Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Худякова А.М. Косигіної Л.М.

при секретарі Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_6 (третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради) про визнання договору іпотеки нерухомого майна недійсним

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 серпня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і просила визнати недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк» 26 вересня 2007 року. В обґрунтування позову зазначила, що вказаний договір є незаконним, оскільки укладений без згоди органу опіки і піклування, незважаючи на те, що в будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі були зареєстровані малолітні діти.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 серпня 2015 року у позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 26.09.2007 року між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк» були укладені кредитний договір та договір іпотеки, предметом якого є житловий будинок і земельна ділянка площею 1000кв.м. за адресою АДРЕСА_2 в м.Житомирі.

На час укладення оспорюваного договору в будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі проживала та була зареєстрована ОСОБА_1 (а.с.16,103), яка мала двох неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (а.с.12,13). Спірний житловий будинок є єдиним та постійним місцем її проживання.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права за умови встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них, місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, презюмується за місцем їх проживання, а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на свободу вибору місця проживання.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-396цс15, відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові.

Однак установивши місце постійного проживання матері малолітніх у спірному нерухомому майні, переданому в іпотеку, суд в порушення вимог статті 29 ЦК України зробив помилковий висновок про відсутність доказів щодо проживання за цією адресою малолітніх дітей, оскільки за встановлених судом фактичних обставинах їхнє проживання і, відтак, право на користування житловою площею за цією адресою презюмується, якщо не буде встановлено інше. Також помилковим і таким, що суперечить положенням ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» є висновок суду про необхідність отримання висновку органу опіки і піклування при відчуженні житла батьками малолітніх.

Передача нерухомості в іпотеку відбулася всупереч вимогам ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» без передньої згоди органу опіки та піклування, спірний договір іпотеки не відповідає вимогам ст.203 ЦК України як щодо житлового будинку, так і щодо земельної ділянки, призначенням якої є обслуговування будинку. На підставі ст.215 ЦК України він підлягає визнанню недійсним як такий, що порушує майнові права малолітніх дітей.

Рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 задовольнити.

Скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 серпня 2015 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Визнати недійсним договір іпотеки житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Житомирі та земельної ділянки площею 1000кв.м. по АДРЕСА_2 в м.Житомирі, укладений 26 вересня 2007 року між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк» і зареєстрований в реєстрі за № 14651.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: