У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Василевича В.С.

суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю представника ТОВ «Кредитні ініціативи»

Захожого Т.В., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Рівненського міського суду від 22 грудня 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду від 22 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» доводить про незаконність та необґрунтованість рішення через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вказує, що суд необгрунтовано відмовив у дослідженні договорів факторингу, неправомірно застосував ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки сфера дії цього закону поширюється в першу чергу на виконавче провадження, а не на стадію ухвалення рішення.

Із змісту названого закону не випливає заборона звернення до суду та ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки лише надає іпотекодержателю право на відчуження, а Закон №1304-V11 від 3.06.2014 року тимчасово обмежує можливість реалізації встановленого законом права на відчуження майна, переданого в іпотеку.

Суд не перевірив та не з'ясував наявності у відповідача іншого житла, тому висновок суду з цього приводу є необґрунтованим та передчасним, а також не обговорив питання про можливість застосування положень ст.217 ЦПК України.

По наведених підставах просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом встановлено, 15 липня 2008 року ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та ОСОБА_4 уклали кредитний договір на 50.000 дол.США.

Для забезпечення виконання даного зобов'язання в цей же день між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, за яким останній передав в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно з ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадян України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого нежитлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтовано застосував положення названого закону.

Судом встановлено, що предметом іпотеки є жила нерухомість- трикімнатна квартира загальною площею 68,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м. по вул. Соборній, 261 у м. Рівне, яка використовується як місце постійного проживання ОСОБА_2

ОСОБА_2 згоди на відчуження іпотечного майна не надавав і не є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

З урахуванням наведеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що дія вказаного закону обмежується стадією виконавчого провадження не може бути прийняте до уваги, оскільки із змісту даного закону не випливає поширення сфери його дії лише на певні стадії судочинства.

Не є підставою для скасування рішення доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, зокрема, можливої наявності в іпотекодавця іншого житла.

Відповідно до встановлених ст.10, ст.60 ЦПК України засад змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Отже, процесуальний обов'язок по доведенню вищевказаної обставини покладено на позивача. Ні у місцевому, ні в апеляційному суді позивач не вказував на наявність в ОСОБА_2 іншого житла і клопотань з приводу витребування таких відомостей не заявляв.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на порушення норм процесуального права, то вони теж не можуть бути підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 за процесуальним становищем являється третьою особою на стороні відповідача. Про це зазначено у вступній частині рішення, а в мотивувальній його частині йдеться лише про відповідача ОСОБА_2 Посилання в резолютивній частині рішення про відмову у задоволенні позову до ОСОБА_4 є помилковим, однак на правильність рішення не впливає.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело неправильного вирішення справи. В даному ж випадку цього не встановлено.

Враховуючи, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.307 ,ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 22 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді Малько О.С.

Бондаренко Н.В