АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2192/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Мазуренко Ю. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ,-

в с т а н о в и л а :
16 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 27 листопада 2004 року вона з відповідачем ОСОБА_1 уклали шлюб, що підтверджується даними ВРАЦС Уманського МУЮ Черкаської області , в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 497. Від даного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_2 зазначає у позові, що вона з донькою змушені тимчасово проживати окремо від відповідача та винаймати житло, тому вона несе великі додаткові витрати. Донька проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ОСОБА_1 надавати грошову допомогу на утримання дитини не бажає, в зв`язку із чим вона звернутися до суду з даним позовом та просила стягнути із ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, до її повноліття, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого чинним законодавством України.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Умань Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого у військовій частині НОМЕР_1 командиром взводу на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 червня 2015 року до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на обставинах справи та суперечить чинному законодавству. Просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року змінити, позов ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду надійшла телеграма про розгляд справи без участі позивача, а відповідач подав заяву 15 вересня 2015 року про розгляд справи без його участі, підтримує апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає не повністю.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, та стягуючи із відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що позивач і відповідач припинили спільне проживання, однак знаходяться в зареєстрованому шлюбі, відповідач працевлаштований і має можливість надавати матеріальну допомогу та виконувати свій обов`язок по утриманню дитини.

Колегія суддів повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може, оскільки, задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, суд першої інстанції належним чином не перевірив матеріальне становище сторін, не з`ясував можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та визначив їх розмір, посилаючись лише на доводи позивача про її матеріальне становище, яке жодними доказами не підтверджено, відсутні будь які довідки з місця проживання позивача та її дочки її доходи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про одруження від 27 листопада 2004 року, серії НОМЕР_2 актовий запис № 497, виданим ВРАЦС Уманського МУЮ Черкаської області.

Згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26 серпня 2011 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилося дочка ОСОБА_4 .

Звертаючись до суду із даним позовом позивач ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття, але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого чинним законодавством України, посилаючись на те, що вони з донькою змушені тимчасово проживати окремо від відповідача та винаймати житло, тому вона несе великі додаткові витрати. Донька проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач надавати грошову допомогу на утримання дитини не бажає.

Однак, доказів того, що донька знаходиться на її повному матеріальному утриманні позивачем не надано, так як в матеріалах справи відсутні будь які дані про матеріальне забезпечення сторін, довідки про зарплату позивача та відповідача відсутні, не підтверджено і жодними даними і місця проживання позивача з дитиною, оскільки довідка з місця проживання відсутня.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1 3 статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 183 СК України визначено розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та зазначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно роз`яснення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

ОСОБА_2 при зверненні до суду із даним позовом вказувала, що вони з донькою, яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні, тимчасово проживають окремо від відповідача, який надавати грошову допомогу на утримання дитини не бажає, винаймають житло, в зв`язку з чим вона несе великі додаткові витрати, однак дані доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/ 4 частини з всіх його доходів, та не погодився із рішенням суду першої інстанції, щодо розміру стягнення аліментів, яким було стягнуто 1/ 3 частину з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 червня 2015 року до повноліття дитини. Апелянт обґрунтовує свої доводи тим, що матеріально допомагав утримувати дочку, добровільно переславши кошти в розмірі 1500 гривень в червні 2015 року, що підтверджується крім його пояснення і доданою до апеляційної скарги квитанцією про переказ даної суми на ім`я позивача.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при обґрунтуванні рішення не звернув належної уваги на доводи відповідача, допустився помилки, пославшись в рішенні лише на пояснення позивача, яка повідомила, що відповідач працевлаштований і має можливість надавати матеріальну допомогу та виконувати свій обов`язок по утриманню дитини, хоча крім її слів жодних доказів позивач не надала про матеріальний стан сторін та необхідність стягнення аліментів на утримання дочки саме в розмірі 1/ 3 частини, а не іншого розміру аліментів .

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню щодо зменшення розміру аліментів, визначених судом першої інстанції в розмірі 1/3 частини, оскільки судом не звернуто належної уваги на вищезазначені вимоги закону та помилково стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у вказаному розмірі.

Апелянтом надано платіжне доручення від 12 червня 2015 року, згідно якого відповідач ОСОБА_1 перерахував позивачу ОСОБА_2 1500 грн. у виді аліментів, що підтверджує факт виконання відповідачем обов`язку добровільно утримувати дитину.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустився помилки при визначенні розміру аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, оскільки не врахував доводів відповідача, не перевірив належним чином доводів позивача на підтвердження обставин, викладених у позові, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, не з`ясував матеріальний стан обох батьків, які повинні утримувати дитину, не врахував, що неповнолітню дитину зобов`язані утримувати батько та мати до повноліття.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні, оскільки при стягненні з відповідача ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обов`язковою підставою для зміни рішення суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду в частині ухваленого рішення судом першої інстанції щодо стягнення аліментів, зменшивши розмір аліментів, визначених судом з 1/3 частини до 1/4 частини, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки щомісячно до її повноліття. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , з 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно до 1/4 частини.

Стягувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Умань Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого у військовій частині НОМЕР_1 командиром взводу на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 червня 2015 року до повноліття дитини.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :