Провадження № 2/537/1174/2015
Справа № 537/3643/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області, у складі: головуючого судді Степура А.А., за участю секретаря судового засідання Грицькової Я.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, де просить винести рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти обов'язку сплачувати аліменти, однак не погодився з розміром аліментів, вважає, що повинен сплачувати аліменти у частці 1/6 від його доходів, оскільки в нього є малолітня дитина у іншому шлюбі та хвора мати, які знаходяться на стаціонарному лікуванні і потребує сторонньої допомоги,про що надав письмове заперечення.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 18.09.1999 року сторони зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 29.11.2012 року.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 31.01.2001 року сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Неповнолітня донька - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір'ю і знаходиться на її вихованні та утриманні, що сторонами по справі не заперечується.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право визначення підстав і предмета позову належить позивачеві (ст. ст. 3, 10, 31 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює та має постійний заробіток. За таких обставин, з врахуванням вимог викладених в ст..182 СК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, що відповідає заявленим позовним вимогам.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Абзацами 3,4,5 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Тому, при визначенні розміру аліментів суд, керуючись зазначеними нормами, а саме ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 враховує, що відповідач є працездатною особою, у судовому засіданні вказав, що він отримує заробітну плату в розмірі 3500 гривень, дане твердження відповідача не заперечувалось позивачкою у справі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015р. прожитковий мінімум на одну особу для основних соціальних і демографічних груп населення на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 вересня - 1455 гривень.

Тобто, з даного вбачається, що 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від суми 1455 гривень становить 436,50 гривень, а ? частка від доходу відповідача становить 875 гривень.

Таким чином, визначена позивачем частка аліментів, що має стягуватись з позивача і складає 875 грн., є не меншою 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (436,50 гривень) і не більшою ніж прожитковий мінімум та 50 відсотків заробітної плати відповідача, що на думку суду відповідає інтересам дитини відповідача для забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тому, суд вважає за неможливе зниження розмірі аліментів до 1/6 частки від доходів відповідача, і не приймає до уваги його заперечення з цього приводу, оскільки частка аліментів, в такому випадку, у грошову еквіваленті буде складати близько 583 грн., що фактично є близькою до визначеного законом мінімального розміру аліментів - 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (436,50 гривень), що значно звужує розмір аліментів та порушує права дитини .

Не заслуговують на увагу доводи відповідача надані в запереченні про неналежний розмір аліментів, що він повинен сплачувати на користь позивачки, з посиланням на те, що він має на утриманні малолітню дитину в іншому шлюбі, а мама захворіла на тяжку хворобу та потребує сторонньої допомоги, оскільки як зазначив сам відповідач мама отримує пенсію у сумі 1100 грн., дружина у новому шлюбі отримує державну допомогу у зв'язку з народженням дитини. При цьому, суд також бере до уваги пояснення позивачки про те, що вона не має зараз постійного місця роботи, немає іншої сім'ї та доходів і проживає з батьками, що також сторонами не заперечувалось.

Судом також встановлено, що інших аліментних зобов'язань відповідач не має, доказів того, що він зазнає значних втрат, у зв'язку з утриманням хворої матері, суду надано не було.

Крім того, наявність у платника аліментів інших непрацездатних членів сім`ї та родичів має враховуватися судом лише якщо він зобов'язаний їх утримувати відповідно до норм Сімейного кодексу України. Оскільки таких обставин по справі не встановлено і суду не доведено, суд не приймає до уваги доводів відповідача про утримання ним матері, яке перебуває на стаціонарному лікуванні, як обставину, що впливає на визначення розміру аліментів на дочку.

Тому суд вважає, що позовні вимоги позивачки, в частині стягнення аліментів на утримання її неповнолітньої дитини саме в розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач має можливість сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі щомісячно, тобто у розмірі передбаченому законом на одну неповнолітню дитину, без порушення прав та інтересів відповідача.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому суд вважає за необхідне рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 226, 228 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України , суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Починаючи з 11.08.2015 року стягувати аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкає: АДРЕСА_1, на утримання: малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до її повноліття у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття на користь матері дитини ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15.10.2015 року.

Суддя Степура А.А.