АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №211/988/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження №22-ц/774/2116/К/15 суддя Сарат Н.О.
Категорія № 27 (І) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О,

при секретарі: Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 11.11.2005 року в розмірі 5843,90 грн., а також судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» посилався на те, що між Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір б/н від 11.11.2005 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивачем було повністю виконано умови зазначеного кредитного договору, в той час як відповідач, в порушення умов вказаного договору, взяті на себе зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим за ним накопичилась заборгованість, яка станом на 31.01.2015 року в загальному розмірі складає 60667,75 грн., з яких: 9291,63 грн. - заборгованість за кредитом та 51376,12 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом. Від вказаної суми позивач відняв суму коштів у розмірі 55578,32 грн., яку буде задоволено за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2013 року. Тож сума заборгованості яку просив стягнути позивач з ОСОБА_1 на його користь становить різниця - 5089,43грн; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 254,47 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.11.2005 року в розмірі 5843 (п'ять тисяч вісімсот сорок три) грн. 90 коп., а також судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, поставив питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом ухвалено оскаржуване рішення за його відсутності, і таким чином позбавлено його можливості приймати участь у розгляді справи, подавати докази, тощо. Також ОСОБА_1 зазначив, що ним до суду першої інстанції подано заяву про закриття провадження у справі, натомість судом помилково сприйнято вказану заяву, як заперечення проти позову. Крім того, посилався на порушення позивачем строку позовної давності для звернення з вказаним позовом до суду, що на його думку є підставою для відмови в задоволенні позову. Також відповідач вважає, що оскільки банк вже звертався до суду із заявою про стягнення заборгованості по вказаному кредитному договору в наказному провадженні в 2008 році, він вже реалізував своє право в примусовому порядку через су і тому його звернення в порядку позовного провадження в 2013 та 2015 роках є безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н від 11.11.2005 року (а.с.10-16), за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Кредитний договір складають заява, підписана відповідачем, Умови надання і правила банківських послуг, Пам'ятка клієнта та Тарифи Банку (а.с.10-зворот).

За ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належно не виконав, в результаті чого за ним станом на 21.01.2015 року накопичилась заборгованість в розмірі 60667,75 грн. яка складається з: 9291,63 грн. - заборгованість за кредитом та 51376,12 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом. Від вказаної суми позивач відняв суму коштів у розмірі 55578,32 грн., яку буде задоволено за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2013 року. Тож сума заборгованості яку просив стягнути позивач з ОСОБА_1 на його користь становить різниця - 5089,43грн; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 254,47 грн. - штраф (процентна складова). Розмір загальної заборгованості та залишкової суми, яку позивач просить стягнути з відповідача в межах даного позову, підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-8).

Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг по кредитному договору при порушенні строкових виплат по будь-яким із грошових зобов'язань передбачених цим договором більш як на 120 днів, клієнт повинен сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. фіксована частина та 5 % від суми позову процентна складова.

Згідно матеріалів справи відповідач порушив строк платежів за кредитним договором більш як 120 днів з моменту набрання рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська законної сили 22.11.2013 року, де з нього було стягнуто суму штрафу фіксовану частину 500 грн. та процентну складову 2622, 78 грн., а тому штрафні санкції нараховані знову в розмірі 500 грн. - фіксована частина та 254,47 грн. - 5% від суми позову.

Доводи апеляційної скарги щодо повторного стягнення з нього штрафів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки умови надання банківських послуг не містять застережень щодо кількості разів стягнення штрафу, у разі порушення позичальником строків сплати заборгованості за кредитом.

Також, позивач позивач просив стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості в розмірі 5089,43 грн., яка є нарахованими процентами за невиплату кредиту, які нараховуються в звязку з продовженням дії договору та невиконанням відповідачем своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором та не відноситься до тих сум заборгованості які вже стягнуті з відповідача раніше судовим наказом від 31.01.2008 року та рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, яке набрало законної сили 22.11.2013 року.

Доводи апеляційної скарги щодо звернення позивача з вимогами про стягнення з нього заборгованості в порядку наказного провадження та в позовному провадженні, і таким чином використання свого права примусового звернення щодо стягнення заборгованості, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК, а також не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені (які за відповідні періоди не були стягнутими), передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Доводи апеляційної скарги щодо спливу строку позовної давності для звернення з вказаним позовом до суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно висновку Верховного Суду України, зробленого у справі 6-780цс15 від 30.09.2015 року відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суду не приймаються до уваги, оскільки вони фактично зводяться переоцінки рішення суду по оцінці доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відтак, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: