РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

У складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею, суд

ВСТАНОВИВ :

До суду Жовтневого району м. Харкова з позовом звернувся ОСОБА_1 та просив постановити рішення, на підставі якого визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 30.09.2003 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 53/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною позивача, в шлюбі з якою він перебував з 08.07.2008 року до 08.10.2013 року.

Після реєстрації шлюбу між позивачем та відповідачем, остання 06.08.2008 року була зареєстрована в будинку позивача, що належить йому на праві власності.

Влітку 2012 року, ще до розірвання шлюбу, відповідач добровільно виїхала зі спірного будинку, при цьому забрала всі свої речі.

Отже, відповідач не проживає за місцем паспортної реєстрації понад два роки. Однак ОСОБА_2 безпідставно залишається зареєстрованою в будинку позивача і до теперішнього часу.

Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення позивач не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причину не явки суд не повідомила.

Виходячи з вище викладеного, керуючись ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином , суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та задовольняє їх виходячи з наступного.

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору дарування частини домоволодіння від 30.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_3, реєстровий номер 3619, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 53/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку.( а.с. 4-5)

Як вбачається з домової книги та довідки ділянки №4 КП «Жилкомсервіс» від 12.12.2014 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, 1960 року народження, ОСОБА_2, 1987 року народження. ( а.с. 6-8, 13)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 08 жовтня 2013 року, актовий запис № 92. ( а.с. 12)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що відповідач ОСОБА_2 влітку 2012 року, тобто ще до розірвання шлюбу, добровільно виїхала зі спірного будинку, при цьому забрала всі свої речі. З того часу відповідач за місцем своєї реєстрації не проживає, житлом не цікавиться, комунальні платежі не сплачує. Будь-які перешкоди щодо проживання відповідача у спірній квартирі не утворюються.

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 пояснили, що вони є сусідами позивача ОСОБА_1 Їм достовірно відомо, що ОСОБА_2 це колишня дружина позивача. Вона за адресою АДРЕСА_1 не проживає приблизно два роки. За весь цей період часу вони жодного разу її не бачили. Свідкам нічого не відомо стосовно того, чи утворювалися позивачем перешкоди у проживанні відповідача у вищезазначеному будинку.

Як вбачається з акту ділянки №4 КП «Жилкомсервіс» за № 395 від 12.12.2014 року, який складений у присутності свідків, в будинку по АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, проживає тільки він. Його колишня дружина ОСОБА_2 виїхала добровільно зі всіма своїми речами, відсутня та не проживає з серпня 2012 року по теперішній час. ( а.с. 14)

Згідно довідки від 26.12.2014 року ст. ДІМ Жовтневого РВ ХМУ ГУ МВСУ в Харківській області, ОСОБА_2, 1987 року народження, не зверталась до ОВС відносно протиправних дій з боку гр. ОСОБА_1, 1960 року народження.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 добровільно покинула спірне жиле приміщення, та понад один рік не проживає в ньому без поважних причин.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 391, 405 ч.2 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловою площею, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович