У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Попович О.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк» (далі - ПАТ «Апекс-Банк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 22 березня 2012 року між ПАТ «Апекс-Банк» та ТОВ «Лотуре-Агро» укладено кредитний договір № ЮКЛ/220312/1, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 000 000 грн зі сплатою 23 % річних строком до 20 березня 2013 року. 28 березня 2012 року з метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору між банком та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1. 20 травня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на вказане нерухоме майно.

ОСОБА_3 вважав, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства, тому просив визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 і передана в іпотеку на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Лотуре-Агро» за кредитним договором ЮКЛ/220312/1 від 22 березня 2012 року на підставі договору іпотеки від 28 березня 2012 року та договору № 1 від 05 березня 2013 року про внесення змін до цього договору, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим П.Ю. і зареєстрованим у реєстрі № 236 таким, що не підлягає виконанню.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року стягнуто з ПАТ «Апекс-Банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2015 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що нотаріус не мав права вчиняти спірний виконавчий напис, оскільки надані йому документи не підтверджували факту безспірності заборгованості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, виходив із того, що у письмовій вимозі банку боржника було повідомлено, що при вчиненні напису сума заборгованості може бути збільшена з урахуванням нарахування процентів та штрафних санкцій, а тому не має підстав вважати, що сума є спірною.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Судами встановлено, що 22 березня 2012 року між ПАТ «Апекс-Банк» та ТОВ «Лотуре-Агро» укладено кредитний договір № ЮКЛ/220312/1, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 000 000 грн зі сплатою 23 % річних строком до 20 березня 2013 року.

28 березня 2012 року між банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір. Предметом договору є: квартира АДРЕСА_1. Заставна вартість предмета іпотеки становить 14 253 623 грн і підтверджується звітом про незалежну оцінку ринкової вартості квартири станом на 20 березня 2012 року.

Додатковими угодами до кредитного договору та договору іпотеки сторони визначили, що позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 45 000 000 грн у строк до 03 березня 2014 року, зі сплатою відсотків з 01 червня 2012 року у розмірі 23% або 24%, а з 05 березня 2013 року 25% або 26% річних в залежності від виконання умов договору.

05 березня 2014 року та 06 березня 2014 року на адресу іпотекодавця банком направлено вимогу та вимогу з уточненнями про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань зі строком погашення зазначеної заборгованості протягом 30 днів з дати отримання вимоги.

Вказані вимоги ОСОБА_3 отримав 09 квітня 2014 року, що підтверджується зворотнім повідомленням. Проте, вимога банку виконана не була, й заборгованість за кредитним договором не погашена.

20 травня 2014 року нотаріус вчинив виконавчий напис, яким запропонував звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, яка передана в іпотеку на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Лотуре-Агро» за кредитним договором ЮКЛ/220312/1 від 22 березня 2012 року на підставі договору іпотеки від 28 березня 2012 року та договору № 1 від 05 березня 2013 року про внесення змін до цього договору.

Строк платежу настав 03 березня 2014 року. Строк за який проводиться стягнення заборгованості з 04 березня 2014 року по 20 травня 2014 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири позивача, нотаріус пропонував задовольнити вимоги відповідача у загальному розмірі 52 584 198 грн 63 коп., з яких: 44 765 376 грн заборгованість за основною сумою кредиту; 3 954 464 грн 72 коп. заборгованість за відсотками; 1 301 901 грн 02коп. пеня за прострочення сплати кредиту; 114 733 грн 65 коп. пеня за прострочення сплати відсотків; 2 447 723 грн 24 коп. штраф за несвоєчасне повернення кредиту, процентів та користування кредитом та комісій.

Постановою державного виконавця 27 травня 2014 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом та накладено арешт на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Згідно з п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 3 березня 2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 3 березня 2004 року за № 283/8882, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

З матеріалів справи вбачається, що ще до звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, 12 березня 2014 року відповідач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Лотуре-Агро», ОСОБА_3, ПАТ «Романівська райагропромтехніка» про стягнення боргу та звернення стягнення на іпотечне/заставне майно, у якому було відкрито провадження 28 березня 2014 року.

Крім того, ОСОБА_3 до суду було подано зустрічний позов до ПАТ «Апекс-Банк», ТОВ «Лотуре-Агро» про визнання договору іпотеки недійсним та припинення іпотеки, яка прийнята до спільного розгляду зі справою.

Отже, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір відносно вищезазначеного кредитного договору, щодо суми кредитної заборгованості, спростовує висновок апеляційного суду про безспірність заборгованості боржника.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-141цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Безпідставно скасувавши законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції припустився помилки в застосуванні процесуального та матеріального закону.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2131/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, установивши, що апеляційним судом було скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 339 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2131/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 травня 2015 року скасувати, рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Попович

О.В. Ступак