Справа № 466/6198/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«02» листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Бішко Б.М.

з участю : позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку регресу,

у с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку регресу.

Як на підставу своїх вимог зазначала про те, що з відповідачем ОСОБА_2 вона тривалий час працювала в одному колективі та останній, покликаючись на важкі сімейні обставини, укладав угоди про отримання кредитів в різних кредитних установах. Укладаючи такі угоди, він просив її виступати поручителем на забезпечення виконання ним взятих на себе зобовязань, на що вона погодилась.

Коли у відповідача ОСОБА_2 почалися фінансові проблеми, кредитні установи скористались договорами поруки, щоб стягнути його борги з неї, позивача.

Протягом 2009-2013 років відділ ДВС Яворівського районного управління юстиції Львівської області здійснював стягнення з неї за місцем праці борги ОСОБА_2 на підставі виконавчих листів, які видавались Яворівським районним судом Львівської області та Галицьким і Шевченківським районними судами м. Львова на користь ЦКС «Анісія», АТ «Сведбанк», ПАТ «Полтава-банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» на суму 40 211,23 грн.. За вчинення цих виконавчих дій з неї також було стягнуто 5 292,27 грн. виконавчого збору на користь відділу ДВС.

В подальшому вона неодноразово зверталась до відповідача ОСОБА_2 з проханнями повернути їй стягнуті через суд грошові кошти, однак такі прохання залишив без належного реагування, а тому вона вирішила звернутись в суд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, зіславшись на обставини. які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився втретє, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку, а також шляхом опублікування оголошення в газеті «Львівська пошта» №117-118 (1728-1729) від 20 жовтня 2015 року.

За згодою позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 працює провідником поїзда в ДТГО «Львівська залізниця», де познайомила з відповідачем ОСОБА_2, який працював на посаді начальника поїзда. Відповідач ОСОБА_2, покликаючись на важкі сімейні обставини, укладав угоди про отримання кредитів в різних кредитних установах та просив її виступати поручителем на забезпечення виконання ним взятих на себе зобовязань, на що вона погодилась. Коли у відповідача ОСОБА_2 почалися фінансові проблеми, кредитні установи скористались договорами поруки, щоб стягнути його борги з неї, позивача.

Протягом 2009-2013 років відділ ДВС Яворівського районного управління юстиції Львівської області здійснював стягнення з позивача ОСОБА_3, як поручителя, за місцем її праці борги ОСОБА_2 на підставі виконавчих листів, які видавались Яворівським районним судом Львівської області та Галицьким і Шевченківським районними судами м. Львова на користь ЦКС «Анісія», АТ «Сведбанк», ПАТ «Полтава-банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ВАТ «Банк «Фінанси та кредит». Загальна сума стягнутих з ОСОБА_3 таких коштів становить 40 211,23 грн., та крім цього, за вчинення цих виконавчих дій з неї також було стягнуто 5 292,27 грн. виконавчого збору на користь відділу ДВС.

Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні, долученими до справи копіями відповідями головного бухгалтера ОСОБА_4 пасажирського вагонного депо Львів ДТГО «Львівська залізниця» №1179 від 07.07.2015 року, відділу ДВС Яворівського районного управління юстиції Львівської області №В-3/09-67/

3235 від 19.06.2015 року, копіями судового наказу Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2010 року в справі №2н-185/2010, рішень Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2010 року в справі №2-2064/10р. та від 30 вересня 2011 року в справі №2-1117/2011р. та іншими зібраними у справі доказами.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 210, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 556, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в порядку регресу 45 687,09 грн. (сорок пять тисяч шістсот вісімдесят сім гривень девять копійок) коштів, сплачених на погашення заборгованості за кредитним договорами, та 457,00 грн. (чотириста пятдесят сім гривень) витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_5