справа 611/1078/15 ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Черниха Є.А.

секретаря Левченко Т.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Барвінкове справу за позовом публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до укладеного договору № А244RX81380369 від 30.04.2013 року ОСОБА_1 30.04.2013 року отримала кредит у розмірі 6798.00 грн. строком на 36 міс., відсоткова ставка (фіксована) 0.12% річних.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», тарифами складає між нею і банком кредитно заставний договір.

Відповідачка була ознайомлена і згодна з Умовами надання кредиту фізичним особам, банком надана повна інформація про умови кредитування.

Відповідачка за кредитним договором взятих зобов?язань належним чином не виконала і станом на 14.12.2015 року має заборгованість на суму 14129.63 грн., яка складається з:

-5478.43 грн. заборгованість за кредитом;

-5.25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2223.24 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

-5273.68 грн. пеня за несвоєчасність виконання забов?язань за договором;

-500.00 грн. штрафу (фіксована частина);

-649.03 грн. штраф (процентна складова).

В цьому зв?язку, Банк, звернувшись до суду з позовом, просив стягнути з відповідачки на його користь 14129.63 грн. .

Банк, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, представника до суду не направив, подав заяву про слухання справи у відсутність представника. Просив позов задовольнити.

Відповідачка у судовому засіданні позов визнала частково, заперечувала про стягнення з неї 1149.03 грн. суми штрафу, вважаючи, що з неї вже стягнено суму пені за несвоєчасне виконання зобов?язань за договором.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені.

При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного договору № А244RX81380369 від 30.04.2013 року ОСОБА_1 30.04.2013 року отримала кредит у розмірі 6798.00 грн. строком на 36 міс., відсоткова ставка (фіксована) 0.12% річних.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», тарифами складає між нею і банком кредитно заставний договір.

Відповідачка була ознайомлена і згодна з Умовами надання кредиту фізичним особам, банком надана повна інформація про умови кредитування.

Відповідачка за кредитним договором взятих зобов?язань належним чином не виконала і станом на 14.12.2015 року має заборгованість на суму 14129.63 грн., яка складається з:

-5478.43 грн. заборгованість за кредитом;

-5.25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2223.24 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

-5273.68 грн. пеня за несвоєчасність виконання забов?язань за договором;

-500.00 грн. штрафу (фіксована частина);

-649.03 грн. штраф (процентна складова).

Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується відповідним розрахунком.

Відповідно до ст.. 5.1 договору, при порушенні позичальником будь якого із зобов?язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 умов, банк має право нараховувати а позичальник зобов?язується сплатити банку пеню в розмірі 0.15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу.

Відповідно до п. 5.3 - при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобов?язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов?язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України.

Згідно ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

В зв?язку з наведеним, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором, задовольнити у повному обсязі.

Що стосується стягнення штрафу, суд приходить до наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, згідно кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення - один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (6 2003цс15).

Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України .

В цьому зв?язку, приймаючи до уваги наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення штрафу з відповідачки.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,214,215 ЦК України, ст.ст. 3,11,15,16,22,525,526,530,546,549,551,599,610,612,625,1046-1055, ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ БАНК» 5478.43 грн. заборгованість за кредитом; 5.25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2223.24 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 5273.68 грн. пеня за несвоєчасність виконання забов?язань за договором, а всього 12980 (дванадцять тисяч дев?ятсот вісімдесят) грн.. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства«АКЦЕНТ БАНК» сплачені 1218.00 грн. суми судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його оголошення.

У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 грудня 2015 року.

Суддя Є.А. Черних.