У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

Мостової Г.І., НаумчукаМ.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Дзержинськвугілля» про стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що з 27 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року він працював на посаді підземного гірничого майстра у відокремленому підрозділі «Шахта «Торецька» державного підприємства «Дзержинськвугілля». Після звільнення з роботи він звернувся до роботодавця із заявою, в якій просив повідомити про розмір його посадового окладу та розмір нарахованої і виплаченої заробітної плати. Після отримання відповіді йому стало відомо про те, що роботодавцем неправильно розраховувались розміри мінімальної тарифної ставки (мінімального місячного окладу) робітника 1 розряду, яка є основою для нарахування заробітної плати працівнику з урахуванням положень Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками, що діють у вугільній галузі і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, регіональної угоди, Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Посилаючись на невиплату заробітної плати у повному обсязі, просив задовольнити вимоги.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 5 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_3 недоотриману за період роботи з 27 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року заробітну плату у розмірі 115 292 грн 59 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції змінити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, стягнути з відповідача недоотриману заробітну плату у розмірі 125 843 грн 46 коп.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що з 27 травня 2005 року по жовтень 2013 року ОСОБА_3 працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Торецька» державного підприємства «Дзержинськвугілля» на посаді підземного гірничого майстра, а з жовтня 2013 року по 16 квітня 2014 року - гірничого майстра на дільниці вентиляції та техніки безпеки.

16 квітня 2014 року його було звільнено з роботи відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що при нарахуванні заробітної плати позивачу, на підприємстві було встановлено тарифні ставки, розмір яких був меншим від встановлених законом, що призвело до неправильного нарахування заробітної плати. Крім того, підприємство не надало доказів перебування в стані подолання фінансових труднощів, у зв'язку з чим допустило оплату праці нижче від норм, визначених Генеральною та галузевими угодами, а також не надало доказів щодо повідомлення про це профспілкового органу на підприємстві.

Ухвалюючи нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд дійшов висновку про те, що згідно динаміки введення тарифних ставок та посадових окладів, розрахованих із законодавчо встановленого рівня мінімальної заробітної плати, підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві відповідачем здійснювалось у строки, встановлені законодавством та Галузевою угодою. Апеляційним судом також враховано, що під час розрахунку розміру мінімального окладу робітників першого розряду, відповідачем застосовано визначений галузевою угодою сумарний коефіцієнт 3,234, що є вищим мінімально встановленого ст. 3 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» коефіцієнта 1,3.

Повністю із висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до вимог ст. 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників − залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Згідно зі ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про оплату праці» на підприємствах і організаціях, які знаходяться на госпрозрахунку і отримують дотації з бюджету, організація оплати праці здійснюється відповідно до ст. 15 цього Закону, але в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»передбачено, що тарифна сітка (схема посадових окладів) шахтарів формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка перевищує законодавчо встановлений рівень мінімальної заробітної плати на величину не менш як на 30 %, з урахуванням поступового переведення всіх шахтарів на погодинну оплату праці та досягнення середньоєвропейського рівня зарплати шахтарів.

Відповідно до п. 9.4.1 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03 липня 2001 року, зареєстрованої у Міністерстві праці та соціальної політики України 07 серпня 2001 року за № 71 (із доповненнями та змінами від 4 квітня 2012 року), умови оплати праці, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення, розміри тарифних ставок і посадових окладів працівників підприємств і організацій, включаючи працівників загальних (наскрізних) професій та посад, їхніх структурних підрозділів, що виконують роботи, які відповідають основній діяльності підприємств вугільної галузі та шахтного будівництва, визначаються додатком до розділу 9 Угоди, чинним законодавством і впроваджуються в порядку та терміни, встановлені законодавством під контролем Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке забезпечує реалізацію державної політики щодо оплати праці та соціального захисту працівників вугільної промисловості. Тарифні сітки (схеми посадових окладів) на підприємствах формуються на основі тарифних ставок робітників першого розряду, які встановлюються у розмірах, що перевищують законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів), визначених у таблицях додатків до Умов оплати праці, якими враховані міжгалузеві, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення в оплаті праці. Тарифні ставки (оклади, посадові оклади) розраховуються шляхом множення мінімальної годинної тарифної ставки (мінімального місячного окладу), розрахованої згідно з п. 9.4.2 цієї Угоди, на коефіцієнти співвідношень розмірів годинних тарифних ставок (окладів) робітників і посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців, передбачених Додатком до розділу 9 цієї Угоди. При цьому, мінімальними гарантіями в оплаті праці, обов'язковими для всіх підприємств галузі, які знаходяться у сфері дії Угоди, є розмір тарифної ставки (мінімального окладу) робітників першого розряду, що розраховується із встановленого розміру мінімальної годинної тарифної ставки, яка розраховується із законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати, збільшеної на коефіцієнти: − 3,234 на підземних роботах; − 1,514 на роботах на поверхні шахт.

Пунктами 9.4.1, 9.4.5 Галузевої угоди також визначено, що норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених Генеральною, Галузевою угодами, але не нижче від державних соціальних гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватись лише тимчасово, на період подолання фінансових труднощів підприємства, терміном не більше як шість місяців, і з повідомленням про це вищого господарського та профспілкового органів.

Відповідно до п. 9.4.2 Галузевої угоди мінімальна годинна тарифна ставка розраховується виходячи з середньомісячної норми робочого часу за період з 2004 року по 2013 рік - 167 годин.

Як вбачається із матеріалів справи, оклад підземного гірничого майстра з квітня 2005 року розраховувався шляхом множення розміру мінімальної заробітної плати на: галузевий коефіцієнт, коефіцієнт підземних робіт, міжрозрядний коефіцієнт майстра гірничого та коефіцієнт за працю в шкідливих умовах, а з вересня 2008 року також і на коефіцієнт престижності шахтарської праці.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції відокремлений підрозділ «Шахта «Торецька» державного підприємства «Дзержинськвугілля» навів розрахунки окладу підземного гірничого майстра, який було встановлено штатним розкладом на підприємстві, а також розмір окладу, який мав діяти на підприємстві відповідно до чинних у відповідні періоди нормативних актів, які регулюють оплату праці. Із зазначених розрахунків випливає, що розмір окладу позивача не завжди відповідав нормативно-визначеному. Крім того, в апеляційній скарзі відокремлений підрозділ «Шахта «Торецька» державного підприємства «Дзержинськвугілля» визнавав недоплату заробітної плати позивачу в розмірі 2 328 грн 06 коп. (а.с. 96-105).

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, з цього приводу ніяких висновків не зробив, не вказав, чому відмовляє у задоволенні вимог позивача в тій частині, яка визнається відповідачем.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд також зазначив, що за період із 2005 року по 2014 рік відокремлений підрозділ «Шахта «Торецька» державного підприємства «Дзержинськвугілля» зазнавав збитків, перебував у стані подолання фінансових труднощів та з цих підстав допустив відступ в оплаті праці робітників від норм, визначених Генеральною та галузевою угодами.

Проте апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідно до п. п. 9.4.1, 9.4.5 Галузевої угоди оплата праці нижче від норм, визначених Генеральною, Галузевою угодами, але не нижче від державних соціальних гарантій в оплаті праці, може застосовуватись лише тимчасово, на період подолання фінансових труднощів підприємства, терміном не більше як шість місяців; не перевірив, чим було обумовлено зниження розміру посадового окладу позивача в окремі періоди, чи дотримувався роботодавець положень Галузевої угоди при зменшенні їх розміру, зокрема, в частині повідомлення органів, зазначених в ній, та в який спосіб приймались про це відповідні рішення.

Наведені порушення апеляційним судом норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому рішення апеляційного суду не можна визнати законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 20 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О.Карпенко

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук