Справа № 545/3461/15-ц
Провадження № 2/545/1878/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Задорожна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 сільської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , народилася 09.07.1972 року в м. Полтаві, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( свідоцтво про народження серія III - КЕ № 274239 видане Полтавським міським відділом РАГС 12.01.89р. повторно).

01.06.1991р. позивачка одружилася з ОСОБА_5 змінивши прізвище з «Перцева» на «Швець» ( свідоцтво про одруження серія II - КЕ № 319206 видане Полтавським міським Палацом шлюбів 01.06.1991р.).

В 2000році померла бабуся позивачки - ОСОБА_6 ( свідоцтво про смерть серія 1 -КЕ №154677 видане ОСОБА_2 сільською радою Полтавського району 26.09.2000р.).

Після смерті бабусі залишилося спадкове майно, а саме приватизована земельна ділянка.

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III - ПЛ №039532 від 11.03.2000р. ОСОБА_7 належить земельна ділянка загальною площею 5,43 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за межами населеного пункту на території ОСОБА_2 сільської ради.

Різниця в написанні прізвищ «Перцьова» та «Перцева» виникла , як розповідала бабуся позивачки, при оформленні паспорта громадянина України був здійснений невірний переклад. Помилку вона не виправляла , так як вважала це непотрібним.

В останні роки життя бабусі, ОСОБА_1 за нею доглядала , допомагала по господарству, обробляла її земельну ділянку. За це вона обіцяла заповісти позивачці дану земельну ділянку у спадок, але оформити це нотаріально не встигла. На даний час позивачка продовжує користуватися земельною ділянкою , але розпоряджатися нею не має можливості із-за відсутності правовстановлюючого документа .

Після смерті ОСОБА_8 для оформлення своїх спадкових прав у встановлений термін до нотаріальної контори не зверталася , так як вважала за достатнє лише користуватися майном.

Згідно довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради №435 від 16.10.2015р. ОСОБА_1 онука ОСОБА_6, яка постійно проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 , до момента смерті 26.09.2000р.

Після смерті бабусі позивачка являється її єдиною спадкоємицею за законом. На даний час у позивачки виникла необхідність у відчуженні належного їй майна.

В судове засідання позивачка не зявилась, надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району надіслав суду заяву, в якій прохали провести розгляд справи у їх відсутність і не заперечили проти задоволення позову.

Суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не зявившихся сторін.

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народилася 09.07.1972 року в м. Полтаві, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( свідоцтво про народження серія III - КЕ № 274239 видане Полтавським міським відділом РАГС 12.01.89р. повторно).

01.06.1991р. позивачка одружилася з ОСОБА_5 змінивши прізвище з «Перцева» на «Швець» ( свідоцтво про одруження серія II - КЕ № 319206 видане Полтавським міським Палацом шлюбів 01.06.1991р.).

В 25.09.2000року померла бабуся позивачки - ОСОБА_6 (свідоцтво про смерть серія 1 -КЕ №154677 видане ОСОБА_2 сільською радою Полтавського району 26.09.2000р.).

Після смерті бабусі залишилося спадкове майно, а саме приватизована земельна ділянка.

Згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії III - ПЛ №039532 від 11.03.2000р. ОСОБА_7 належить земельна ділянка загальною площею 5,43 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за межами населеного пункту на території ОСОБА_2 сільської ради.

Різниця в написанні прізвищ «Перцьова» та «Перцева» виникла при оформленні паспорта громадянина України ,був здійснений невірний переклад.

В останні роки життя бабусі- Перцевої (ОСОБА_6) К.М., позивачка доглядала за нею , допомагала по господарству, обробляла її земельну ділянку. На даний час позивачка продовжує користуватися земельною ділянкою , але розпоряджатися нею не має можливості із-за відсутності правовстановлюючого документа .

Після смерті ОСОБА_8 для оформлення своїх спадкових прав у встановлений термін позивачка до нотаріальної контори не зверталася , так як вважала за достатнє лише користуватися майном.

Згідно довідки виконкому ОСОБА_2 сільської ради №435 від 16.10.2015р. ОСОБА_1 онука ОСОБА_6, яка постійно проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 , до момента смерті 26.09.2000р.

Після смерті бабусі позивачка являється її єдиною спадкоємицею за законом. На даний час у позивачки виникла необхідність у відчуженні належного їй майна.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст.331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цім Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цім Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.лютого 2002 року № 7/5 і зареєстровано в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 ( з подальшими змінами).

ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надав розяснення що: «Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки,споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та закону України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно , зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 27, 31, 208, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, ст. 11, 15-16, 328, 346, 355-357, 370, 1268,1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), в порядку спадкування, після померлої 25.09.2000року бабусі- Перцьової ОСОБА_9, право власності на земельну ділянку загальною площею 5,43 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Полтавського району Полтавської області ( Державний акт серії III - ПЛ №039532 від 11.03.2000р. виданий на ім»я ОСОБА_7).

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Головуючий: А.Г.Потетій