Справа № 352/672/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1124/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення порушень права власності на землю та повернення самовільно захопленої земельної ділянки, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тисменицького районного суду від 08 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тисменицького районного суду від 08 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто порушення права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1654 га, яка розташована в урочищі «Біля Березівського» в с.Угринів Тисменицького району, зобовязано відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернути йому самовільно зайняті частини земельної ділянки, а саме:

- ОСОБА_3 - повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки довжиною 23,07 м., шириною 3,36 м., яка знаходиться на масиві «Біля Березівського» по вул. Яремчука, 19 в с. Угринів Тисменицького району;

- ОСОБА_4 повернути самовільно зайняту частину земельної ділянки довжиною 28.47 м шириною 3,41 м, яка знаходиться на масиві «Біля Березівського» по вул. Яремчука, 19-А в с. Угринів Тисменицького району.

- Зобовязано ОСОБА_4 знести збудований на самовільно зайнятій частині земельної ділянки ОСОБА_2 фундамент довжиною 28,47 м. та встановлену на ньому металеву огорожу.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 1402 грн. 40 коп. з кожної судових витрат.

ОСОБА_4 на дане рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права.

Апелянт вказала, що суд не взяв до уваги ту обставину, що відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, встановити місце розташування земельної ділянки позивача неможливо, оскільки вона не є сформованою відповідно до вимог Земельного кодексу України. Дана обставина підтверджується тим, що позивачем було надано державний акт на право власності на землю від 19.02.2002 року, в якому відсутні відомості про кадастровий номер належної йому земельної ділянки, а відповідно до ч.4 ст.79-1 ЗУ України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

У звязку з несформованістю, межі земельної ділянки позивача не визначені на місцевості (в натурі). Позивачем надано суду довідку ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 29.05.2014 року про неможливість завершення відновлення меж земельної ділянки позивача на місцевості до вирішення спору. Цим підтверджується, що межі земельної ділянки ОСОБА_2 на місцевості не встановлені, відсутні межові знаки, відтак встановити, де саме вона знаходиться неможливо.

ОСОБА_4 вважає, що технічний звіт, на який посилається суд першої інстанції, не відповідає вимогам матеріального права. Так, всупереч вимогам Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) і їх закріплення межовими знаками та Законів України «Про землеустрій», «Про топографо-геодезичну й картографічну діяльність» визначено межі фактичного користування позивачем земельною ділянкою, відповідність меж фактичного користування (на місцевості) його державному акту на землю. Таким чином, фактично встановлено та відновлено межі земельної ділянки позивача в натурі, що неможливо зробити без виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

На думку ОСОБА_4 єдиним допустимим доказом визначення фактичного землекористування спірною земельною ділянкою, визначення відповідності фактичного землекористування нею та наявності порушень її меж є Висновок земельно-технічної експертизи. Обмір земельної ділянки, що закріплений технічним звітом по горизонтальній зйомці земельних ділянок не може вважатися допустимим доказом.

Апелянт також вказала на безпідставність висновку суду, що при зміні цільового призначення земельних ділянок відповідачів орган місцевого самоврядування мав би вилучити частину ділянки шириною 3 метри на розширення дороги. Доказів щодо обовязку такого вилучення суду не надано, а пояснення землевпорядника Угринівської сільської ради ОСОБА_5 є голослівними. Крім того, згідно рішення Угринівської сільської ради від 13.04.2007 року зміна цільового призначення земельної ділянки відповідачки ОСОБА_3 відбулася без вилучення (відчуження) її частини на розширення дороги.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2Ю відмовити повністю.

В судові засідання 10.12.2015 року та 24.12.2015 року (після відновлення провадження в справі) апелянт ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6, а також відповідач ОСОБА_3 не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.01.1998 року, серія АО №048661, позивач ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_8 (померлого 07.07.1997 року) отримав у спадщину земельну ділянку площею 0,4154 га для ведення особистого підсобного господарства, що находиться на території Угринівської сільської ради (а.с.5).

19.07.2002 року на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 отримав Державний акт на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку (а.с.7).

22.04.2004 року ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки №1214 з покупцями: ОСОБА_3 та ОСОБА_9 Відповідно до умов договору ОСОБА_2 передав, а покупці прийняли в рівних долях у власність частину земельної ділянки №1, передану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Угринівської сільської ради Тисменицького району, площею 2000 кв.м., (а.с.6). Тобто кожен із покупців набув у власність по 0,10 га земельної ділянки.

Таким чином, у власності позивача ОСОБА_2 залишилась у власності земельна ділянка площею 0,1654 га, що підтверджується належно засвідченою відміткою нотаріуса про зміни у межах і розмірах земельної ділянки у державному акті (а.с.7).

30.08.2004 року ОСОБА_3 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, що знаходиться в с.Угринів, ур. «Біля Березівського» Тисменицького району з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (а.с.64).

Рішенням Угринівської сільської ради від 30.12.2004 року ОСОБА_3 надано дозвіл на складання проекту зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,1 га із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1 га (а.с.50).

Згідно висновку відділу містобудування і архітектури Івано-Франківської області від 11.12.2006 року при зміні цільового призначення вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_3 рекомендовано врахувати ширину доріг та їх червону лінію згідно генплану та сервітутні обмеження щодо проходження по ділянці інженерних комунікацій (а.с.52).

Рішенням Угринівської сільської ради від 13.04.2007 року ОСОБА_3 затверджено проект зміни цільового призначення даної земельної ділянки та змінено цільове призначення земельної ділянки і передано у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.65).

27.04.2007 року ОСОБА_3 на підставі рішення Угринівської сільської ради від 13.04.2007 року отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯД №851855) площею 0,1 га, яка розташована в с.Угринів, ур. «Біля Березівського» Тисменицького району з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.35).

В акті про встановлення та узгодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно матеріалів проекту зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_3 (а.с.41-51) - відсутні підписи суміжних землевласників (а.с.47).

27.04.2007 року ОСОБА_9 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована в с. Угринів, ур. «Біля Березівського» Тисменицького району з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с.59).

12.09.2008 року ОСОБА_9 уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки із ОСОБА_4 (від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_10І.). За умовами договору ОСОБА_11 передав, а ОСОБА_4 прийняла земельну ділянку площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою Тисменицький район, с.Угринів, ур. «Біля Березівського» (а.с.55-58,61-62).

Згідно акту депутатської постійної комісії з питань земельних відносин Угринівської сільської ради від 12.07.2013 року, встановлено, що при зміні цільового призначення з особистого селянського господарства на будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на розширення дороги не було відчужено по 3.0 метри від земельних ділянок, але з метою не звужувати дорогу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відступили 3 м на дорогу, однак змістили межі своїх земельних ділянок на земельну ділянку ОСОБА_12 на 3 метри.

У зв»язку з цим, комісія рекомендувала: оскільки у ОСОБА_2 державний акт старого зразка без кадастрового номера і без реєстрації в ДЗК виготовити нову технічну документацію і винести межі своєї земельної ділянки в натурі (на місцевості) по координатах. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перед тим, як будувати огорожу, комісія рекомендувала звернутися в проектну організацію для винесення їхніх меж в натуру і по винесених межових знаках будувати огорожу (а.с.8).

Даний акт депутатської комісії затверджено рішенням Угринівської сільської ради від 18.07.2013 року (а.с.10).

Згідно акту депутатської постійної комісії з питань земельних відносин Угринівської сільської ради від 14.05.2014 року встановлено, що земельні ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на яких знаходяться житлові будинки, огороджені парканом зі сторони вул. ОСОБА_13, а також із західної і східної сторони. Відтак гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рекомендовано звернутися в проектну організацію, яка виготовляла технічну документацію на виготовлення державних актів на право власності на земельну ділянку для винесення межових знаків їхніх земельних ділянок в натуру по координатах (а.с.40).

Ухвалою Тисменицького районного суду від 11.09.2014 року доручено ДП «Івано-Франківський інститут землеустрою» провести обмір земельних ділянок ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що розташовані в с. Угринів, урочище «Біля Березівського» (а.с.95-96).

Згідно технічного звіту ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» по горизонтальній зйомці земельних ділянок сторін спору ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 встановлено, що фактичне користування земельними ділянками не відповідає правоустановчим документам сторін.

Так, визначено накладку меж земельних ділянок ОСОБА_2 і ОСОБА_4, площею 0,0096 га., згідно якої земельна ділянка відповідачки зміщена на земельну ділянку позивача довжиною 28,47м., шириною 3,41м.

Також встановлено накладку меж земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3, площа якої складає 0,0078 га, згідно якої земельна ділянка відповідачки заходить на земельну ділянку позивача довжиною 23,7 м. , шириною 3,36 м. (а.с.117).

Згідно висновку № 0016/11/2015 судової земельно-технічної експертизи від 24.11.2015 року, призначеної по даній справі ухвалою апеляційного суду підтверджено невідповідність площ земельних ділянок, що перебувають у фактичному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 площам земельних ділянок, зазначеним у Державних актах на право приватної власності на землю, а також підтверджено накладання меж земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на земельну ділянку ОСОБА_2 у тих самих розмірах, що визначені в технічному звіті ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (а.с.202-205).

Отже судом встановлено, що відповідачі змістили межі своїх земельних ділянок на земельну ділянку позивача, самовільно зайнявши частину його земельної ділянки. А саме: ОСОБА_3 частину земельної ділянки довжиною 23,07м., шириною 3,36 м., а ОСОБА_4 частину земельної ділянки довжиною 28,47м., шириною 3,41 м.

На самовільно зайнятій частині земельної ділянки позивача ОСОБА_4 побудувала фундамент довжиною 28,47 м., на якому встановила металеву огорожу, розмежувавши свою присадибну земельну ділянку від ділянки позивача (а.с.138).

Відповідно до положень ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власник, згідно ч.1 ст. 153 ЗК України, не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Посилання апелянта ОСОБА_4 на те, що встановити місце розташування земельної ділянки ОСОБА_2 неможливо, так як належна йому земельна ділянка не є сформованою відповідно до вимог Земельного кодексу України не заслуговують на увагу, оскільки апелянт придбала належну їй земельну ділянку у ОСОБА_9, який в свою чергу дану земельну ділянку придбав у ОСОБА_2

Державний акт про право приватної власності на землю на ім»я ОСОБА_2 видано 19.07.2002 року, який являється чинним станом на час розгляду справи.

Натомість встановлено, що фактичне землекористування ОСОБА_4 не відповідає межам земельної ділянки відповідно до її правовстановлюючого документа Державного акту на право власності на землю, у зв»язку з чим має місце накладка земельної ділянки що перебуває в її користуванні на земельну ділянку ОСОБА_2

Заперечуючи обґрунтованість висновків технічного звіту ДП «Івано-Франківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» по горизонтальній зйомці земельних ділянок ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3- апелянт не представила суду жодних доказів на його спростування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив зібрані докази по справі, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Оскільки на спростування доводів апелянта за клопотанням ОСОБА_2 та його представника було призначено земельно-технічну експертизу, то понесені витрати за її проведення в сумі 4300 грн. слід стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рівних частках з кожної.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду від 08 квітня 2015 року залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 2150 грн. з кожної, понесених витрат по оплаті за проведення судової експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

ОСОБА_14