Справа № 202/8002/15-ц
Провадження № 2/202/4837/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 треті особи: ОСОБА_4, відділ паспортно-реєстраційної і міграційної роботи Індустріального району м.Дніпропетровська про усунення перешкод користування власністю шляхом зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття відповідачів з реєстрації. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_1. Після купівлі вищезазначеної квартири уся сімя позивача у складі: дружини ОСОБА_4, сина ОСОБА_2, доньки ОСОБА_5, поселилися у квартирі та зареєструвалися у ній. У 2012 році донька почала спів мешкати з ОСОБА_6, з яким створила сімю та переїхала на постійне місце проживання до АРК, АДРЕСА_2 де і проживає по теперішній час. Син ОСОБА_2, після досягнення повноліття та закінчення вищого учбового закладу у серпні 2014 року переїхав на постійне місце проживання до м.Санкт-Петербург, де і проживає по теперішній час. Добровільно з реєстрації не знімаються, при цьому, будь-яких витрат в утриманні квартири не беруть. Посилаючись на ч. 2 ст. 405 ЦК України позивач просив його позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином. Надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала.

Представник відділу паспортно-реєстраційної і міграційної роботи Індустріального району м.Дніпропетровська в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Приписами ч.2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Припинення сімейних відносин з власником житла не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником квартири і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК України щодо плати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09 листопада 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстр 3-13215, зареєстрованого ДМБТІ в реєстровій книзі 21.12.1995 року №ЗП-127.

Із довідки КПЖРЄП Індустріального району №3777 від 24 вересня 2015 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 значиться зареєстрованими ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8

ОСОБА_9 надав нотаріально завірену згоду на зняття його малолітньої дитини ОСОБА_8 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4.

Обставини на які позивач посилається, як на підставу для задоволення своїх вимог знайшли своє обєктивне підтвердження письмовими поясненнями відповідачів.

Оскільки відповідачі, не являючись власниками житла, не проживають і не користуються вищезазначеною квартирою, що належить позивачу на праві приватної власності більше року, а наявність реєстрації за вказаною адресою перешкоджає позивачу вільно користуватись та розпоряджатись належним останній житлом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню і відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право користування належним позивачу на праві приватної власності житловим приміщенням.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 64, 71, 156 ЖК України, ст.ст. 88, 169, 213-215, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 треті особи: ОСОБА_4, відділ паспортно-реєстраційної і міграційної роботи Індустріального району м.Дніпропетровська про усунення перешкод користування власністю шляхом зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, малолітню ОСОБА_8, такими що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю шляхом зняття ОСОБА_2, ОСОБА_3, малолітньої ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є.В.Волошин