У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення порядку користування квартирою та зміну договору житлового найму, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на праві спільної сумісної власності у рівних частинах їм, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також відповідачу ОСОБА_7, належить п'ятикімнатна квартира АДРЕСА_1, житловою площею 61,7 кв. м., загальною площею 90,4 кв. м. Квартира складається із: кімнати № 1 площею 17, 1 кв. м., кімнати № 2 площею 12, 2 кв. м., кімнати № 3 площею 7,3 кв. м., кімнати № 4 площею 8 кв. м., кімнати № 5 площею 17,1 кв. м., а також кухні площею 9,4 кв. м., ванної кімнати площею 2,6 кв. м., коридору площею 10,3 кв. м.

У добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо користування квартирою, тому позивачі просили виділити їм у користування кімнати: площею 12,2 кв. м., 7,3 кв. м., 8 кв. м. та 17,1 кв. м., а відповідачу - кімнату площею 17,1 кв. м. Кухню, коридор, ванну кімнату та інші підсобні приміщення залишити у спільному користуванні сторін.

У березні 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила виділити їй у користування кімнату площею 17,1 кв. м. з балконом та кімнату площею 7,3 кв. м., а відповідачам, відповідно, кімнати площею 17,1 кв. м., 12,2 кв. м. з балконом та 8 кв. м. з балконом, а також зобов'язати виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради укласти з кожним договір житлового найму на виділені приміщення.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2015 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, які діють в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, задоволено; зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Встановлено порядок користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 виділено у користування ОСОБА_7 ізольоване приміщення - кімнату площею 17,1 кв. м., позначену в технічному паспорті під № 8; виділено у користування ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 кімнати: площею 12,2 кв. м., 7,3 кв. м., 8 кв. м., 17,1 кв. м. під № 2; кухню, коридор, ванну кімнату та інші підсобні приміщення залишено у спільному користуванні сторін.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та зустрічного позову ОСОБА_7

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Під час розгляду справи апеляційним судом правильно було встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, згідно свідоцтва про право власності на житло від 7 травня 2002 року (а. с. 4), є співвласниками в рівних частинах п'ятикімнатної квартири АДРЕСА_1. Квартира складається із: кімнати № 1 площею 17, 1 кв. м., кімнати № 2 площею 12, 2 кв. м., кімнати № 3 площею 7,3 кв. м., кімнати № 4 площею 8 кв. м., кімнати № 5 площею 17,1 кв. м., а також кухні площею 9,4 кв. м., ванної кімнати площею 2,6 кв. м., коридору площею 10,3 кв. м. Ця квартира обладнана трьома балконами.

Також встановлено, що виділити у користування всім співвласникам квартири її частину, яка орієнтовно відповідає його частці у праві спільної часткової власності, можливо тільки за варіантом, при якому ОСОБА_7 виділяється кімната № 8 житловою площею 17,1 кв. м, а іншим позивачам за первісним позовом - решту кімнат. При цьому ОСОБА_7 є інвалідом першої групи, пересувається на інвалідному візку і має особливі потреби у зв'язку із станом здоров'я. Кімната № 8 не має доступу до балкону, який для неї є життєво важливим. Виділити ж ОСОБА_7 іншу кімнату, яка б була обладнана балконом, істотно не порушивши при цьому її та інших співвласників квартири право на відповідну частку жилого приміщення неможливо.

Отже встановивши вищезазначені обставини у справі, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні первісного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та зустрічного позову ОСОБА_7

Разом із цим наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_8, відхилити, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: