Справа № 360/734/15 Головуючий у І інстанції Додатко В.Д.
Провадження № 22-ц/780/5095/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 1 13.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

13 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

Суддів Ігнатченко Н.В., Лащенка В.Д.

за участю секретаря Токар Т.Ю.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 23 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Пилиповицької сільської ради Бородянського району Київської області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, реєстраційна служба Бородянського районного управління юстиції Київської області про визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Пилиповицької сільської ради Бородянського району Київської області, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування витрат на поховання спадкодавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право власності на 1/3 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі самочинного будівництва: житлового будинку-літер А; погріба з шийкою - літер Б; сарая - літера Г; убиральні-літнього душа -літер Е; фундаменту - літер В; воріт з хвірткою літер № 3, які розташовані на земельній ділянці НОМЕР_2 площею 0,15 га по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, визнати за позивачем право власності на 1/6 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі самочинного будівництва: прибудови - літер а; веранди-літер а1; огорожі - літер НОМЕР_2; свердловини - літер №2, які розташовані на вищезазначеній земельній ділянці в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його син ОСОБА_3, його донька - ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка є дружиною спадкодавця. До складу спадщини після смерті ОСОБА_6 входить житловий будинок НОМЕР_2 з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Житловий будинок був побудований на земельній ділянці, яка була передана у приватну власність ОСОБА_6 для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі рішення виконкому Пилиповицької сільської ради. За життя ОСОБА_6 не отримав правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку та не здійснив державну реєстрацію права власності. За життя ОСОБА_6 не набув права власності на вказаний житловий будинок, будівництво якого здійснювалося без проектної документації та відповідних дозволів. Технічна інвентаризація житлового будинку НОМЕР_2 з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 не проводилася, будинок в експлуатацію зданий не був, свідоцтво про право власності на нього ОСОБА_3 не видавалося. Таким чином, вищезазначений житловий будинок має правовий режим самочинного будівництва, визначений ст. 376 ЦК України. У зв'язку з цим нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом та просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 25 307 грн., як витрати на поховання ОСОБА_6 та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житловий будинок є спільною сумісною власністю, так як ОСОБА_2 проживала з померлим однією сім'єю, вели спільне господарство та за спільні кошти та спільною працею будували житловий будинок. Позивач ОСОБА_3 не доглядав свого батька, не допомагав матеріально та не відвідував в лікарні. На поховання спадкодавця ОСОБА_2 витратила 25 307 грн., а позивачу ОСОБА_3 віддала транспортні засоби, на які він претендував.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 23 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3, право власності на 1/3 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі самочинного будівництва: житлового будинку - літер А; погріба з шийкою - літер Б; сарая - літер Г; убиральні - літнього душа-літер Е, фундамент - літер В; воріт з фірткою - літер №3, які розташовані на земельній ділянці НОМЕР_2 площею 0,15 га по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_3, право власності на 1/6 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі самочинного будівництва: прибудови - літер а; веранди-літер а1; огорожі - літер №1; свердловини - літер №2, які розташовані на земельній ділянці НОМЕР_2 площею 0,15 га по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 25 307 грн. на поховання ОСОБА_6. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову через невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що при покладенні обов'язку відшкодувати витрати на поховання необхідно виходити з того, що такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення. Витрати на проведення поминального обіду, які проводять після поховання, не відносяться до витрат на поховання. ОСОБА_2 має право вимагати від ОСОБА_3 відшкодування понесених витрат лише у розмірі 1/3 частини, так як після смерті спадкодавця до числа спадкоємців входять троє осіб, в тому числі і відповідач.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі самочинного будівництва: житлового будинку, погрібу з шийкою, сарая, убиральні-літнього душа, фундаменту, воріт з хвірткою, які розташовані на земельній ділянці НОМЕР_2 площею 0,15 га по АДРЕСА_1. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що житловий будинок, на який претендує позивач був побудований ОСОБА_2 та спадкодавцем за спільні кошти та спільними зусиллями, а тому є їх спільною сумісною власністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 55 років помер ОСОБА_6.

Зі свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_3.

Після смерті батька ОСОБА_6 приватним нотаріусом Бородянського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 була відкрита спадкова справа № 9/2012 року. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

До складу спадщини після смерті ОСОБА_6 входить житловий будинок НОМЕР_2 з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Згідно даних технічного паспорта на житловий будинок НОМЕР_2 з надвірними будівлям по АДРЕСА_1, до 26 січня 1999 року були збудовані таки об'єкти: житловий будинок - літер А, рік побудови 1994 року, вартість 66 382 грн.; погріб з шийкою - літер Б, рік побудови 1997 року, вартістю 12 853 грн.; сарай- літер Г,, рік побудови 1998 року вартістю 460 грн.; убиральня- літній душ - літера Е, рік побудови 1997 року, вартість 333 грн.; фундамент- літер В, рік побудови 1997 року, вартістю 1 786 грн.; ворота з хвірткою - літер №3, рік побудови 1997, вартістю 356 грн.

