АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2164/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючої - судді Кізюн О.Ю

суддів: Переверзєвої Н.І., Купельського А.В.

з участю секретаря Дубової М.В.

та сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні справу провадженням № 22ц/792/2164 /15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 01 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно, визнання права власності на ? частину цього майна.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

встановила:

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року проживав у фактичних шлюбних відносинах однією сім'єю з відповідачкою ОСОБА_1, після чого вони зареєстрували шлюб в органах РАЦС, однак заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.10.2014 року цей шлюб розірвано за позовом ОСОБА_1 В період спільного проживання без реєстрації шлюбу він та відповідачка за спільні кошти згідно договору купівлі-продажу від 25 лютого 2013 року придбали у власність житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю 48 360 грн. та за цією ж адресою - земельну ділянку площею 0,2000 га для обслуговування житлового будинку. В цьому будинку було зареєстровано їх місце проживання.

У зв'язку із розірванням шлюбу між ним та відповідачкою, ОСОБА_2 просив встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_1 з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року без реєстрації шлюбу. Визнати житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,2000 га, що знаходяться в АДРЕСА_1, об'єктом спільної сумісної власності сторін. Визнати за позивачем право власності на ? частину означено нерухомого майна.

8.03.2015 року, до початку розгляду справи по суті, від ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява про поділ зобов'язань за кредитними договорами. В обґрунтування вимог вказувалось, що оскільки ОСОБА_2 заявив вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю та поділ спільного майна подружжя, тому вона вважає, що при поділі майна мають бути враховані її зобов'язання за договорами кредиту, які нею

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Логінова С.М. Справа №22ц/792/2164/15

Доповідач -Кізюн О.Ю. Категорія № 48

укладалися під час спільного проживання в інтересах сім'ї. Тому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь ? частину боргу за кредитними договорами (а.с.34-36)

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 березня 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 об'єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с.48)

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 21 вересня 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ зобов'язань залишено без розгляду з підстав п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України (а.с.109)

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року.

Визнано об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1, та земельну ділянку для

будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за цією ж адресою.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , та право власності на ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовану за цією ж адресою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 482 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовити. Апелянт вказує, що між нею та позивачем не було усталених сімейних відносин, спільного бюджету вони не мали і позивач не приймав участі у придбанні житлового будинку та земельної ділянки.

Апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню за таких підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів визнає,що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 61 ЦПК встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

В главі 8 СК закріплено правові положення щодо права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК)

В п.20 постанови Пленуму ВС «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11 зазначено: «При застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю».

Аналіз наведених нормативних положень указує, що для визнання майна спільною сумісною власністю фактичного подружжя підлягає доведенню факт проживання позивача та відповідача однією сім'єю без шлюбу; факт придбання спірного майна в період проживання позивача та відповідача однією сім'єю без шлюбу.

Встановлено і ці обставини ніким не оспорюються, що 30 серпня 2013 року виконавчим комітетом Захаровецької сільської ради Хмельницького району було здійснено реєстрацію шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Цей шлюб розірвано заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.10.2014 року за позовом ОСОБА_1 (а.с.9)

Згідно договорів купівлі-продажу від 25.02.2013 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок № АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку площею 0,2000 га за цією ж адресою.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 значаться зареєстрованими в АДРЕСА_1 з 02.08.2013 року (а.с.12,16)

При вирішенні справи суд першої інстанції виходив із доведеності фактів проживання сторін без реєстрації шлюбу однією сім'єю з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року і придбання сторонами в цей період спірного майна, а саме: житлового будинку № АДРЕСА_1 та присадибної земельної ділянки площею 0,2000 га за цією ж адресою.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи, відповідають вимогам закону, і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Убачається, що ОСОБА_1 в суді першої інстанції визнавала факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу у вказаний позивачем період. Факт визнання ОСОБА_1 цих обставин підтверджується її поясненнями в судовому засіданні 10.07.2015 року, які відображені на технічному носієві фіксації судового засідання, в її зустрічній позовній заяві, яку вона підтримувала в цьому ж судовому засіданні.

Зокрема, ОСОБА_1 детально пояснила, що в червні 2007 року познайомилась з ОСОБА_2, з яким стала спільно проживати однією сім'єю в м. Хмельницькому на найманих квартирах. Під час проживання без реєстрації шлюбу вони у 2010 році придбали автомобіль, спільно його ремонтували, а також придбали інше майно: холодильник,мікрохвильову піч, мебельну стінку та спальні меблі. Пояснила, що позивач працював, зароблені кошти віддавав їй, вона придбавала продукти харчування, одяг для відповідача. Потім вони вирішили усиновити дитину, і з цією метою в лютому 2013 року в с. Захарівці Хмельницького району купили житловий будинок з присадибною земельною ділянкою, а 30.08.2013 року зареєстрували шлюб. ОСОБА_1 також визнала, що у 2011-2012 роках ОСОБА_2 тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, вона піклувалась про нього, придбавала ліки.

Від визнання обставин проживання з позивачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу з вересня 2007 року по 30 серпня 2013 року відповідачка в установленому порядку не відмовлялася, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини доведенню в загальному порядку не підлягали.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не було усталених сімейних стосунків, не було спільного бюджету спростовуються наведеними обставинами, а також показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які підтвердили факт проживання сторін однією сім'єю на час придбання спірного нерухомого майна, а також здійснення ремонтних робіт в придбаному будинку.

Посилання апелянта на те, що позивач не довів своєї матеріальної участі у придбанні спірного нерухомого майна, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки встановлення факту проживання позивача та відповідача однією сім'єю без шлюбу та факту придбання спірного майна в період проживання позивача та відповідача однією сім'єю без шлюбу за правилами статті 60 СК України передбачає набуття майна в спільну сумісну власність фактичного подружжя. Ця презумпція застосовується й у тому випадку, якщо один із фактичного подружжя не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), як це передбачено ст.60 СК.

Крім того, відповідачка визнавала, що позивач працював і мав самостійний заробіток.

Оскільки обставини, які б давали підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відсутні, тому колегія суддів відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча підпис. (О.Ю.Кізюн)

Судді: два підписи. (Переверзєва Н.І.)

(А.В.Купельський)

Копія відповідає оригіналу. Суддя (О.Ю.Кізюн)