УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на утримання дружини,

за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини доходу до досягнення дитиною-інвалідом 18-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину-інваліда ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка потребує постійного догляду і після того, як відповідач залишив сім'ю, мешкає разом із матір'ю.

Зазначила, що на утримання доньки відповідач сплачує аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2012 року, проте може надавати матеріальну допомогу і на її утримання, оскільки отримує пенсію за віком.

Посилаючись на те, що їх донька не може за станом здоров'я відвідувати дошкільний заклад та потребує постійного догляду, у зв'язку з чим позивачка не має можливості працевлаштуватися та мати свій дохід для особистих потреб, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) на її утримання до досягнення дитиною-інвалідом 18-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 24 квітня 2015 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, частково задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), виходив з того, що сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з матір'ю та є інвалідом дитинства, у зв'язку з чим не може відвідувати дитячу дошкільну установу і потребує постійного догляду, врахував матеріальне становище відповідача, дійшовши обґрунтованого висновку щодо його можливості надавати позивачці матеріальну допомогу, стягнувши на користь позивачки аліменти у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача на її утримання.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

М.Є. Червинська