Справа № 357/6355/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Цуранова А. Ю.
при секретарі - Солом'яна Л. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
У травні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою.
Вказувала, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 та в якій зареєстрований її син ОСОБА_2.
Посилаючись на відсутність відповідача за місцем реєстрації з 2009 року, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.
В судовому засіданні позивач підтримала заявлений нею позов та просила його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення відповідного оголошення у засобах масової інформації (пресі), тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та провести по справі заочний розгляд відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з наступних підстав.
Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України).
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України закріплено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується даними копій технічного паспорту та договорів дарування частини житлового будинку (а.с. 7-15).
Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою з 31.10.2009 року, що вбачається з довідки КП ЖЕК № 1 від 17.04.2015 року № 1113 (а.с. 4).
Допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації більше ніж два роки.
Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про відсутність відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік, тому вимоги позовної заяви про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215, 226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Київська область, м. Біла Церква, Сквирське шосе, 30, кв. 1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Суддя ОСОБА_5