У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015р. с.м.т. Літин

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гопкіна П.В.,

при секретарі Івановій І.О.,

за участю представника відповідача - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літин заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Літинського районного суду Вінницької області від 26.10.2015 року у справі № 137/1722/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2015 р. до Літинського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_2 із зазначеною заявою, мотивуючи її тим, що 26.10.2015 р. Літинським районним судом Вінницької області було винесено рішення по цивільній справі № 137/1722/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким було стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором. У своїй заяві посилається на наступні обставини: суд несправедливо виніс рішення, оскільки неявка у судове засідання пояснюється хворобою відповідача; відповідача належним чином не проінформовано про проведення судового засідання; позивачем не надано доказів проведення господарських операцій; відповідач особисто не підписувала кредитного договору; позивачем при поданні позовної заяви пропущено строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 та представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» до судового засідання не з'явилися, хоча про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (а.с.69, 73-75).

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат ОСОБА_1 заяву підтримав та просив її задовольнити із підстав, наведених у ній.

Згідно ч.1 ст. 231 ЦПК України, при розгляді заяви про перегляд заочного рішення неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення та матеріали цивільної справи № 137/1722/15-ц, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Літинського районного суду Вінницької області 26.10.2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 та стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до матеріалів справи відповідач вчасно подав заяву про перегляд заочного рішення в строк, встановлений ст.228 ЦПК України, тому заява про перегляд заочного рішення була прийнята до розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй заяві про перегляд заочного рішення посилається на ту обставину, що судом при винесенні заочного рішення було порушено порядок ухвалення заочного рішення.

Варто звернути увагу, що ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року, гарантується кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної чи господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Так, цивільна справа за № 137/1722/15-ц надійшла до Літинського районного суду Вінницької області 23.09.2015 р., відповідач неодноразово була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 30, 34), проте зловживаючи своїми процесуальними правами намагалась затягувати розгляд справи (а.с. 28), тим самим прямо порушуючи процесуальний закон, котрий встановлює граничний строк розгляду цивільних справ - не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 17 Закону України " Про виконання рішень про застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

В поняття "розумний строк" розгляду справ Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника (Узагальнення судової практики Бориспільського міськрайонного суду щодо порушення строків розгляду цивільних справ).

З метою дотримання процесуальних строків розгляду справ даної категорії, враховуючи систематичність неявки відповідача у судові засідання, її процесуальну поведінку, котра проявлялася у зловживанні своїми процесуальними правами та намаганням затягнути судовий процес, суд ухвалив 26.10.2015 р. провести заочний розгляд у справі № 137/1722/15-ц.

Згідно ч. 1 ст. 232 ЦПК України, а також п. 30 Постанови ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно заяви про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_2 посилається на ту обставину, що вона перебувала 26.10.2015 року на лікуванні, а її не було повідомлено належним чином про проведення судового засідання (а.с. 53). Вказана обставина судом до уваги не приймається, оскільки зі змісту довідки від 26.10.2015 р., виданої Літинською амбулаторією загальної практики сімейної медицини вбачається, що ОСОБА_2 зверталась в Літинську АЗПСМ, де їй було надано медичну допомогу (а.с. 44, 76). Вказана довідка прямо суперечить обставинам, зазначеним у заяві про перегляд заочного рішення, де відповідач вказала, що вона 26.10.2015 р. "перебувала на лікуванні". Одночасно, із змісту даної довідки неможливо встановити дату і час звернення відповідача до лікарні, що у свою чергу не підтверджує неспроможності останньої з'явитись у судове засідання або подати клопотання про його перенесення.

Надані у судовому засіданні представником відповідача - адвокатом ОСОБА_1 для долучення до справи копії медичної книги амбулаторного хворого, суд не приймає як доказ, оскільки досліджуючи вказані копії не вдалося встановити прізвище хворого, який 26.10.2015 р. звертався до лікаря із скаргами (а.с. 80).

До того ж, судом не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що її не було повідомлено належним чином про судове засідання на 26.10.2015 р., оскільки згідно рекомендованого повідомлення, котре міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 15.10.2015 р. особисто розписалась в отриманні судової повістки (а.с. 34).

Таким чином, посилання ОСОБА_2 на її неповідомлення про дату та час розгляду справи та перебування 26.10.2015 р. на лікуванні не відповідають дійсності.

Що стосується вказаної заявником підстави скасування заочного рішення з причин пропуску строків позовної давності, слід зазначити, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна даність встановлюється тривалістю у три роки. Проте, ст. 260 ЦК України імперативно зазначає, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253-255 цього Кодексу.

Як вбачається з графіку погашення заборгованості до кредитного договору, розрахунку заборгованості та виписки (а.с. 4-6), у позичальника до 18.02.2015 р. була відсутня прострочена заборгованість по щомісячним платежам. Заборгованість виникла лише після 18.02.2014 р., у звязку із чим відсутні будь-які підстави для застосування строків позовної давності.

Надання позивачем розрахунку заборгованості з дати укладення кредитного договору не вказує на те, що позивач просив стягнути прострочений борг з 04.10.2006 р., а лише відображає весь рух коштів з дати укладення кредитного договору по щомісячним платежам.

У свої заяві про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_2 також посилається на ту обставину, що вона не підписувала кредитного договору та додатків до нього. Проте, особистий підпис ОСОБА_2 у заяві на отримання кредитної картки, спростовує її твердження, а також підтверджує, що остання ознайомилась із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" (а.с. 7). Окрім того, відповідач сама вказує у своїй заяві, що вона оформлювала документи на отримання картки (а.с. 54).

Щодо тверджень відповідача про безпідставне стягнення із неї штрафу та пені та як наслідок порушення вимог Основного закону про те, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення, суд виходить з наступного.

Умовами Договору - "Умови та правила надання банківських послуг", передбачено застосування комісії (пені) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним.

У той самий час, згідно з п. 8.6 Договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення Клієнтом строків платежів по будь - якому із грошових зобов'язань, передбачених Договором, більш як на 120 днів (а.с. 11).

За таких обставин доводи відповідача в частині неправильного застосування судом вимог ст. 61 Конституції України і ст. 549 ЦК України та покладення на неї подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобовязання не знайшли свого підтвердження.

Вказана правова позиція міститься у постанові ВСУ від 06.11.2013 № 6-116цс13.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, під час розгляду заяви відповідача ОСОБА_2 судом не встановлено сукупності двох необхідних умов для перегляду заочного рішення Літинського районного суду Вінницької області від 26.10.2015 року, а саме, що відповідач не з'явилася в судове засідання при ухваленні заочного рішення та не повідомила про причини неявки з поважних причин, і те, що докази, на які вона посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі належних та допустимих доказів, із наданням їм відповідної оцінки, а тому заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 197, 210, 231, 232 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Літинського районного суду Вінницької області від 26.10.2015 року у справі № 137/1722/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без задоволення, роз'яснивши сторонам можливість оскарження заочного рішення в загальному порядку.

Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення ухвали суду, а особами, що не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_3