АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.,

суддів - Вербової І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі - Мікітчак А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва(далі - УПФУ, Управління) звернувся з позовом до ОСОБА_3 та, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на свою користь 225 652 грн. 54 коп. переплати за пенсійними виплатами.

В обґрунтування позовних вимог УПФУ зазначало, що відповідач перебуває на пенсійному обліку в позивача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

10 травня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії, в якій зазначив, що він не працює та зобов'язується повідомити УПФУ про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії.

11 листопада 2013 року відповідач з'явився на прийом до начальника Управління та надав копію трудової книжки, з якої вбачається, що останній 17 вересня 2007 року був прийнятий на посаду другого пілота ПС МД - 80 згідно наказу ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» № 83-к від 17 вересня 2007 року та 22 травня 2012 року був звільнений за власним бажанням.

Таким чином, на думку позивача, ОСОБА_3 в період з 17 вересня 2007 року по 22 травня 2012 року був позбавлений права на отримання пенсії за вислугою років, оскільки працював за спеціальністю та не повідомив про вказану обставину УПФУ.

На момент ухвалення рішення у справі сума непогашеної відповідачем переплати становила 225 652 грн. 54 коп. Позивач вважав, що зазначені грошові кошти отримані ОСОБА_3 без достатньої правової підстави, а тому на підставі статей 1212, 1215 ЦК України звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року зазначений позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 225 652 грн. 54 коп. переплати за пенсійними виплатами та судові витрати.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалите нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 надмірно отриманої пенсії за період з жовтня 2007 року по листопад 2011 року включно як таких, що заявлені поза межами 3-річного строку позовної давності. Послався на те, що вже в 2010 році в розпорядженні УПФУ перебували індивідуальні відомості про застраховану особу з автоматизованої системи персоніфікованого обліку, а саме: відомості щодо факту працевлаштування ОСОБА_3 в ТОВ «Авіакомпанія «Хорс», а також код підстави для обліку спеціального стажу - «ЗП3054А1», який застосовується для працівників льотного складу.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача суми переплати пенсії за період з грудня 2011 року по травень 2012 року скаржник не заперечує, проте, при розрахунку суми заборгованості просить врахувати вже стягнену з нього суму коштів у вигляді 20% утримання від пенсії щомісячно(починаючи з січня 2014 року та по теперішній час), призначеного відповідно до розпорядження начальника УПФУ від 05.12.2013 року.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, та таке встановлено судом, ОСОБА_3 перебуває на пенсійному обліку в УПФ України в Солом'янському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

10 травня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до Управління із заявою про перерахунок пенсії, в якій зазначив, що він не працює та зобов'язується повідомити УПФУ про всі зміни, які викликають зміну розміру виплачуваної пенсії.

11 листопада 2013 року після повідомлення, отриманого від працівників УПФУ, відповідач з'явився на прийом до начальника Управління та надав копію трудової книжки, з якої вбачається, що останній 17 вересня 2007 року був прийнятий на посаду другого пілота ПС МД - 80 згідно наказу ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» № 83-к від 17 вересня 2007 року та 22 травня 2012 року був звільнений за власним бажанням.

Розпорядженням начальника УПФ України в Солом'янському районі м. Києві від 05 грудня 2013 року вирішено утримати переплату пенсії ОСОБА_3 за період з 17 вересня 2007 року по 30 листопада 2013 року в сумі 258204 гривні 40 копійок по 20 %щомісячно до повного погашення.

Визнаючи позовні вимоги обґрунтованими, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погоджується колегія суддів, виходив з безпідставності отримання відповідачем пенсії за вислугою років в період з жовтня 2007 року по травень 2012 року.

Так, відповідно до 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

За змістом ст. 51 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що

дає право на пенсію за віком.

Згідно п. 1 ст 52 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають:окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Відповідно до ст. 7 цього ж Закону, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Отже, враховуючи встановлену судом обставину, яка також не заперечується і сторонами, ОСОБА_3 в період з жовтня 2007 року по травень 2012 року не мав права на отримання пенсії за вислугу років, оскільки у вказаний час працював на посаді, яка, по суті, дає право на отримання такої пенсії лише після звільнення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 липня 2014 року в справі № 6-91цс14.

За змістом ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Встановлюючи недобросовісність з боку відповідача в частині неповідомлення УПФУ про працевлаштування на роботу, яка дає право на отримання пільгової пенсії(за вислугу років) лише по її залишенні, суд, з висновками якого також погоджується колегія, виходив з наступного.

Відповідно до ст. 102 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Крім того, згідно п. 2.21 Постанови правління пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі працевлаштування (початку діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату працевлаштування (початок діяльності, пов'язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності) шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

Аналогічний обов'язок взяв на себе відповідач також при поданні заяви до УПФУ про перерахунок пенсії в травні 2007 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 протягом майже п'яти років працевлаштування не повідомив позивача про зміну обставин, що спричинюють припинення виплати пенсії.

Доводи відповідача про усне повідомлення працівників УПФУ не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи при її розгляді в суді першої інстанції, а також при її перегляді в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно визнав позовні вимоги УПФУ до ОСОБА_3 обґрунтованими.

Разом з тим, судом не враховано 3-річний строк позовної давності при зверненні до суду із вказаними позовними вимогами та не надано належну оцінку доводам відповідача, викладеним у заяві про застосування строку позовної давності /а.с. 91-93/.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістомч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, вважаючи, що позивачем не пропущено строк позовної давності, суд першої інстанції відраховував його з моменту надання відповідачем УПФУ копії трудової книжки, з якої вбачалося працевлаштування ОСОБА_3 з вересня 2007 року по травень 2012 року на посаді другого пілота ПС МД - 80 в ТОВ «Авіакомпанія «Хорс».

Між тим, колегія суддів вважає, що УПФУ мало змогу дізнатися про факт вказаного працевлаштування ще в 2010 році, тобто з моменту відображення звітів ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» з відомостями про застраховану особу в автоматизованій системі персоніфікованого обліку.

Так, згідно витягу із вказаної системи за формою ОК-5, наданого УПФУ, /а.с. 76/ вбачається, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу, а саме ОСОБА_3, містяться дані щодо працевлаштування відповідача в ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» з 2007 року по 2012 рік.

Посилання позивача на відсутність у вказаній системі інформації щодо посади, на якій працює відповідач, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки із вказаного витягу слідує, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу, які перебували в розпорядженні УПФУ ще з 2010 року, з-поміж іншого, зазначено Код підстави для обліку спецстажу «ЗП3054А1».

Зазначення указаного Коду передбачено пунктом 16 Постанови КМУ №794 від 04.06.1998 року «Про затвердження положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», згідно якого персональна облікова картка містить, зокрема, відомості, які підтверджують наявність особливих умов праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

У «Довіднику кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно, до законодавства»,затвердженому: Постановою правління Пенсійного фонду від 10.06.2004 року № 7-6 «Про затвердження порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування», чинної до 05.11.2009 року; Постановою правління Пенсійного фонду України від 05.11.2009 № 26-1 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України», чинної до 08.10.2010 року; Постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування » зазначено, що код «ЗП3054А1» присвоюється працівникам льотного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Таким чином, вже після надходження першого звіту від ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» щодо ОСОБА_3 УПФУ мало змогу дізнатися, що останній працює у вказаній авіакомпанії та належить до працівників льотного складу.

При цьому, згідно вже згаданого п. 1 ст 52 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають саме окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу, а не працівники, які займають конкретні посади.

Отже, посилання позивача на те, що УПФУ не було відомо про посаду відповідача(а, отже, і про факт роботи за спеціальністю, що виключає можливість отримання пенсії за вислугою років) не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки в розпорядженні позивача була інформація, а саме: Код підстави для обліку спецстажу «ЗП3054А1»щодо належності ОСОБА_3 до окремої категорії працівників авіації(льотного складу), яка дає право на отримання пільгової пенсії по звільненню з такої роботи і наявності відповідного стажу.

Крім того, варто зазначити, що в інформаційному листі УПФУ, адресованого ОСОБА_3 від 07.11.2014 року № 14883/09/К-1769 за підписом начальника управління, вказано: «При перевірці матеріалів пенсійної справи та відповідно індивідуальної відомості про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку було встановлено факт Вашого працевлаштування, у зв'язку з чим виникла переплата пенсії».

Отже, у вказаному листі щодо виявлення позивачем переплати пенсії міститься посилання на ті інформаційні ресурси, які постійно перебувають та перебувалиу розпорядженні УПФ України в Солом'янському районі м. Києва, зокрема, станом і на 2010 рік, з огляду на що позивач мав об'єктивну змогу виявити факт працевлаштування відповідача та його належність до відповідної категорії працівників після надходження першого звіту ТОВ «Авіакомпанія «Хорс» відносно застрахованого працівника - ОСОБА_3 та відображення його у відповідній системі персоніфікованого обліку.

Також, в суді апеляційної інстанції представник позивача визнав, що УПФУ, починаючи з 2010 року мало змогу виявити факт переплати пенсії, враховуючи обізнаність позивача про факт працевлаштування відповідача та можливість додатково уточнити необхідні обставини, яку УПФУ використало лише в 2013 році.

Таким чином, враховуючи дату звернення до суду з позовом(грудень 2014 року), УПФУ пропущено трирічний строк для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача суми переплати пенсії за період з жовтня 2007 року по листопад 2011 року включно, а отже, в цій частині у позові слід відмовити на підставі ст. 267 ЦК України.

Між тим, оскільки колегія суддів визнала позовні вимоги УПФУ обґрунтованими, з ОСОБА_3 на користь УПФУ підлягає стягненню сума переплати пенсії в період з грудня 2011 року по 22 травня 2012 року(тобто, по день звільнення відповідача).

Згідно довідки УПФУ про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії /а.с. 89-90/, в грудні 2011 року ОСОБА_3 отримав 5709 грн. 01 коп. пенсії, в січні 2012 року - 5711 грн. 03 коп., в лютому 2012 року - 5711 грн. 03 коп., в березні 2012 року - 5711 грн. 03 коп., в квітні 2012 року - 7661 грн. 99 коп. та в травні 2012 року відповідач отримав 6787 грн. 15 коп. пенсії, при чому розмір призначеної йому пенсії в цьому місяці складав лише 1944 грн. 58 коп.

Отже, враховуючи, що в зазначений період відповідач працював за спеціальністю, тобто на роботі, яка дає право на отримання пільгової пенсії лише по звільненні з неї, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума отриманої останнім пенсії за вислугу років в грудні 2011 року-квітні 2012 року(30 504 грн. 09 коп.) та різниця між фактично отриманою і призначеною пенсією в травні 2012 році(4 842 грн. 57 коп.), що в сумі складає 35 346 грн. 66 коп.

Колегія суддів не вбачає за можливе зменшити вказану суму на розмір щомісячних 20% стягнень з пенсії відповідача, які утримувалися на підставі Розпорядження начальника УПФ України в Солом'янському районі м. Києві від 05 грудня 2013 року, оскільки зазначені утримання стосувалися не лише грудня 2011 року-травня 2012 року, а всього періоду та повного розміру заборгованості. Вказана заборгованість визнана судом обґрунтованою, проте, такою, що не підлягає стягненню в судовому порядку, враховуючи пропуск строку позовної давності.

Крім того, вказані 20% щомісячні утримання з пенсії відповідача не входять до об'єму позовних вимог УПФУ, про що свідчить зменшення позовних вимог на відповідну суму. Відповідач не позбавлений права оспорити законність таких утримань у встановленому законом порядку.

Таким чином, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, задовольнити частково.

Скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва 35 346 грн. 66 коп.(тридцять п'ять тисяч триста сорок шість гривень шістдесят шість копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити, у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: