У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, про визнання недійсним, скасування свідоцтва та запису про право власності, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просила визнати недійсним свідоцтво від 6 червня 2014 року про право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно - котедж АДРЕСА_1, скасувати запис про право власності ОСОБА_5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - котедж АДРЕСА_1.

На обґрунтування позову посилалася на те, що їй належать майнові права на нерухоме майно - котедж АДРЕСА_1 (будівельна адреса) відповідно до договору щодо резервування приміщення від 7 травня 2007 року, що укладений з товариством з обмеженою відповідальністю «Чисте місто» (далі - ТОВ «Чисте місто») та договору купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 7 травня 2007 року.

Зазначає, що у 2009 році котеджне містечко було збудовано, введено в експлуатацію та йому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1, однак оформити свідоцтво про право власності на зазначений котедж ОСОБА_4 не мала змоги, оскільки будівельна компанія ТОВ «Чисте Місто» для видачі на ім'я позивачки акта прийому-передачі на котедж вимагала доплатити суму в розмірі еквівалентну 15 тис. доларів США, пояснюючи це тим, що збільшилася площа котеджу. ОСОБА_4 зазначає, що 17 травня 2007 року між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого позивачці було надано кредит в розмірі 237 тис. доларів США на фінансування інвестування житла - котеджу АДРЕСА_1. В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімовець В.В., зареєстрований в реєстрі за № 922, згідно якого ОСОБА_4 передала банку в іпотеку майнові права на незакінчений будівництвом котедж, АДРЕСА_1, згідно договору резервування приміщення від 6 липня 2007 року. Предмет іпотеки належав позивачці на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів в процесі розміщення від 7 травня 2007 року та договору щодо резервування приміщення від 7 травня 2007 року, укладених з ТОВ «Чисте місто». Надалі ОСОБА_4 стало відомо, що відповідач ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно та зареєстрував за собою право власності на спірний котедж АДРЕСА_1. Позивачка вважає, що ОСОБА_5 не тільки незаконно позбавив її права власності на приналежне їй нерухоме майно, однак і порушив права ПАТ «Укрсоцбанк» як іпотекодержателя, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Просила позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарг цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про те, що здійснивши продаж ОСОБА_5 15 травня 2006 року пакету цільових облігацій, погашення яких мало відбуватися переданням йому у власність котеджу АДРЕСА_1, та уклавши із ним договір резервування вказаного приміщення, ТОВ «Чисте місто» при здійсненні 7 травня 2007 року продажу ОСОБА_4 іменних цільових облігацій на житло не мало право укладати з позивачкою договір резервування щодо того ж самого котеджу АДРЕСА_1. Крім того, угоди, що укладені між ОСОБА_5 та ТОВ «Чисте місто», які стали підставою для оформлення оспорюваного свідоцтва про право власності станом на момент ухвалення рішення суду є чинними, не змінені та не розірвані ні сторонами цих договорів, ні судом. Крім того, вимог про визнання цих угод недійсними ОСОБА_4 заявлені не були.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик