Провадження № 6/344/495/15
У Х В А Л А

28 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 15 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення боргу в регресному порядку,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подав суду заяву про розстрочку виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення боргу в регресному порядку, мотивуючи тим, що він не є основним боржником по кредитному договору, а є тільки поручителем. У звязку з скрутним фінансовим становищем, нестабільністю заробітку він не має можливості на даний час погасити заборгованість. За вказаних обставин просить суд розстрочити виконання рішення суду рівними частинами місячними платежами в розмірі 3421 грн. 66 коп.

Заявник та інші сторони по справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили.

З урахуванням положень ст. 373 ЦПК України суд вважав можливим розгляд заяви за відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначеного, суд вважав можливим розгляд заяви без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали заяви та справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення боргу в регресному порядку.

А саме, суд вирішив стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 122 180 грн. 16 коп.в регресному порядку заборгованість за кредитним договором № IFIU0GA00000226 від 19.06.2006 року та 1000 грн. витрат на правову допомогу та по 407 грн. 27 коп. судового збору з кожного.

Рішення суду першої інстанції набрало законної сили та було звернуто до виконання у відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Розстрочкою в розумінні ст. 373 ЦПК України є виконання рішення частками з певним інтервалом у часі, строки виконання кожної із яких визначаються судом.

Вирішення питання про відстрочку може ініціювати як державний виконавець, так і сторона. Для цього вони звертаються із заявою до суду, який видав виконавчий документ.

Відстрочка та розстрочка виконання застосовуються на захист інтересів боржника.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд у виняткових випадках може змінити визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

За змістом положень ст.ст. 217, 373 ЦПК України, ст.36 Закону України "Про виконавче провадження", розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Звертаючись із даною заявою до суду ОСОБА_1 просить розстрочити виконання судового рішення, посилаючись на такі виняткові обставини як скрутне матеріальне становище, наявність якого унеможливлює виконання рішення суду разовим платежем.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 не надав суду жодних документів, які свідчили про його скрутне матеріальне становище, про його дохід

При цьому, суд при вирішенні питання розстрочки виконання рішення суду від 15 травня 2014 року враховує ступінь його виконання боржником ОСОБА_1. Зокрема доказів хоча би про часткове погашення заборгованості перед ОСОБА_2 заявником суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що вимоги заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року є недоведеними, так як заявник не надав суду жодних підтверджуючих доказів, що у його випадку можливе застосування ст. 373 ЦПК України.

За наведених обставин заявнику слід відмовити в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду від 15 травня 2014 року.

На підставі наведеного, ст. 373 ЦПК України, керуючись ст.ст. 209-210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 15 травня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення боргу в регресному порядку - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бабій О.М.