№ 207/4407/15-ц
№ 2/207/1840/15
10 грудня 2015 року Багійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Юрченко І.М.
при секретарі Сівачук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заочно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Баглійський районний відділ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Звертаючись до суду, позивачка в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 11 листопада 2009 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку, що був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_3 реєстровий № 2861, відповідно до умов якого вона придбала у власність 11/25 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, розташований у м. Дніпродзержинськ по вул. Островського, 32.
У вказаній вище частині житлового будинку, яка належить їй на праві спільної часткової власності, окрім неї, зареєстрований та проживає її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того у вказаному житлі з 26 серпня 2008 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який не є членом її сімї.
Відповідач після укладення 11 листопада 2009 року договору купівлі-продажу частки житлового будинку, самостійно визначивши собі інше місце проживання, виїхав з вказаного житла та не повертається вже протягом шести років, у житловому приміщенні відсутні його особисті речі. Жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачу вона ніколи не чинила.
Оскільки всі особові рахунки з комунальних платежів відкрито на її імя, а відповідач не приймає жодної участі у їх сплаті, то вона змушена сплачувати все самостійно. Також через те що відповідач зареєстрований в належному їй на праві спільної часткової власності житловому приміщенні, в теперішній час вона не має можливості отримати житлові субсидії.
На підставі зазначеного позивачка просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належними їй на праві спільної часткової власності 11/25 частками житлового будинку за №32 по вул. Островського у м. Дніпродзержинськ, що є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач у судовому засіданні був відсутній. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ст. 74,76 ЦПК України - шляхом оголошення в газеті, а також судовими повістками. Відповідач заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивачка проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, будь-яких заперечень на позов суду не було надано.
Враховуючи вищенаведене і прийняття суддею ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що частина житлового будинку №32 по вул. Островського у м. Дніпродзержинськ належить ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 11 листопада 2009 року (ар.с.7) та витягом з Державного реєстру правочинів від 11.11.2009 року №7940732 (ар.с.8).
Відповідно до довідки начальника вулично-квартального комітету №10 від 02 жовтня 2015 року зазначено, що в будинку №32 по вул. Островського м. Дніпродзержинську зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (ар.с.4), який не проживає у будинку з 2009 року.
Факт реєстрації відповідача в будинку №32 по вул. Островського м. Дніпродзержинську також підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 20.10.2015 року (ар.с.12).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
ОСОБА_2 продав 11/25 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, розташований за адресою: в м. Дніпродзержинськ по вул. Островського, 32. Факт продажу відповідачем зазначеної 11/25 частки на житловий будинок ОСОБА_1 підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 11.11.2009р. (ар.с.8).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України, відповідач не є членом сімї позивача, тому їх правовідносини регулюються ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Право користування 11/25 частки житлового будинку виникло у позивача на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 11 листопада 2009 року. Після того, як колишній власник ОСОБА_2 продав 11/25 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок, у нього припинилось право користування цією часткою житлового будинку, але він досі зареєстрований в зазначеному будинку, що створює для позивача перешкоди у вільному користуванні власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.
Таким чином, як випливає з указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10,11,31,60, 61,131, 209, 212-215, 218, 224-228, 292,294 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Баглійський районний відділ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, втратившим право користування житловим приміщенням 11/25 частками житлового будинку за №32 по вул. Островського у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, що є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач та тетя особа можуть оскаржити рішення на загальних підставах шляхом подання до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку.
Суддя І.М. Юрченко