Справа №442/4979/15-ц
Провадження №2/442/1717/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2015 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2015р., їй, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок №12 вул.Зелена, в с. Почаєвичі, Дрогобицького району та належних до нього господарських споруд. У вказаному будинковолодіння зареєстровані її дочка, ОСОБА_3, її діти: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та її колишній чоловік ОСОБА_2 - відповідач по справі. Після розлучення її доньки з ОСОБА_2, останній більше року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки він його залишив та увесь цей час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Дані обставини стверджуються довідкою від 08.12.2014р. за №809, виданою Почаєвицькою сільською радою Дрогобицького району, повідомленням Дрогобицького міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді за №393 від 12.11.2014р., за змістом якого Дрогобицьким міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді, на підставі листа Дрогобицького міського відділу внутрішніх справ за №13784 від 30.09.2014р. було проведено соціальне інспектування сімї ОСОБА_2 за адресою: мДрогобич, АДРЕСА_1., та за результатами якого встановлено, що дане житло відповідач винаймає, з яким проживає його син ОСОБА_5 Крім того, факт проживання відповідача у вказаній квартирі, також стверджується листом Служби у справах дітей Дрогобицької райдержадміністрації від 14.11.2014р за №01-15/758, повідомленням з Дрогобицького міськрайонного суду від 10.12.2014р. у справі за №442/9363/14-ц, надіслане відповідачу за адресою: АДРЕСА_2., заявами від 27.01.2015р. від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3, скеровані до Апеляційного суду Львівської області у справі № 442/4913/14-ц про відмову від позову. Крім того, ОСОБА_2 не приймає жодної участі в утриманні будинку та оплаті за комунальні послуги. Разом з тим, реєстрація відповідача у будинку №12 по вул.Зелена в с. Почаєвичі Дрогобицького району перешкоджає їй оформити субсидії по оплаті за комунальні послуги, що вимагає отримання від відповідача довідки про доходи, а доходи у нього великі, а це утруднює оформлення субсидій взагалі, і в результаті суттєво впливає на її матеріальній стан. У відповідності до ст. ст.163 ЖК України «У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.» За змістом ст.71 ЖК України право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Проте, наведені обставини справі свідчать про те, що відповідач без наявності обставин зазначених в п. 1-7 ч. З та ч. 4 ст. 71 ЖК України більше року як залишив житловий будинок та не проживає в ньому, оскільки перейшов проживати в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_3, де проживає до тепер. Згідно ст.72 ЖК України «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку». Оскільки, ОСОБА_2 фактично понад рік не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, то за наведених вище підстав, він є таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Більше того, реєстрація відповідача порушує моє право власності згідно з вимогами ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України.У відповідності до ст.7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та суду пояснила аналогічне, викладене в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги свого довірителя ОСОБА_1, просить їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомленими про час та місце судового засідання через оголошення в пресі. Керуючись п.9 ст.74 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснили, що дійсно відповідач з 2014 року у спірному будинку не проживає, обоє підтвердили той факт, що ОСОБА_2 після розлучення із своєю дружиною ОСОБА_3, забравши свої особисті речі переїхав проживати до іншої жінки, крім того він не приймає участі в утриманні будинку та оплаті за комунальні послуги, що утруднює оформлення субсидій та погіршує матеріальний стан сім»ї Ільницьких-Шийко.

Заслухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Як вбачається із довідки за №809 від 08.12.2014р., виданої виконавчим комітетом Почаєвицької сільської ради, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 являється колишнім чоловіком ОСОБА_3, останній зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6, але за даною адресою не проживає.

Як вбачається із листа №01-15/758 від 14.11.2014р., скерованого Дрогобицькою районною державною адміністрацією служби у справах дітей, що працівниками служби у справах дітей Дрогобицької райдержадміністрації спільно з головою Почаєвицької сільської ради ОСОБА_9, секретарем Почаєвицької сільської ради ОСОБА_10 обстежено соціально-побутові умови проживання сім»ї ОСОБА_3 та встановлено, що старший син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 проживає із матір»ю, молодший син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 виявив бажання проживати із батьком, крім того встановлено той факт, що для виховання та розвитку дітей в сім»ї ОСОБА_5 створені необхідні побутові умови.

Як вбачається із ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.01.2015р., виходячи з рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2014р. між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 затверджено мирову угоду.

Як вбачається із копії свідоцтва про право власності від 30.07.2015р., земельна ділянка, що розташована в с.Почаєвичі, вул.Зелена,12 належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Факт не проживання відповідача у спірному будинку підтверджується показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_8, даними в судовому засіданні, які підтвердили факт ( не проживання ) особи за місцем реєстрації, а саме що відповідач ОСОБА_2, що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6, у спірному будинку з 2014р. фактично не проживає, місце проживання їм не відоме.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до закону від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів №2, 4. 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316. 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Аналізуючи вище обставини, суд прийшов до переконання, що заявлені позовні підлягають до задоволення, оскільки відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу, з 2014 року не проживає у житловому будинку, не користуються ним, не несе витрати по його утриманню, що створює для позивача ОСОБА_1 та членів її сім»ї незручності, оскільки вони додатково сплачують за зайву особу витрати по оплаті за комунальні послуги, що породжують як власнику житла негативні наслідки (вищевказаний факт унеможливлює оформити субсидії по відшкодуванню витрат за користування комунальними послугами), відтак відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України позивач має право вільно володіти, користуватись, та на підставі ст.319 ЦК України - розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим помешканням та зняття з реєстраційного обліку, а відтак заявлені позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Крім цього, згідно ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за відсутністю особою шість місяців, а оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірному будинку, забравши всі свої особисті речі, його слід визнати таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням.

Частиною другою ст.405 ЦК України визначено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

А відтак, суд надав оцінку сукупності узгоджених між собою доказів та зазначив, що їх достатньо, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 319, 405 ЦК України, у відповідності до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір» суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком №12 по вул.Зеленій, в с.Почаєвичі, Дрогобицького району, Львівської області.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати в користь позивача ОСОБА_1, тобто судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дрогобицьким міськрайонним судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ____________________ Гарасимків Л.І.