АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/172/15 Головуючий 1 інст.: Березовська І.В.
Справа № 635/926/14-ц Доповідач: Хорошевський О.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Івах А.П., Пшенічної Л.В.

за участю секретаря - Пуль С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 160 882,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником 52/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1

Його сестра ОСОБА_3 є власницею 48/100 частин цього будинку. Частини співвласників будинку визначені судовими рішеннями.

Раніше вказаний будинок належав його батькам з якими він проживав і був зареєстрований за цією адресою, приймав участь в утриманні будинку та земельної ділянки, розраховуючи, що у подальшому будинок цілком відійде йому у спадок.

На підставі заповіту їх матері ОСОБА_3 набула право власності на частину будинку.

Його представник звертався до ПП «Харківський центр після аварійного захисту» «Експерт - Сервіс», спеціалістом-оцінювачем якого виготовлено звіт № 1/2014 від 14 січня 2014 року. Згідно цього висновку вартість витрат за 17 ти річну обробку земельної ділянки з 1996 року, яка відійшла відповідачу у користування складає 39060,90 грн.; вартість фруктових дерев, висаджених ним на земельній ділянці якою користується відповідач складає 20580,00 грн.; вартість свердловин, не врахованих під час поділу будинку складає 5800,00 грн. та 8700,00 грн.; вартість будівель збудованих ним за власні кошти, які відійшли відповідачу, а саме гапраж, сарай, опалення, ремонтні роботи у будинку та прибудовах, газифікація домоволодіння складає 86 741,60 грн.

Посилаючись на ч. 1 ст. 1214 ЦК України просив позовні вимоги задовольнити.

У березні 2014 року до суду звернулась ОСОБА_3 з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію в сумі 33653,88 грн.

Зазначила при цьому, що сторони є співвласниками АДРЕСА_1

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 року будинок між співвласниками поділено, при цьому змінено ідеальні долі сторін. З ОСОБА_1 на її користь стягнуто грошову компенсацію у розмірі 43627,00 грн. та судові витрати в сумі 3505,04 грн. а всього 47 132,04 грн.

Цим рішенням визначено порядок користування земельною ділянкою.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 перешкоджає виконанню зазначеного рішення вона не має можливості користуватись належною їй на праві власності частиною домоволодіння.

Посилаючись на зазначене ОСОБА_3 просила про стягнення 27500,00 грн. компенсації за користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, 3% річних та інфляційних за невиконання рішення суду від 04.04.2011 року відповідно до 4231,88 грн. та 1912,00 горн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 червня 2014 року справи за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 об'єднано в одне провадження.

Рішенням того ж суду від 26 вересня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 1912 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 4141,15 грн., судовий збір в розмірі 243, 60 грн. У задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції змінити, стягнути з ОСОБА_1 на її користь недотриманих доходів у зв'язку з позбавленням можливості користуватись земельною ділянкою.

Скарга містить посилання на те, що суд відмовляючи у задоволенні цих вимог посилався на відсутність доказів на підтвердження неотримання нею доходів.

На підтвердження позовних вимог нею було надано інформаційну довідку Харківського інформаційного агентства нерухомості від 24.02.2014 року.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне та необґрунтоване і ухвалити нове рішення задовольнивши його позовні вимоги відмовивши у задоволенні вимог ОСОБА_3

Скарга містить посилання на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Суд не врахував, що проживаючи у спірному будинку він витратив особисті кошти на будівництво батьківського будинку, допоміжних приміщень, поліпшував прибудинкову територію та родючість землі, проводив ремонтно-будівельні роботи, проводив мережі опалення будинку, робив газифікацію та інше. Разом з батьком вони побудували гараж, зробили дві свердловини, ремонтували ворота та огорожу. Ним зроблено насадження фруктових дерев на території домоволодіння.

Частина цього майна надійшла у власність його сестрі.

Розмір витрат, зроблений ним, підтверджується висновком спеціаліста.

Суд не врахував той факт, що на час розгляду справи відбувається досудове розслідування кримінальної справи по факту перевищення повноважень секретаря сільської ради при посвідченні заповіту його матері на користь ОСОБА_3

Суд неправильно застосував норми матеріального права. Застосовано положення ст. 625 ЦК України хоча виконання рішення суду не є грошовим зобов'язанням . Виконання рішення, ухваленого у 2011 році прострочено, виконавчий лист за ним не пред'являвся.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з їх недоведеності. При цьому судом зазначено, що будь-яких доказів на підтвердження витрат позивача з поліпшень будинку, обробки земельної ділянки, яка виділена у користування ОСОБА_3 та насадження фруктових дерев надано не було.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Зі звіту оцінювача ЧП «Харківський центр після аварійного захисту «Експерт-сервіс» вбачається, що висновки які стосуються витрат ОСОБА_1 зроблені зі слів самого позивача.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він проживав разом з батьками і ніс витрати з поліпшення умов проживання та будівництва надвірних будівель не можуть бути взяті до уваги.

Будь-яких письмових доказів які б свідчили про домовленість позивача з батьком стосовно його часткової участі у витратах надано не було.

Не надано і будь - яких інших доказів які б свідчили про наявність та розмір його витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що нею не підтверджено недоотримання доходів від використання земельної ділянки, внаслідок позбавлення можливості її використання.

Судом застосовані правила ст. 625 ЦК України до сум, стягнутих на користь ОСОБА_3 за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2011 року.

Однак повністю з таким висновком погодитись не можна.

Суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_3 про відшкодування упущеної вигоди, яка відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України полягає у доходах, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Таким чином само по собі порушення права особи не свідчить про завдання їй збитків у вигляді упущеної вигоди.

Доказів на підтвердження можливості отримання ОСОБА_3 доходів у разі відсутності перешкод у користуванні нею спадковим майном суду надано не було.

Що стосується вимог про застосування наслідків передбачених ст. 625 ЦК України то вони не можуть бути задоволені з таких підстав.

Стаття 625 ЦК України міститься у Книзі п'ятій ЦК України і передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Підстави виникнення зобов'язання передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Закон не пов'язує виникнення зобов'язання з ухваленням рішення суду.

Таким чином правила ст. 625 ЦК України можуть бути застосовані до зобов'язань, які виникли до ухвалення рішення суду у певній справі.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 року, на яке посилалась ОСОБА_3 визначено розмір компенсації у результаті поділу спадкового майна, яке полягає сплаті на користь позивача.

Оскільки правовідносини, що існували до ухвалення зазначеного рішення не передбачали грошового зобов'язання ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 застосування правил ст. 625 ЦК України до цих правовідносин не можна вважати обґрунтованими, а тому у задоволенні цих вимог належить відмовити.

З огляду на те, що судом першої інстанції норми матеріального права застосовані неправильно оскаржуване рішення підлягає зміні з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

вирішила:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2014 року змінити скасувавши його в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних нарахувань, 3% річних та судових витрат в загальній сумі 6296,75 грн. У задоволенні цих вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: