У х в а л а

29 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 1 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства «Свяс» про повернення позики з урахуванням індексу інфляції та стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, за позовом приватного підприємства «Свяс» до ОСОБА_7, комунального підприємства «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_16, ОСОБА_12, ОСОБА_17, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

30 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 вересня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до приватного підприємства «Свяс» (далі - ПП «Свяс») про повернення позики з урахуванням індексу інфляції, стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання та позову ПП «Свяс» до ОСОБА_7, комунального підприємства «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради» (далі - КП «Берегівське БТІ»), треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14, про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено ОСОБА_5 до ПП «Свяс» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня

2015 року рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5 до ПП «Свяс» та позову ПП «Свяс» до ОСОБА_7, КП «Брегівське БТІ», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14 про витребування майна з чужого незаконного володіння скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким постановлено стягнути з ПП «Свяс» на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики та витребувати нерухоме майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 вересня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_10 на вищезазначені судові рішення на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_5, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанову Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанцій, виходив з того, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, несе відповідальність встановлену актами цивільного законодавства та умовами договору позики.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України

від 1 жовтня 2014 року викладена правова позиція відповідно до якої нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Отже, зміст наданої для порівняння постанови Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у цій постанові висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до приватного підприємства «Свяс» про повернення позики з урахуванням індексу інфляції та стягнення штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, за позовом приватного підприємства «Свяс» до ОСОБА_7, комунального підприємства «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14, про витребування майна з чужого незаконного володіння за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 1 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко