Справа № 466/6585/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/1157/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" та Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року у справі за позовом Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України від імені якого діє Державне територіально-галузеве об'єднання (ДТГО) "Львівська залізниця" до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_6, третя особа відділ держземагенства у м. Львові про визнання незаконним та скасування рішення та Державного акту про право власності на земельну ділянку, -

встановила:

17 вересня 2014 року Заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України від імені якого діє Державне територіально - галузеве об'єднання (ДТГО) "Львівська залізниця" звернувся з позовом до Брюховицької селищної ради та ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення та Державного акту про право власності на земельну ділянку.

Оскарженим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року в задоволенні позову Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України від імені якого діє Державне територіально-галузеве об'єднання (ДТГО) "Львівська залізниця" до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_6, третя особа відділ держземагенства у м. Львові про визнання незаконним та скасування рішення та Державного акту про право власності на земельну ділянку - відмовлено.

Рішення суду оскаржило Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця".

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є необґрунтованим і незаконним, висновки суду в рішенні не відповідають дійсним обставинам справи, які суд вважав встановленими. Вказує, що суд неправомірно застосував ст.ст. 125,126 ЗК України, 2001 року, які не були чинними і не діяли на момент відведення Львівській залізниці в 1962 році спірної земельної ділянки під смугу відведення, в межах якої збудована залізнична колія, яка перебуває на балансі залізниці до земельних правовідносин, що виникли 1962 році. Зазначає, що суд не з'ясував правовий статус спірної земельної ділянки, докази приналежності цієї земельної ділянки до земель комунальної власності, наявність у Брюховицької селищної ради Державного акту на право комунальної власності та встановив, за рахунок яких земель Брюховицька селищна рада безоплатно передала спірну земельну ділянку у власність ОСОБА_8 Зазначає, що судом не взято до уваги схему розташування смуги відведення ДТГО "Львівська залізниця" на км 9 - км10 дільниці Рудно-Підбірці, що виготовлена ПП "Центр ринкових досліджень" на підставі топографо-геодезичних робіт, яка підтверджує наявність перетину земельної ділянки залізниці із земельною ділянкою відповідача.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішення суду оскаржив також Заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України.

В апеляційній скарзі зазначає, що під час розгляду справи судом не взято до уваги погоджений представником виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих План смуги відведення, не звернуто увагу на те, що один примірник цього Плану згідно кутової відмітки був переданий на зберігання виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих, що свідчить про те, що органу місцевого самоврядування було відомо про його наявність. Натомість, суд дійшов необґрунтованого висновку, що Львівська залізниця не передала Брюховицькій селищній раді План смуги відведення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вислухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційних скарг, заперечення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що їх слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що на даний час Державного акту на земельну ділянку ДТГО "Львівська залізниця" не має і використовує спірну земельну ділянку лише згідно "Плану смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці", розробленого дорожньою проектною конторою Південно-західної залізниці у 1962 році, що не є підставою для використання землі згідно ЗК України. Крім цього, позивачем не представлено акту на постійне користування згідно ст. 126 ЗК України, а також відомостей про реєстрацію права на постійне користування та документів про виніс меж земельної ділянки, якою користується ДТГО "Львівська залізниця", на місцевості. При цьому відсутні відомості про затвердження Плану смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці органом місцевого самоврядування.

Суд мотивував рішення також тим, що визнання недійним правового акту органу владу згідно якого особа набула право власності на майно та подальше позбавлення її цього майна на підставі того, що орган влади порушив закон є неприпустимим, а тому позов є безпідставним.

З такими висновками суду не погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Судом встановлено, що п.1.4 рішення Брюховицької селищної ради № 153 від 08.12.2006 року "Про затвердження технічних документацій земельних ділянок та надання їх безоплатно у приватну власність громадянам смт. Брюховичі", затверджено технічну документацію для видачі державного акту на право власності на землю і безоплатно передано ОСОБА_8 земельну ділянку, площею 0,0649 га для ведення індивідуального садівництва по вул. Потічок в смт. Брюховичі.

На підставі даного рішення ОСОБА_8 видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 483698 від 08.08.07р., кадастровий номер: 01:07:438:01533 кн.01-7.

В подальшому, на підставі договору дарування від 13.10.2009р., вказана земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_6, якому 06.12.2010р. видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 677699.

Згідно свідоцтва про смерть від 20.10.09р., ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому був виключений з числа відповідачів.

У відповідності до ст. 131 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Статтею 6 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України.

До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Для забезпечення у межах смуги відведення нормальної експлуатації залізничних колій, ліній і електропостачання та зв'язку, інших пристроїв та об'єктів залізничного транспорту загального користування, а також у місцях, де є небезпека зсувів, обвалів, розмивів, селей, снігозанесень та інших небезпечних впливів, встановлюються охоронні зони.

Згідно ст. 68 Земельного кодексу України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, і необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

У відповідності із ст. 84 ч. 4 п. б ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема, землі під державними залізницями. Пунктом 5 постанови ВРУ №562 від 18.12.1990 року "Про порядок введення в дію ЗК України" передбачено, що громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування.

Відповідно до ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Пунктом 2 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010р. за №376 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010р. за №391/17686 "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", яким встановлено, що план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки.

Згідно з пунктом 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Статтями 1 і 4 Положення "Про землі, надані транспорту", затвердженого Постановою Центрального виконавчого комітету СРСР № 58 і Ради народних комісарів СРСР № 50 від 07.02.1933 року, передбачалося, що землями, наданими транспорту (в т. ч. - і залізничному), визнавались землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об'єктами залізничної інфраструктури. Дане Положення діяло до набрання чинності Постановою Ради Міністрів СРСР від 08.01.1981 року № 24 "Про затвердження Положення про землі надані транспорту".

Нормами чинних на момент набуття права на земельні ділянки залізницею у 1962 році нормативно-правових актів, а саме ЗК УРСР від 25.10.1922 року, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених Постановою ЦВК СРСР від 1928 року, передбачалось, що землі, які знаходитися фактично у виключному віданні уповноважених органів (у тому числі НК СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та за відсутності їхньої згоди можуть бути вилученими лише у спеціальному порядку. Разом з тим, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п. п. 54, 55 "Общих начал землепользования и землеустройства" (Постанова ЦИК СССР 15.12.1928 року).

В контексті ст. 17 Закону України "Про основи містобудування" долучений до матеріалів справи План смуги відведення залізниці є містобудівною документацією, яка є основою для вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги погоджений представником виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих План смуги відведення, а також не звернуто увагу на те, що один примірник цього Плану згідно кутової відмітки був переданий на зберігання виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих, що свідчить про те, що органу місцевого самоврядування було відомо про його наявність. Відтак, висновок суду про те, що залізницею не передано Брюховицькій селищній раді План смуги відведення, який (крім того) не затверджений органом місцевого самоврядування, є необґрунтованим (а.с.61-75).

Встановлено, що розміри земельної ділянки Львівської залізниці, визначені Планом смуги відведення, відповідають даним, які внесені до Державного земельного кадастру (що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки), а відповідно до п. 1 Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 року № 15 (в редакції чинній на момент прийняття селищною радою рішення, що оспорюється), Державний земельний кадастр призначений для забезпечення Рад народних депутатів, заінтересованих підприємств, установ, організацій і громадян вірогідними і необхідними відомостями про природний, господарський стан та правовий режим земель з метою організації раціонального використання та охорони земель, регулювання земельних відносин, землеустрою, обгрунтування розмірів плати за землю.

Судова колегія враховує і те, що належними доказами підставності позовних вимог є витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.01.2013 року № 40/01-15/225, якою визначено площу 18,75 га земельної ділянки, що перебуває в користуванні залізниці, а також довідка про сплату земельного податку від 7.05.2014 року № ПЧ-3-2/170, якою підтверджується сплата земельного податку за земельну ділянку площею 18,75 га (а.с.39,40).

Схемою розташування смуги відведення ДТГО "Львівська залізниця" на км 9 - км10 дільниці Рудно-Підбірці, що виготовлена ПП "Центр ринкових досліджень" на підставі топографо-геодезичних робіт, стверджується наявність перетину земельної ділянки залізниці із земельною ділянкою ОСОБА_6

З представленої судовій колегії відповіді з відділу Держземагенства у м.Львові №9-1323-0.2-522/2-15 від 9.02.2015 року не спростовано дані зазначені в Плані смуги відведення.

Отже матеріалами справи безспірно стверджується, що спірна земельна ділянка, передана у власність ОСОБА_6, знаходиться у смузі відведення Львівської залізниці під залізничним полотном.

Посилання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на заперечення цих обставин судова колегія не приймає до уваги, оскільки Планом смуги відведення є належним доказом перетину земельної ділянки Львівської залізниці із спірною земельною ділянкою.

Саме така правова викладена у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі №3-150гс14 у подібних правовідносинах, про що посилаються апелянти.

Крім того судова колегія встановила те, що по сусідству із земельною ділянкою, яка передана у власність ОСОБА_6, знаходиться земельна ділянка ОСОБА_11, що вбачається з представлених суду письмових доказів (а.с.11-13, 17,21,86,87,88,119).

По аналогічній справі рішенням колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 18 серпня 2014 року визнано незаконним та скасовано пункт 1.6 рішення Брюховицької селищної ради від 07 червня 2005 року № 488 "Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок в смт. Брюховичі" в частині безоплатної передачі у приватну власність ОСОБА_11 земельної ділянки площею 0,0661 га для ведення індивідуального садівництва по вул. Потічок в смт. Брюховичі.

Також скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0661 га по вул. Потічок в смт. Брюховичі серії ЯБ № 567719 від 13.02.2006 року, виданий ОСОБА_11, та державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку (а.с. 49-51).

Така ж правова позиція знайшла своє відображення в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 28.04.2010 року у аналогічній справі: також за позовом прокурора в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв'язку України і ДТГО "Львівська залізниця" до Брюховицької селищної ради та фізичних осіб-землевласників по вул. Потічок в смт. Брюховичі (а.с. 78-79).

Отже вилучення ділянки у встановленому порядку із Львівською залізницею не проводилося. Із Львівською залізницею, як суміжним землекористувачем, не було погоджено акт встановлення і узгодження меж землекористувачів в натурі та не було отримано погодження на вилучення земельної ділянки.

Оскільки спірну передано у приватну власність земельну ділянку, яка знаходиться у смузі відведення Львівської залізниці, тому позовні вимоги слід задольнити.

При визнанні недійсним договору дарування від 13.10.2009 року серії ВМІ №233069, який був укладений ОСОБА_12 з ОСОБА_13 судова колегія виходить з того, що у ОСОБА_12 не виникло право власності на зазначену земельну ділянку, частина якої знаходиться у смузі відведення залізничної колії. Відповідно він, не будучи її власником, не вправі був нею розпорядитись.

Отже вказаний правочин відповідно до вимог ч. 1 ст.215 та ч.1 203 ЦК України слід визнати недійсним.

За наведених вище обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення позовних вимог прокурора.

Слід стягнути з Брюховицької селищної ради та ОСОБА_6 в користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" по 121,80 грн. судових витрат з кожного, з врахуванням сплаченого судового збору(а.с.165).

Керуючись ст.ст. 303, 307ч.1 п.2, 309ч.1 п.п.2-4, 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційні скарги Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" та Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України від імені якого діє Державне територіально-галузеве об'єднання (ДТГО) "Львівська залізниця" до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_6, третя особа відділ держземагенства у м. Львові про визнання незаконним та скасування рішення та Державного акту про право власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати п.1.4 рішення Брюховицької селищної ради Львівської області №153 від 08.12.2006 року про передачу ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0658 га для індивідуального садівництва.

Визнати недійсним договір дарування від 13.10.2009 року серії ВМІ №233069 укладений ОСОБА_12 з ОСОБА_13

Скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №677699 від 06.12.2010 року, виданого ОСОБА_6 та державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку.

Стягнути з Брюховицької селищної ради та ОСОБА_6 в користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" по 121,80 грн. судових витрат з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.