Справа: 164/128/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

2 березня 2015 року. Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Токарської І.С.,

при секретарі Матвійчук Н.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В :

28.01.2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що вона являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. У вказаному будинку зареєстрована позивач та її діти ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Також у спірному будинку без реєстрації проживає її колишній чоловік ОСОБА_3, який після одруження з ОСОБА_2 вселився у займане житло. З часом подружнє життя у сторін не склалося і за рішенням суду 8.07.2013 року шлюб між ними було розірвано. В добровільному порядку виселитися з житлового будинку відповідач відмовляється, що перешкоджає позивачу вільно користуватися та проживати у вказаному житлі, оскільки ОСОБА_3 постійно створює конфлікти, застосовує фізичну силу та погрожує розправою. Проживання з ОСОБА_3 стало нестерпним і тому позивач звернулася до суду та просила усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 із зазначеного будинковолодіння.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала із наведених у ньому підстав, просила задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи належним чином був повідомлений, про що свідчить розписка, наявна в матеріалах справи.

За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Аналогічні положення містяться в частині 1 статті 405 ЦК України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Підстави та порядок позбавлення членів сім'ї власника права користування жилими приміщеннями визначені у статті 157 ЖК УРСР, якою встановлено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За змістом статті 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Із витягу з погосподарської книги № 7 за 2011-2015 роки судом установлено, що по особовому рахунку НОМЕР_1 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами належить ОСОБА_2 і знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно довідки Старочорторийської сільської ради Маневицького району № 1747 від 24 жовтня 2014 року до складу сім'ї ОСОБА_2 входять її діти - ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

Із пояснень позивача установлено, що разом з нею та дітьми проживає її колишній чоловік ОСОБА_3

Дані пояснення ОСОБА_2 підтверджуються заочним рішення Маневицького районного суду Волинської області від 8 липня 2013 року та актом обстеження житлово - побутових умов від 9 грудня 2015 року (а.с. 7, 12).

Як зазначила позивач в судовому засіданні, відповідач в добровільному порядку виселитися з житлового будинку відмовляється, що перешкоджає їй вільно користуватися та проживати у вказаному житлі, оскільки ОСОБА_3 постійно створює конфлікти, застосовує фізичну силу та погрожує розправою, з приводу чого неодноразово зверталася до правоохоронних органів із відповідними заявами.

Із висновку по зверненню ОСОБА_2 від 6 грудня 2013 року установлено, що близько 18 години 5 грудня 2013 року ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив сімейну сварку, виражався на адресу позивача нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, тобто умисно вчинив дії психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров'ю ОСОБА_2 (а.с. 9).

З приводу вказаного звернення позивача із ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду виховного характеру (а.с. 9 зворот).

В подальшому, на підставі чергового звернення ОСОБА_2 з приводу неправомірної поведінки її колишнього чоловіка ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 173-2 КУпАП (а.с. 10).

Позивач неодноразово зверталася також і в Старочорторийську сільську раду Маневицького району, однак відповідач продовжував створювати конфліктні ситуації, чим унеможливлював їх подальше спільне проживання, та не реагував на вмовляння ОСОБА_2 виселитися.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач порушує правила співжиття, а вжиття заходів громадського впливу не дають позитивних результатів, що унеможливлює спільне проживання сторін, суд приходить висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224 ЦПК України, на підставі ст.ст. 64, 116, 156, 157 ЖК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Маневицького районного суду І.С. Токарська