Справа № 309/709/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Фазикош Г.В.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по орендній платі та суми неустойки, розірвання договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01 жовтня 2013 року між ним власником житла та відповідачем було укладено договір оренди житлового приміщення. Згідно акту прийому передачі майна від 01 жовтня 2013 року він передав, а відповідач прийняв житловий будинок загальною площею 50 кв.м. за адресою м. Хуст, вул. Маркуша №48/1, в тому числі перераховані в акті предмети домашнього вжитку і обстановки.

Згідно умов договору за згодою сторін визначена плата за оренду житлового будинку у розмірі 1200 гривень на місяць.

З листопада 2013року по теперішній день відповідач зобовязання по сплаті орендних платежів не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість по орендній платі в сумі 12000 гривень.

18 серпня 2014 року відповідач власноручно написала розписку, в якій зобовязалася до 20 серпня 2014 року погасити заборгованість по орендній платі. Однак заборгованість погашена не була, тому позивач просила винести рішення, яким розірвати договір оренди житлового приміщення, укладеного між ним та відповідачем, стягнути на його користь з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 12000 гривень, пеню за прострочення сплати орендної плати у розмірі 6000 гривень та судові витрати по справі.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано договір оренди житлового приміщення, у кладений 01.10.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Стягнуто ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 12000 гривень, пеню за прострочення сплати орендної плати у розмірі 6000 гривень та 243,60 гривень судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу на рішення, якою просив скасувати рішення Хустського районного суду від 28 квітня 2015 року, та провадження у справі закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, сторону та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено в судовому засіданні - 01 жовтня 2013 року між позивачем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір оренди житлового приміщення, згідно якого позивач (орендодавець) надає відповідачу (орендареві) і членам його сімї в користування житловий будинок загальною площею 50 кв.м. за адресою м. Хуст, вул. Маркуша №48/1. Пунктом 1.2 договору визначено, що за згодою сторін договором встановлюється плата за оренду житлового будинку розміром 1200 гривень на місяць до складу якої включено пропорційно переданій в оренду площі платежі на повне поновлення будинку.

Позивач згідно пункту 2.1.1договору зобовязання щодо передачі в оренду житла у придатному стані виконав, що стверджується актом прийому майна, складеного 01.10.2013 року.

Відповідач відповідно до п.2.2.4 договору зобовязався не пізніше останнього дня місяця вносити плату за аренду, а також витрати на оплату комунальних та інших послуг й електроенергію. За несвоєчасне внесення платежів оплачувати пеню з розрахунку 1% несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 50% суми заборгованості.

Однак, ОСОБА_4 взяті на себе зобовязання по договору оренди житлового приміщення не виконала і боргує позивачу 12000 гривень орендної плати за користування житловим приміщенням у м. Хуст по вул. Маркуша,48/1. Дана обставина стверджується розпискою від 18.08.2014 року (а.с.8).

Встановлено, що житловий будинок №48 кв.1 по вул. Маркуша у м. Хуст згідно договору дарування та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно належить позивачу ОСОБА_5

Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи суд виходить із того, що згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України).

Отже, заборгованість відповідача станом на сьогоднішній день по орендній платі за користування житлового приміщення складає 12000 гривень та 6000 гривень пені за неналежне виконання обов'язку по сплаті орендної плати нарахованої згідно п. 2.2.4 договору.

Відповідно ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Таким чином, доводи апеляції висновків суду не спростовують, а тому до уваги взяті бути не можуть.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 312, 315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді