Справа № 495/6937/15-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
17 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючої одноособово судді Чебан Н.В.
при секретарі Ткаченко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник ПАТ ОСОБА_2 «Приватбанк» 23.09.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25.11.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № б/н, та отримано ОСОБА_1 кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем було порушено умови зазначеного договору щодо належного виконання зобовязань, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 8579,03 грн., у звязку з чим позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь ПАТ ОСОБА_2 «Приватбанк» заборгованість у розмірі 8579,03 грн., а також судові витрати у розмірі 1218 грн.
Представник позивача у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна заява, у якій просить розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.38).
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома.
Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.11.2010 року між ПАТ ОСОБА_2 «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, довідки про умови кредитування та Умов та правил надання банківських послуг (а.с.6-31).
Відповідно до умов договору позичальнику, тобто ОСОБА_1 було надано кредит із сплатою відсотків у розмірі 3% в місяць з розрахунку 360 днів, що нараховується на залишок заборгованості. Відповідач погодився із тим, що Заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг
У відповідності до п.2.1.1.2.3 та п.2.1.2.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та банк має право в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити чи анулювати) кредитний ліміт.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених даним договором.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів щодо будь-якого грошового зобовязання, передбачених договором більш ніж на 30 днів, боржник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
В порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач належним чином не виконала зобовязання згідно договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.07.2015 року становила 8579,03 грн., та складається з:
- 722,94 грн. заборгованість за кредитом;
- 4441,37 грн. заборгованість за відсотками ( в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість у розмірі 18,11 грн, несплачені проценти на прострочену заборгованість у розмірі 4423,26 грн.);
- 2530 грн. нарахована комісія;
- 884,72 грн. заборгованість по судовим штрафам.
Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованим, доведеним і таким, що підлягає задоволенню.
У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 612, 625, 629, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України і ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
- 722,94 грн. заборгованість за кредитом;
- 4441,37 грн. заборгованість за відсотками ( в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість у розмірі 18,11 грн, несплачені проценти на прострочену заборгованість у розмірі 4423,26 грн.);
- 2530 грн. нарахована комісія;
- 884,72 грн. заборгованість по судовим штрафам.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт: серія КМ 077561), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 1218 грн.(одна тисяча двісті вісімнадцять гривень).
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Н.В.Чебан