Справа № 463/265/13 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/783/1604/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 10 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна", третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним і скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання провести нарахування й виплату премій, середнього заробітку,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 10 квітня 2013 року позов задоволено частково. Визнано незаконним і скасовано наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" № 61 в/д від 04.01.2011р. про оголошення догани ОСОБА_2, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 річну премію за 2010 рік в розмірі 37000 грн, зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 премію за третій квартал 2010 року в розмірі 18500 грн.,зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 премію за четвертий квартал 2010 року в розмірі 18500 грн.,зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 премію у зв'язку з перевиконанням річного бюджету за 2010 рік в розмірі 18500 грн., а також зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05.01.2011р. по 22.03.2013р. в розмірі 610349 грн.. В решті позовних вимог - відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" на користь держави судові витрати в розмірі 85,50 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2014 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 квітня 2013 року в частинах: зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 річну премію за 2010 рік в розмірі 37000 грн.; Зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 премію за третій квартал 2010 року в розмірі 18500 грн.; Зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 премію за четвертий квартал 2010 року в розмірі 18500 грн.; Зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 премію у зв'язку з перевиконанням річного бюджету за 2010 рік в розмірі 18500 грн.; Зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна" виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 05.01.2011 р. по 22.03.2013 р. в розмірі 610349 грн. - скасовано та ухвалено нове рішення, яким: зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна", яке з 27.02.2013 року перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Такеда Україна" (03150, м. Київ, Печерський район, вулиця Червоноармійська, 55-Г), Р/р 1001 в Філії "КІБ" ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300379, , ІПН 52, виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.01.2011 року по 22.03.2013 року в розмірі 457 154,32 грн. (чотириста п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят чотири гривні 32 копійки) та річну премію за 2010 рік в розмірі 10 791,66 грн. (десять тисяч сімсот дев'яносто одну гривню 66 копійок), а всього 467945,98 грн. (чотириста шістдесят сім тисяч дев'ятсот сорок п'ять гривень 98 копійок). В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року рішення Апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2014 року у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Апеляційного суду Львівської області від 20 січня 2014 року залишено без змін.

Зокрема, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив про те, що розраховуючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, апеляційний суд у порушення ст.ст. 213,214,303,316 ЦПК України не з`ясував режим робочого часу позивача, не навів мотивів визначення кількості робочих днів у липні, серпні 2010 року, а тому в цій частині, тобто в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скерував справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Як визначено ч.4 ст.338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення Личаківського районного суду м.Львова від 10 квітня 2013 року переглядається лише в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Обчислюючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд виходив з того, що у вересні - грудні 2010 року позивач не працював, місячний посадовий оклад у 2010 році становив 18500 грн.,кількість робочих днів позивача за липень-серпень становила 45 дні.

Як встановлено судами, оскільки спір про розміри належних звільненому працівникові сум вирішено на користь працівника, відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку Як видно з матеріалів справи, останнє уточнення позовних вимог відбулось станом 22.03.2013 року, в межах заявлених позовних вимог ця дата є остаточною щодо розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами і доповненнями) (п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13).

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (із змінами і доповненнями) (далі - Порядок) передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно другого абзацу пункту 4 вищевказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати зазначено, що при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Останнім абзацом пункту 4 цього Порядку визначено, що коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні-грудні 2010 року позивач перебував у додатковій відпустці і йому було нараховано відпускні, які не можуть бути враховані при обчисленні середньої заробітної плати. Відповідно розрахунок середньої заробітної плати повинен проводитись виходячи з встановленого позивачу посадового окладу.

Суд першої інстанції у рішенні від 10 квітня 2013 року на порушення вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (із змінами і доповненнями) при визначенні розміру середньої заробітної плати виходив з доходів позивача за липень-серпень 2010 року, які є останніми двома місяцями його роботи, виходячи з того, що в період з вересня по грудень 2010 року він перебував у додатковій оплачуваній відпустці. Вказавши, що крім того, у серпні позивачу повинна була бути виплачена квартальна премія за третій квартал 2010 року в сумі 18500 грн., оскільки липень-серпень 2010 року входять до третього кварталу 2010 року, дві третини такої також слід враховувати при обчисленні середнього заробітку, невірно визначив, що середньоденний заробіток позивача за два останні місяці його роботи становив 1097,75 грн., а належний до виплати йому середній заробіток у зв'язку з несвоєчасним розрахунком при звільнені станом на момент подання заяви про уточнення позовних вимог від 22.03.2013 року становить 610 349,00 грн.

Апеляційний суд Львівської області у рішенні від 20 січня 2014 року розраховуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні зазначив про те, що місячний (посадовий) оклад ОСОБА_2 в 2010 році становив 18500,00 грн., середньоденна заробітна плата обрахована у відповідності до Постанови КМ України від 08.02.1995 року № 100 становить 822,22 грн. (/18500 х 2/:/23+22/ = 822,22). Тому, прийшов до висновку, що середній заробіток за період затримки у проведенні розрахунку при звільненні з урахуванням 556 робочих днів складає 457 154,32 грн. (822,22 х 556 = 457 154,32), та до виплати позивачу підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.01.2011 року по 22.03.2013 року в розмірі 457 154,32 грн. (чотириста п'ятдесят сім тисяч сто п'ятдесят чотири гривні 32 копійки) та річна премія за 2010 рік в розмірі 10 791,66 грн. (десять тисяч сімсот дев'яносто одну гривню 66 копійок), а всього 467.945,98 грн. (чотириста шістдесят сім тисяч дев'ятсот сорок п'ять гривень 98 копійок).

