09 грудня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ опіки та піклування Приморського району Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межи України на тимчасово окуповану територію Донецької області, -
Позивачка звернулась до суду зі позовом до відповідача в якому просила суд надати дозвіл на виїзд з території підконтрольної Україні на територію тимчасово окуповану, та зону АТО, неповнолітньої дитини ОСОБА_3 26.09.2005 р.н та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. року народження в супроводі матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, без нотаріальної згоди та супроводу батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позивачка просила провести судове засідання без фіксації судового процесу.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 03.09.2013 р.
Від цього шлюбу у них є неповнолітні діти донька ОСОБА_3 26.09.2005 р.н та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.
В 2014 році відповідач виїхав на територію АР Криму у службове відрядження, та по теперішній час не повернувся. Звязку з ним позивачка не має, з дітьми також він не спілкується, хоча батьківських прав не позбавлений.
Раніш сторони проживали на території Донецької області,а саме Донецька область м. Харцизьк, яка зараз, являється зоною проведення АТО. Коли у місті почалися активні бойові дії, позивачка з дітьми покинула місто, та переїхала на тимчасове мешкання у м. Одеса.
На даний момент виникла необхідність повернутися на деякій час на тимчасово окуповану територію для перевірки свого майна (житла, тощо) та навідування родичів позивачки.
Позивачка не може перетнути кордон, між територією підконтрольною Україні та територією яка є тимчасово окупованою, зона АТО з дітьми без нотаріально засвідченого клопотання батька.
Згідно ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
За вимогами ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків.
Згідно зі ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту ч.2 ст. 155 СК України.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно п.п. 3, 4 Правил перетинання державного контролю громадянами України, затвердженими постановою КМУ №57 від 27.01.1995р., виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Судом не встановлено підстав або обставин, що могли бути витлумачені судом як такі, що є перешкодою для надання дозволу на виїзд неповнолітніх дітей; судом також не вбачається намагання позивача порушити права дітей або їх батька у зв'язку з їх виїздом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.3 ст. 213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд з території підконтрольної Україні на територію тимчасово окуповану, та зону АТО, неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 в супроводі матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, без нотаріальної згоди та супроводу батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя: