Ухвала

іменем україни

22 грудня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Фаловська І.М., розглянувши касаційну скаргу державного підприємства «Вигодське лісове господарство» на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Вигодське лісове господарство» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ державного підприємства «Вигодське лісове господарство» (далі - ДП «Вигодське лісове господарство») від 24 квітня 2015 року № 151к про звільнення з роботи ОСОБА_2 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин та поновлено його на роботі на посаді лісничого Слобідського лісництва ДП «Вигодське лісове господарство» з дня звільнення - 24 квітня 2015 року. Стягнуто з ДП «Вигодське лісове господарство» на користь ОСОБА_2 10 231,10 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу без утримання обов'язкових платежів та 1 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди. Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_2 та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежів за один місяць допущеного до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ДП «Вигодське лісове господарство», мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судами встановлено, що рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2015 року ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді лісничого Слобідського лісництва ДП «Вигодське лісове господарство» з 01 грудня 2014 року і стягнуто на його користь з відповідача 24 116,20 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На виконання вказаного рішення суду наказом ДП «Вигодсоке лісове господарство» від 22 квітня 2015 року ОСОБА_2 поновлено на посаді лісничого Слобідського лісництва та вказано приступити до роботи з 23 квітня 2015 року.

З листа-повідомлення від 22 квітня 2015 року вбачається, що відповідач надіслав повідомлення позивачу про поновлення його на роботі у якому також повідомив про необхідність надання реквізитів для перерахування йому грошових коштів. Однак, даних про вручення ОСОБА_2 такого повідомлення саме 22 квітня 2015 року відповідач суду не надав.

Наказом ДП «Вигодське лісове господарство» від 24 квітня 2015 року, у зв'язку із відсутністю ОСОБА_2 на роботі 23 квітня 2015 року, його звільнено з посади лісничого Слобідського лісництва на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України - за прогул без поважних причин. З даним наказом позивач ознайомлений 28 квітня 2015 року.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обгрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Судами також встановлено, що позивач надав до суду накладну на поштову відправку, з якої вбачається, що вищевказаний лист відповідача з повідомленням про поновлення на роботі ОСОБА_2 отримав 24 квітня 2015 року.

24 квітня 2015 року позивач з'явився на підприємстві, де під розписку був ознайомлений з наказом від 22 квітня 2015 року про поновлення на роботі.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, що про даний наказ ОСОБА_2 було відомо раніше.

Крім того, у період часу з 23 по 27 квітня 2015 року позивач перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується довідкою від 27 квітня 2015 року, видною Миколаївською комунальною центральною районною лікарнею Львівської обласної державної адміністрації.

За змістом ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що ОСОБА_2 з поважних причин був відсутній на робочому місці 23 квітня 2015 року, оскільки про існування наказу про його поновлення на роботі дізнався тільки 24 квітня 2015 року, в період часу з 23 по 27 квітня 2015 року перебував на амбулаторному лікуванні, а тому відсутні підстави для звільнення його з роботи за прогул 23 квітня 2015 року.

Таким чином, місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про задоволення позову частково, вирішивши справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та справедливими.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити державному підприємству «Вигодське лісове господарство» у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Вигодське лісове господарство» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ І.М.Фаловська