Справа № 452/2503/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" грудня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.

при секретарі Топорович В.В.,

із участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 20.05.2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступник ПАТ «Банк Форум», та позивачем було укладено Кредитний договір №0005/08/6.10-CLNv, згідно якого ОСОБА_3 було відкрито кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 78900доларів США строком до 18.05.2018 року. 30.09.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору від 20.05.2008 року. ОСОБА_3 вважає, що Кредитний договір 20.05.2008 року №0005/08/6.10-CLNv та Додаткова угода №1 до Кредитного договору від 30.09.2011 року були укладені між нею та відповідачем у порушення вимог чинного законодавства, а саме те, що умови Кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США є несправедливими; просить їх визнати недійсними з моменту укладення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги довірительки ОСОБА_3 підтримав та просив визнати недійними: Кредитний договір 20.05.2008 року №0005/08/6.10-CLNv та Додаткову угоду №1 до Кредитного договору 0005/08/6.10-CLNv від 30.09.2011 року.

Представники відповідача ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у судовому засіданні позову не визнали з підстав, викладених у письмовому запереченні на позовну заяву від 23.05.2015 року та додаткових поясненнях проти позову ОСОБА_3 від 10.12.2015 року.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, зясувавши усі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що у позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору слід відмовити за безпідставністю виходячи з наступного:

Згідно кредитного договору №0005/08/6.10-CLNv від 20 травня 2008 року Акціонерний комерційний банк «Форум» надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 78900 доларів США на споживчі цілі строком до 18.05.2018 року із сплатою 13,5% річних за користування кредитом, а позичальник ОСОБА_3 зобовязалася відповідати перед Банком за зобовязаннями, які випливають з Кредитного договору, своїми коштами.

30.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум», який є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Форум», та ОСОБА_3 укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору №0005/08/6.10-CLNv від 20 травня 2008 року, згідно якого сторони домовилися провести реструктуризацію кредитної заборгованості Позичальника та змінити валюту зобовязання за кредитним договором з долара США на гривню за курсом міжбанківського валютного ринку України, шляхом проведення конвертації залишку основної заборгованості в сумі 77458,19 доларів США за курсом 8,015 гривень за 1 долар США, що становитиме 620827,39 гривень; викласти п.1.1 кредитного договору №0005/08/6.10-CLNv від 20.05.2008 року у наступній редакції: ОСОБА_5 надає Позичальнику кредит у сумі 620827,39 гривень на споживчі цілі; Кредитні кошти надаються строком по 18 травня 2029 року; за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 14,5 процентів річних.

Ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах встановлених у договорі, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплати проценти.

За змістом п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року №3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).

На час укладення кредитного договору із ОСОБА_3 банківська установа користувалася Банківською ліцензією, виданою Національним банком України 3 грудня 2001 року за №62. ОСОБА_5 отримав Дозвіл НБУ на здійснення операцій та додаток до дозволу №62-2 від 01 квітня 2004 року. Отже, Банком правомірно було видано кредитні кошти в іноземній валюті.

При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати розяснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Пунктом 16 вказаної Постанови визначено, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 -1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, частинами 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно ч. 3 ст. 18 Закону передбачено перелік умов договорів, які є несправедливими, і серед таких немає такої умови, як надання продавцем (виконавцем, виробником) кредиту споживачу в іноземній валюті, зокрема в доларах США.

Отже, виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, зясування обставин справи та перевірки їх представленими у передбаченому Цивільним процесуальним Законом порядку доказами, аналізуючи пояснення осіб, які брали участь у справі, суд прийшов до переконання, що в позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «БАНК Форум» про визнання недійсним кредитного договору слід відмовити за безпідставністю, оскільки судом установлено, що при укладенні кредитного договору сторонами було додержано усіх вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України «Про захист прав споживачів», а позивачем протилежного суду під час провадження у цивільній справі не було представлено.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору від 20.05.2008 року №0005/08/6.10-CLNv та Додаткової угоди №1 до цього кредитного договору, - відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення.

Суддя І.С. Казан.