Справа № 699/938/15-ц
Номер провадження 2/699/513/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2015 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Кіхтенко Н.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2015 до суду надійшов вказаний позов, який був уточнений представником позивача і остаточно позивач просить ухвалити рішення та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі у сумі 1218 грн. станом на 22.12.2015.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідно до договору №20211 від 16.02.2012 (з урахуванням додаткових угод до нього) відповідач отримала кредит у розмірі 3351,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 30.01.2016 з щомісячним погашенням періодичних платежів за кредитом.

Відповідач ухиляється від погашення чергових заборгованостей за кредитом, у звязку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, тому і подано даний позов до суду.

Представник позивача по довіреності ОСОБА_3 у судове засідання на 28.12.2015 не зявився? надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, та надав пояснення, в яких вказав, що просить стягнути із відповідача лише 1218 грн. судових витрат у справі, оскільки відповідач погасила борг, але здійснила це після подання до неї позову, а тому стягненню підлягає судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду.

Відповідач у судове засідання не зявилася, але направила заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність та надала суду квитанцію про сплату нею і судових витрат.

Суд, розглянувши справу в порядку письмового провадження, вивчивши надані докази, вважає, що уточнений позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті і прийшов до висновку про задоволення уточненого позову.

У судовому засіданні встановлено, що 16.02.2012 між відповідачем та ПАТ «Ощадбанк» в особі заступника керуючого Оболонським відділенням №8142 був укладений договір №20211, до якого згодом між відповідачем та ПАТ «Ощадбанк» в особі заступника керуючого ТВБВ №10026/0143 було укладено додаткові договори №1 від 09.04.2013, №2 від 19.08.2013 та №3 від 20.01.2015, копії яких додані до позовної заяви (а.с. 6-17).

Згідно наказу філії ГУ по м. Києву та Київській області ПАТ «Ощадбанк» №295 від 17.04.2012 філія Оболонське відділення №8142 ПАТ «Ощадбанк» реорганізовано в ТВБВ №10026/0143. Копія наказу додана до позовної заяви (а.с. 29, 30).

Відповідно до укладеного договору, з урахуванням внесених до нього змін і доповнень, (далі - договір) відповідач отримала кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 3351,60 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір діє до дня закриття рахунку і завершення всіх розрахунків по рахунку (п. 11.2 договору №20211 від 16.02.2012). Договір може бути розірвано з ініціативи однієї із сторін з письмовим попередженням за 30 днів другої сторони за умови дотримання умов договору, проведення взаєморозрахунків та повернення банку карток (п.11.3 договору №20211 від 16.02.2012). До суду не надано документів, які б свідчили про припинення дії договору.

Згідно укладеного між сторонами договору кінцевий термін повернення наданого відповідачу кредиту 30.01.2016.

Відповідно до п.3.3 договору погашення заборгованості за кредитом та процентами здійснюється відповідачем щомісячно, до 05 числа кожного місяця, в сумі, не меншій ніж 381,00 грн., починаючи з лютого 2015 року з остаточним погашенням кредиту не пізніше 30.01.2016.

Згідно п.4.9 договору у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, банк (позивач) має право вимагати від клієнта (відповідача) дострокове повернення кредиту, сплату процентів та інших платежів за договором.

Відповідач не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у звязку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за договором.

Ст.525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення клієнтом зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Позивач у позові вказував, що у звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за договором відповідач станом на 15.10.2015 має заборгованість 3 350,91 грн., яка складається з наступного:

- 3 256, 76 грн. - заборгованість за кредитом;

- 88,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 6,00 грн. плата за користування кредитною карткою.

Розрахунок суми заборгованості додано до позовної заяви (а.с.5).

23.06.2015 за №2815 позивачем відповідачу було направлено лист-вимогу, копію якого додано до позовної заяви (а.с.18), та який відповідач отримала 02.07.2015, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.19).

У вказаному листі позивач вимагав від відповідача у звязку із порушеннями відповідачем взятих на себе зобовязань за договором здійснити повне погашення заборгованості за договором не пізніше 30 календарних днів з дати отримання цього листа.

