність квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3 або ( та) членів її сімї. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 на ОСОБА_3 або членів її сімї, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що в квартирі АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, що підтверджується довідкою ЖКГ ОСОБА_2 міської ради №859 від 30.03.2015 року. Співвласниками даної квартири є ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яка народилась в спірній квартирі. Дана квартира на даний час приватизована.

В обґрунтування даних позовних вимог вказує на те, що ОСОБА_3 після отримання квартири АДРЕСА_1 зобовязана була звільнити спірну квартиру, яка на думку позивачки повинна б була передана їй як особі яка стоїть на квартирній черзі. Однак факт зобовязання відповідачки ОСОБА_3 та членів її сімї звільнити спірне житло у звязку з отриманням квартири АДРЕСА_1 в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов, а тому дані позовні вимоги до задоволення також не підлягають.

На підставі вищенаведеного позовні вимоги в частині зобовязання ОСОБА_2 міської ради розглянути питання про передачу ОСОБА_1 у власність квартири АДРЕСА_3 з видачею відповідного ордеру, на думку суду також є безпідставними.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 267 Цивільний Кодексу України, ст.ст. 9, 36, 39, 40, 43, 46, ЖК України, суд

ВИРІШИВ :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень виконкому ОСОБА_2 міської ради та ордерів, скасування свідоцтва про право власності на квартири та передачу квартири у власність відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_17