АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6763/15 Справа № 205/7655/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Позивач вказувала на те, що раніше їй належало 57/100 частин домоволодіння по вул.Доблесна,29 у м.Дніпропетровську. У травні 2013 року до неї звернувся не знайомий ОСОБА_3 і запропонував доглядати за нею, а взамін цього вона повинна буде підписати договір довічного утримання.

29 травня 2013 року ОСОБА_3 приїхав до неї із жінкою та попросив підписати документ, повідомивши, що буде за нею піклуватися, надавати допомогу у харчуванні, лікуванні, обслуговуванні. Залишену копію договору вона не читала, оскільки він був надрукований дрібним шрифтом, а пізніше дізналася, що підписала договір купівлі-продажу домоволодіння, який був посвідчений 29 травня 2013 року державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5

Посилаючись на те, що уклала вказаний договір під впливом помилки, позивач просила визнати його недійсним, привести сторони в первісний стан та припинити право власності відповідача на належну їй частину домоволодіння.

18 січня 2014 року ОСОБА_4 померла.

Ухвалою від 24 жовтня 2014 року суд залучив до участі в справі в якості позивача правонаступника ОСОБА_2, яка просила позов задовольнити (а.с.135).

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (ч. 1 ст. 229 ЦК України).

З роз'яснень, які викладені в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними", убачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Зі справи вбачається, що, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17 вересня 2011 року, 57/100 частин домоволодіння по вул.Доблесна,29 у м.Дніпропетровську належало ОСОБА_4 (а.с.164).

29 травня 2013 року, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, вказану частину домоволодіння ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_3 (а.с.8).

Оскільки позивачем не доведено того факту, що ОСОБА_4, як сторона спірного договору, при його укладенні діяла під впливом помилки - неправильного сприйняття фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що така помилка має істотне значення, зокрема щодо того, що ОСОБА_4 погоджувалася на передачу нерухомого майна у власність ОСОБА_3 лише за умови довічного утримання, та укладаючи спірний договір, помилялася щодо правової природи правочину, прав та обов'язків, які виникнуть після його укладення між нею та відповідачем, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 була літньою людиною, хворіла цілим рядом захворювань та не мала іншого житла, не свідчить про недійсність оспореного договору.

Посилання апелянта на відсутність у справі доказів, які б підтверджували факт передачі ОСОБА_3 грошових коштів ОСОБА_4 за придбання частини домоволодіння, а саме розписки про отримання грошей, не є підставою для скасування рішення з огляду на наступне.

Пунктом 4 спірного договору передбачено, що підписання цього договору сторонами свідчить про одержання продавцем від покупця повного розрахунку за продане домоволодіння та відсутність у сторін будь-яких матеріальних претензій одна до одної.

В своїй позовній заяві ОСОБА_4 посилається на підписання нею даного договору (а.с.1), що свідчить про одержання нею від покупця повного розрахунку за продану нерухомість і не потребує оформлення передачі грошей розпискою.

Посилання скарги на відсутність доказів звернення ОСОБА_4 до співвласника домоволодіння ОСОБА_6 за згодою на продаж належної їй частини, спростовується наявною у справі нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_6 про відмову від свого переважного права на купівлю (а.с.184), а також його поясненнями в якості свідка в суді першої інстанції.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неприйняття судом до уваги пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, оскільки вказані особи не були свідками укладення спірного договору, а про інші обставини знають лише зі слів ОСОБА_4

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

ОСОБА_10