Житловий будинок був побудований на земельній ділянці, яка була передана у приватну власність ОСОБА_6 для обслуговування житлового будинку на підставі рішення №32-2 виконкому Пилиповицької сільської ради Бородянського району Київської області від 24 грудня1996 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є сином померлого і має частку в спадковому майні. Задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції зазначив, що дружина та діти зобов'язані відбути похорони своїх рідних батьків, братів та сестер.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна).

У пункті 7 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 за життя самочинно будував на належній йому на праві власності земельній ділянці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, однак на день смерті право власності на нього не зареєстровано і в експлуатацію його не введено. Права ОСОБА_6 на будівельні матеріали входять до складу спадщини.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_3, як спадкоємець, успадкував після смерті спадкодавця право на частину будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва домоволодіння.

Разом з тим, задовольняючи первісний позов та визнаючи за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку, погріба з шийкою, сарая убиральні - літнього душу, фундаменту, воріт з фірткою, суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

До набрання чинності Сімейним кодексом України 2002 року, зазначені відносини були врегульовані Законом України «Про власність».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживала у будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 з 1995 року та разом з ОСОБА_6 будували спірний будинок.

Зазначені обставини підтверджуються наданими суду актом обстеження житлових умов складеним депутатом Пилиповецької сільської ради ОСОБА_7 та довідкою Пилиповецької сільської ради (т.1. а.с. 55-56).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 17 зазначеного Закону - майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

В 1999 році між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 має право на ? частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, погрібу з шийкою, сарая, убиральні-літнього душа, фундаменту, воріт з хвірткою.

Інша ? частина належала спадкодавцю ОСОБА_6 і на неї після смерті останнього була відкрита спадщина.

Враховуючи те, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися троє спадкоємців, позивач ОСОБА_3 має право на 1/6 частину будівельних матеріалів, що були використані в процесі самочинного будівництва будинку.

При цьому судом першої інстанції безпідставно взято до уваги технічний паспорт будинку, що був складений в 2013 році, оскільки зазначений документ не є правовстановлюючим документом і не може підтвердити дату побудови як будинку так і допоміжних споруд.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/6 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва вищезазначеного нерухомого майна, на що обґрунтовано посилається апелянт ОСОБА_2 в апеляційній скарзі.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога ОСОБА_2 про стягнення на її користь витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Заявляючи вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн. ОСОБА_2 не надала доказів про понесення нею витрат у такому розмірі, а також доказів того, що відповідач укладала з адвокатом або іншим фахівцем в галузі права угоду про надання правової допомоги.

Також колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на поховання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Згідно ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Таким чином, до витрат на поховання відносяться витрати, пов'язані з організацією поховання померлого до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу та облаштування та утримання місця поховання. Витрати на проведення поминального обіду, відбування 9 та 40 днів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, які зобов'язані відшкодувати спадкоємці у відповідності до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 були понесені витрати на поховання у розмірі 2 998 грн., з яких гроб - 530 грн., хрест 190 грн., хустки шерстяні - 900 грн., носовики - 75 грн., свічки - 65 грн., покривало - 50 грн., рушники - 100 грн., вінки - 600 грн., прохідна - 15 грн. та витрати на встановлення пам'ятника з граніту вартістю 4 500 грн. Таким чином, загальна вартість витрат, понесених на поховання, становить 7 498 грн. Враховуючи те, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 до числа спадкоємців входять троє осіб, вони несуть витрати, понесені на поховання, у рівних частинах.

За таких обставин, на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 необхідно стягнути витрати на поховання спадкодавця у розмірі 2 499 грн. 33 коп. (7 498/3).

Враховуючи вищезазначене, рішення суду в частині задоволення зустрічного позову підлягає скасуванню через порушення судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 23 липня 2015 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Пилиповицької сільської ради Бородянського району Київської області, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування витрат на поховання спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючого по АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, проживаючої по АДРЕСА_3 витрати на поховання у розмірі 2 499 (дві тисячі чотириста дев'яносто дев'ять) грн. 33 коп.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 23 липня 2015 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі самочинного будівництва житлового будинку, погріба, сарая, убиральні-літнього душа, фундаменту, воріт з хвірткою скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Пилиповицької сільської ради Бородянського району Київської області, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, реєстраційна служба Бородянського районного управління юстиції Київської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі самочинного будівництва: житлового будинку - літер А; погріба з шийкою - літер Б; сарая - літер Г; убиральні - літнього душа-літер Е, фундамент - літер В; воріт з фірткою - літер №3, які розташовані на земельній ділянці НОМЕР_2 площею 0,15 га по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення Бородянського районного суду Київської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Лащенко В.Д.