АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: №22-ц/791/1932/15 року Головуючий в І інстанції Котьо І.В.
Категорія Доповідач Вербицька Л.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Л.І.Вербицької

Суддів: А.Г. Колісниченка, І.А. Капітан

ОСОБА_1Сікора

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 17 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу, посилаючись на те, що за договором позики від 26 липня 2013 року, укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_3, в простій письмовій формі він передав відповідачу гроші в сумі еквівалентній 20000 доларів США , що дорівнювала 162 000 грн. зі строком повернення через один рік, а саме до 25 липня 2014 року. Позика була надана під 21% річних. Проценти за користування грошовими коштами ОСОБА_3 зобов'язувалась сплачувати 25 числа кожного місяця. Грошові кошти за вказаним договором було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_5 Оскільки вказана грошова сума згодом була використана ОСОБА_5 на придбання кв.№76 будинку 66-а по вул. Ілліча в м. Херсоні, а відповідачі не виконують взяті зобов'язання за вказаним договором позики, просив суд стягнути з відповідачів на його користь в рівних частках суму основного боргу в розмірі 259 000 грн., 21% річних в розмірі 31 727,50 грн. та судові витратив розмірі 243,60 грн.

Позивач в порядку ст. 31 ЦПК України подав заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої, з посиланням на значне знецінення гривні та зростання курсу іноземних валют, а також тієї обставини, що відповідачі не виконують належним чином взяті на себе обов'язки по поверненню позики, просив суд стягнути з відповідачів порівну на його користь суму основного боргу у розмірі 535 800 грн., 21% річних у розмірі 112 518 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 19449,54 грн., судові витрати в розмірі 243,60 грн., 417,23 грн. витрати на квитки та 2810 грн. витрати на правову допомогу.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 17 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг в розмірі 535800 грн., проценти в розмірі 112518 грн., 3% річних в розмірі 19449,54 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2810 грн., всього в розмірі 670821,14 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення боргу з ОСОБА_5 та стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 витрат пов'язаних з переїздом відмовити за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов в частині стягнення боргу з відповідачки ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що за договором позики від 25 липня 2015 року підлягає стягненню сума боргу в розмірі 20 000 доларів США, що складає 535 800,00грн., а крім того, 21% річних за користування грошовими коштами та 3% річних від простроченої суми.

Однак, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки до них суд дійшов в порушення норм матеріального закону, що згідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 25 липня 2013 року був укладений договір позики, що підтверджує написаною власноруч розпискою згідно якої ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 162 000, 00грн., що складало на той час 20 000 доларів США під 21% річних. Відсотки зобовязалася сплачувати 25 числі щомісяця, а борг повернути 25.07.2014 року. Крім того, в розписці зазначено, що грошові кошти отримала на картку «Приватбанку» №226714 25.07.2013 року /а.с. 11/. Перерахування грошових коштів в сумі 162 000грн. підтверджується наданими банківськими документами /а.с. 12-15/.

Вірно встановивши обставини справи щодо укладення між сторонами договору позики за яким відповідачка отримала 162 000,00грн. суд безпідставно в порушення ч.1 ст.1046 ЦК України визначив заборгованість виходячи з 20 000 доларів США, оскільки згідно зазначеної норми закону позичальник має повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Розписка та банківські документи свідчать про те, що відповідачка отримала в борг саме 162 000,00грн. При цьому зазначення у розписці еквіваленту суми позики до будь-якої валюти не впливає на розмір грошових коштів, які підлягають поверненню.

За таких обставин, стягненню підлягає сума боргу у розмірі 162 000,00грн..

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідачка на протязі 7 місяців виконувала обовязок щодо сплати 21% річних, а тому, відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, стягненню підлягає 21% річних за користування грошовими коштами за 5 місяців станом на час дії договору 25.07.2014 року, що складає 14 175,00грн. (162 000,00грн. х 1,75% х 5 місяців = 14 175,00грн.). Таким чином на 25.07.2014 року заборгованість склала 176 175,00грн. (162 000,00грн. + 14 175,00грн. = 176 175,00грн.).

Крім того, підлягає задоволенню позов в частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми згідно ч.2 ст.625 ЦК України, що складає 7 487,43грн. (176 175,00грн. х 0,25% х 17 місяців = 7 487,43грн.)

Загальна сума заборгованості за договором позики, що підлягає стягненню складає 231 857,43грн. Оскільки позивачем обрано спосіб захисту у вигляді стягнення грошових коштів в еквіваленті до 20 000 доларів США, колегія суддів виходячи з ч.1 ст.11 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених вимог вважає, що індекс інфляції не підлягає стягненню як не заявлена позивачем вимога, що не позбавляє права позивача на звернення з окремим позовом в порядку цивільного процесуального закону.

Крім того, стягненню підлягає сплачений судовий збір 243,60грн.

Оскільки представником позивача не надані документи на підтвердження надання правової допомоги як адвоката або іншого фахівця в галузі права згідно ч.1 ст.84 ЦПК України, такі витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_5 та стягнення з відповідачів витрат повязаних з переїздом не оскаржується, а тому відповідно до визначених процесуальним законом повноважень судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ЦПК України, ст.ст.16, 625, 629, 1046, 1047,1048,1049,1050 ЦК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комсомольского районного суду м. Херсона від 17 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 670 821,14 грн. скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 162 000,00 грн., проценти за користування грошовими коштами в сумі 62 370,00 грн., три проценти річних від простроченої суми 7 487,43 грн., судові витрати в сумі 243,60 грн., а всього стягнути 232 101,03 грн.

Рішення набирає чинності після проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий Л.І. Вербицька

Судді: А.Г. Колісниченко

ОСОБА_7