Відповідач по вказану у листі - вимозі заборгованість за договором не погасила.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобовязання за договором відповідач порушила зазначені вище норми законодавства та умови договору.

Як вбачається з наданих позивачем документів, кредит відповідачу був наданий 20.01.2015, перший платіж мав бути здійснений відповідачем у лютому 2015 року. Тобто, позивач звернувся до суду із позовом в межах строків позовної давності.

Відповідачем до суду було надано квитанцію №233 від 26.11.2015 про сплату на користь ПАТ «Ощадбанк», ТВБВ №10026/0143, коштів у розмірі 3 350,91 грн. (а.с.42).

Також відповідачем до суду було надано квитанцію № 134 від 22.12.2015 про сплату нею на користь ПАТ «Ощадбанк», ТВБВ №10026/0143, коштів у розмірі 1 358,00 грн., з яких 140, 00 грн. погашення кредиту; 1218,00 грн. судовий збір. ,але позивач чогось сплачений судовий збір в сумі 1218 грн. не врахував і направив до суду вимогу про стягнення даної суми з відповідача.

Так, станом на 28.12.2015 від позивача до суду надійшла заява, в якій представник позивача вказав, що просить стягнути із відповідача 1218 грн. судових витрат у справі, оскільки відповідач погасила борг у повному обсязі, але здійснила це після подання до неї позову, а тому стягненню підлягає лише судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. Тобто, з урахуванням викладеного у даній заяві позивач від позову не відмовився.

А тому, суд вважає необхідним вимоги задовольнити частково, лише у стягненні з відповідача в користь позивача судових витрат у справі, які становлять 1218 грн., повернувши відповідачу оригінал квитанції № 134 від 22.12.2015 для вирішення питання такої сплати нею з позивачем,без урахування 140 грн., що є частковою сплатою суми по позову.

Так, відповідно до розяснень, даних у п.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 120 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вказано,що відповідно до статті 89 ЦПК у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після предявлення позову, суд, за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат.

Отже, позивачем підтверджено повну сплату боргу відповідачем під час розгляду даної справи, який сплачувався частинами, але позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір, який відноситься до судових витрат, відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, сума якого становить 1218 грн., тому вказані судові витрати позивача, відповідно до ст.89 ЦПК, за заявою позивача стягуються з відповідача.

Таким чином, на підставі наданих позивачем доказів, вимог закону, суд вважає, що позивач належним чином обґрунтував та довів свій позов, довів, що відповідач не виконала умови договору, а тому з урахуванням того, що відповідачем заборгованість за договором погашена добровільно в повному обсязі, що вбачається із пояснень представника позивача від 22.12.2015, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача лише судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 1 218,00 грн.

Керуючись ст.ст.257, 525-527, 530, ч.1 ст.598, ст.599, ст.610, ч.2 ст. 615, ст.625, ст.629, ч.2 ст.1050, ст.1054 ЦК України; ч.1 ст.3, ст.ст.10, 11, 57- 60, 88, ч.2 ст.197, ст.ст.212-215, ч.1 ст.294, ст.296 ЦПК України,

суд

ВИРІШИВ:

Уточнений позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки, зареєстрованої та проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НС №753204, виданий 28.12.1999 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, інші дані про особу суду невідомі, на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10026/0143 філії ГУ по м. Києву та Київській області (04212, м. Київ, вул. Тимошенка Маршала, 12, , рахунок №4047 (для погашення заборгованості) МФО 322669), судові витрати ( сплачений судовий збір) в сумі 1 218,00 грн.

Повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки, зареєстрованої та проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НС №753204, виданий 28.12.1999 Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, квитанцію №134 від 22.12.2015 про сплату нею на користь ПАТ «Ощадбанк», ТВБВ №10026/0143, коштів у розмірі 1 358, 00 грн., для вирішення законності сплати судового збору в сумі 1218 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даного рішення.

Суддя ОСОБА_4sp; І.