Враховуючи режим робочого часу позивача, а також кількість робочих днів у місяцях які передували звільненню та мають значення при обрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів при перевірці правильності розрахунку середнього заробітку позивача приходить до наступного.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 25.08.2010року № 9111/0/14-10/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2011 рік" в 2011 році визначено 250 робочих днів.

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України від 23.08.2011 року № 8515/0/14-11/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2012 рік" в 2012 році визначено 251 робочий день.

У відповідності до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2012 року № 9050/0/14-12/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік" кількість робочих днів становила: в січні - 21 робочий день, в лютому - 20 робочих днів, в березні - 21 робочий день.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції сторони не заперечують зазначену загальну кількість робочих днів - 556 та період розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - з 05.01.11 по 22.03.2013 року, розмір посадового окладу який у 2010 році становив 18500 грн. є теж безспірним.. Відповідно сторони не заперечують про визначену середньоденну заробітну плату обраховану у відповідності до Постанови КМ України від 08.02.1995 р. № 100, яка становить 860.46 грн.

Судами встановлено, що протягом останніх двох календарних місяців перед звільненням працівник не працював, а відтак відповідно до абз.3,4 п. 2 порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За змістом другого, третього абзаців пункту 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Міністерством праці та соціальної політики України було розраховано кількість робочих днів у липні та серпні 2010 року - 22 та 21 робочий день відповідно (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 25 серпня 2009 року № 9681/014-07/13).

Законодавством не встановлено єдиної норми тривалості робочого часу на рік. Ця норма може бути різною залежно від того, який робочий тиждень установлений на підприємстві (п'ятиденний чи шестиденний), яка тривалість щоденної роботи, коли встановлені вихідні дні, а тому на підприємствах, в установах і організаціях норма тривалості робочого часу на рік визначається самостійно з дотриманням вимог статей 50-53, 67 і 73 КЗпП України.

Згідно із пунктами 5.2, 5.4 трудового договору працівнику встановлюється 5 денний робочий тиждень із тривалістю робочого часу 40 годин на тиждень та з вихідними днями - субота і неділя. Режим роботи може змінюватись, виходячи з інтересів виробничої необхідності роботодавця.

Оскільки у вересні-грудні 2010 року позивач не працював, місячний посадовий оклад у 2010 році становив 18 500 грн, кількість робочих днів слід рахувати за період липня-серпня 2010 року .

З врахуванням інформації міністерства праці та соціальної політики України кількість робочих днів у липні та серпні 2010 року відповідно становить 22 та 21 робочий день, з урахуванням графіку робочих днів позивача кількість робочих днів в серпні 2010 року такого становить 21 день, а у липні 2010 року 22 дні, відтак, кількість робочих днів за липень-серпень 2010 р. становить 43 дні.

Виходячи з того, що місячний (посадовий) оклад ОСОБА_2 в 2010 році становив 18.500 грн., середньоденна заробітна плата обрахована у відповідності до Постанови КМ України від 08.02.1995 року № 100 становить 860.46 грн. (/18500 х 2/:/22+21(43) = 860.46). Тому, враховуючи середній заробіток за період затримки у проведенні розрахунку при звільненні з урахуванням 556 робочих днів, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 478.41 грн. (860,46 х 556 = 47841). З врахуванням річної премії за 2010 р. в сумі 10 791,66 грн. , щодо стягнення якої рішення апеляційної інстанції від 20 січня 2014 року залишене без змін, всього стягненню в користь позивача підлягає 489.20.66 грн.

А тому, оскаржуване рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід змінити з урахування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 10 грудня 2014 року та визначити вірно розраховану суму в розмірі 489.20.66 грн., яку зобов`язати відповідача виплатити позивачу.

Керуючись ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ст.ст.314, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна", переіменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю "Такеда Україна", задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 10 квітня 2013 року змінити в частині визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача ОСОБА_2 та в цій частині вважати вірно визначеним розміром суму 489.20.66 грн.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікомед Україна", яке з 27.02.2013 року перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "Такеда Україна" (03150, м. Київ, Печерський район, вулиця Червоноармійська, 55-Г), Р/р 1001 в Філії "КІБ" ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300379, , ІПН 52, виплатити ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.01.2011 року по 22.03.2013 року в розмірі 478.41грн. (чотириста сімдесят вісім тисяч 41 грн.) що з річною премією за 2010 рік в розмірі 10 791,66 грн. становить всього 489.20.66 грн. ( чотириста вісімдесят дев`ять тис., 20 грн., 66коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженим до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в двадцятиденний строк з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.