Справа № 444/1704/14 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/783/794/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Мельничук О.Я., Монастирецького Д.І.,

секретар - Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал», ПАТ « Фольксбанк», треті особи : приватний нотаріус ОСОБА_3, РЕВ 3-го МВ ДАІ при ГУМВСУ у Львівській області про визнання права власності на автомобіль та зняття заборони на відчуження автомобіля та визнання реєстраційного свідоцтва недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ КУА «Прімоколект-Капітал», ПАТ «Фольксбанк», треті особи: приватний нотаріус ОСОБА_3, РЕВ 3-го МВ ДАІ при ГУМВСУ у Львівській області про визнання права власності на автомобіль, зняття заборони на відчуження автомобіля та визнання реєстраційного свідоцтва недійсним - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд мотивував рішення тим, що апелянтом не подано доказів про те, що він має право на автомобіль, оскільки сплатив його повну вартість як поручитель. Вважає, що підтвердженням повної сплати кредиту позичальника є довідка № 18/206 від 13 квітня 2012 року, видана Львівським відділенням № 7 ПАТ «Фольксбанк». Сплативши за кредитора вартість позики, саме до нього перейшло право кредитора, яким він не може скористатись у зв»язку з тим, що суд першої інстанції відмовив в задоволенні його позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції не вірно витлумачив приписи ч. 2 ст. 556 ЦК України.

Мотивує апеляційну скаргу також і тим, що ОСОБА_5. був одинокою людиною, спадкоємців не мав. При таких обставинах та у зв»язку із відсутністю спадкоємців саме він має повне право на заставне майно після сплати кредиту за позичальника.

Просить рішення Жовківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Учасники судового процесу в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини неявки суду не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися. Тому розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст.16 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів лежить на сторонах.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов кредитного договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 3 ст. 528 ЦК України визначено, що інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави, тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходить право кредитора у зобов»язанні і застосовується положення ст.ст.512-519 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов»язку боржника третьою особою.

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов»язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.09.2007 року між ПАТ "Фольксбанк" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №KF 44880, згідно якого ОСОБА_5 було надано кредит на грошові кошти в сумі 8880,0 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 28.09.2012 року.

У цей же день з метою забезпечення виконання зобов»язання за вказаним кредитним договором було укладено договір застави, за яким ОСОБА_5 передав у заставу легковий автомобіль марки ВАЗ 211040, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_1. В подальшому, а саме 25.02.2009 року з метою забезпечення виконання зобов»язання за цим же кредитним договором з позивачем по справі ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 25.02.2009 року за № РО 96481, згідно якого у разі невиконання позичальником умов договору кредиту позивач зобов'язався погасити борг позичальника.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01 березня 2013 року задоволено позов ТзО «КУА «Прімоколект-Капітал», яке згідно договору з ПАТ «Фольксбанк» про відступлення прав вимоги набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, до ОСОБА_2 поро стягнення заборгованості за кредитним договором. Цим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 3387,27 доларів США заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_5

В даний час позивачем ОСОБА_2 борг погашено, що стверджується довідкою №18/206 від 13.04.2012 року, виданою Львівським відділеннім № 7 ПАТ "Фольксбанк" (а.с.13).

Таким чином судом безспірно встановлено, що ОСОБА_2 набув прав кредитора на суму 3387, 27 доларів США. Що стосується решти суми боргу за даним кредитним договором докази ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надані.

Однак, позовних вимог про перехід до нього прав кредитора та іпотекодержателя позивач не ставив.

Відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався, або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З листа Жовківської держнотконтори № 1638/01-16 від 24.09.2014 року вбачається, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа в нотаріальній конторі не заведена.

Відповідно до вимог ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців спадщина визнається відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого права.

До прийняття спадщини спадкоємцями, або визнання спадщини відумерлою позивач не може захистити своє право шляхом звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно позичальника ОСОБА_5 Дані правовідносини випливають із спадкових прав, і тому з позовом про визнання права власності на спадкове майно позивач ОСОБА_2 може звернутись до спадкоємців ОСОБА_5 лише після того, як буде прийнята спадщина спадкоємцями, а у раз відсутності спадкоємців, після визнання судом спадщини відумерлою (у разі відсутності спадкоємців).

А відтак, судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на спірний автомобіль.

Відповідно до вимог ст. 593 ЦК України право застави припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Встановлено, що зобов»язання, забезпечене заставою спірного автомобіля, виконано належно в повному об»ємі. Заставодержатель це визнає, не заперечує проти зняття заборони на відчуження автомобіля, накладеної приватним нотаріусом на підставі договору застав, а відтак спору з цього приводу немає і тому така позовна вимога судом не може вирішуватись.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у позовній вимозі позивача ОСОБА_2 стосовно визнання свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2, виданого 06.09.2007 року РЕВ 3-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області недійсним слід відмовити, оскільки у позивача немає підстав для визнання за ним права власності на легковий автомобіль седан В, марки ВАЗ, модель 211040, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, зеленого кольору, шасі НОМЕР_3, об'єм двигуна 1596 см. куб., який належить заставодавцю ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії, виданого 06.09.2007 року РЕВ 3-го МВ ДАІ при УМВС України у Львівській області та ним не доведено право на спадкування після смерті позичальника ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПКУ обов'язок доказування і подання доказів лежить на сторонах.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів, оцінених судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності. Встановлені судом обставини свідчать про те, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення Жовківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.п.1,4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Мельничук О.Я. Монастирецький Д.І.