Провадження №2/428/2766/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Скочій Г.Д.,

при секретарі Андрусишин Н.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 01.12.2014р. помер його брат ОСОБА_1, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана квартира належала померлому на підставі свідоцтва про право на житло № 189. Проте провести державну реєстрацію ОСОБА_1 не встиг. Після смерті брата відкрилась спадщина у вигляді вказаної квартири. Позивач є рідним братом померлого. Спадкоємцев першої черги після смерті ОСОБА_3 не має, тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом. Після смерті брата позивач користується спадковим майном, сплачує комунальні послуги за нього. Тобто, з моменту відкриття спадщини позивач вступив в управління та володіння спадковим майном та не заявляв відмову від нього. У звязку з сімейними обставинами та діями, що відбуваються на Сході України позивач на деякий час (з березня 2015 року по серпень 2015 року) позивач виїжджав до Російської Федерації. Одразу після повернення позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, де нотаріусом було повідомлено про те, що померлий брат позивача 25 вересня 2012 року склав заповіт на все майно, що буде належати йому на праві власності на користь відповідача. При цьому нотаріус пояснив, що відповідно до норм ст. 1241 ЦК України позивач має право на обовязкову долю, а саме на 1/2 частку квартири, так як є непрацездатним. Відповідач не є членом їх родини, позивач ніколи її не бачив разом із братом, утриманням брата та його похованням вона також не займалась, тому позивач не зрозумів чому брат склав заповіт на імя сторонньої особи. Позивач звернувся до відповідача з метою зясувати обставини складання вказаного заповіту та повідомив її про те, що він має право на обовязкову долю у спадщині, а саме на 1/2 частку квартири. Відповідач спочатку нічого не повідомила, а згодом прийшла до нього та сказала, що половину квартири їй не потрібна і що вона відмовляється від спадщини. Вони звернулись до нотаріуса для того, щоб відповідач офіційно відмовилась від прийняття спадщини, що залишилась після рідного брата позивача, що й було зроблено. Нотаріус також пояснив про те, що на час звернення до нього серпень 2015 року, вже сплив строк прийняття спадщини. У звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач є єдиним спадкоємцем після померлого брата та бажає прийняти спадщину та просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 (згідно натуральних розмірів) в м.Сєвєродонецьку, яка належала ОСОБА_3.

В судове засідання позивач, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, не зявився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи наявна нотаріальна засвідчена заява відповідача в якій вона вказала, що з позовними вимогами позивача згодна в повному обсязі. Просила розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер 01 грудня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 459364. (а.с. 10)

Те, що померлому ОСОБА_3 належить жиле приміщення у гуртожитку (кімната) за адресою: м.Сєвєродонецьк, вулиця Гагаріна, будинок № 4а, кімната № 5 підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 189 від 31 травня 2013 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради. (а.с. 11)

Згідно нотаріально посвідченого заповіту від 25 вересня 2012 року (а.с. 15) ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_2.

Із нотаріально посвідченої заяви відповідача ОСОБА_2 від 27 серпня 2015 року (а.с. 16) вбачається, що відповідач свідчить про те, що не є спадкоємцем ОСОБА_3, померлого 01 грудня 2014 року. На спадщину не претендує. Вказує про те, що їй відомо, що спадкоємцем за законом на майно ОСОБА_3 є ОСОБА_1. Не заперечує проти успадкування ОСОБА_1 майна померлого ОСОБА_3. Також повідомляє про те, що з позовними вимогами позивача згодна в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З наданих суду копії свідоцтва про народження (а.с. 12) ОСОБА_1 та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 13, 13зв.) ОСОБА_3 вбачається, що батьками у вказаних документах записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а отже померлий ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 є рідними братами.

Згідно зі ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Враховуючи, що спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 немає, позивач ОСОБА_1 відповідно до ст. 1262 Цивільного кодексу України є єдиним спадкоємцем за законом, як рідний брат померлого.

З наданих суду письмових доказів вбачається, що позивач вступив в управління та володіння спадковим майном та не заявляв про відмову від нього.

З наданого суду технічного паспорту на кімнату № 5 в гуртожитку № 4а по вулиці Гагаріна в м.Сєвєродонецьку, виготовленого станом на 27 листопада 215 року (а.с. 30-32) вбачається, що житлова кімната має площу 12,2 кв.м.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти.

На думку суду, надані письмові докази свідчать про те, що наявні всі законні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1262, 1273 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого 01 грудня 2014 року ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 (згідно натуральних розмірів).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г. Д. Скочій