УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - відділ реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, про витребування майна від добросовісного набувача, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу Соломенко Лариса Василівна, про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини та усунення від права на спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - відділ реєстраційної служби Світловодського міськрайонного управління юстиції, про витребування майна від добросовісного набувача, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати - ОСОБА_8 За життя остання згідно договору дарування від 21 березня 2007 року подарувала своєму чоловіку - ОСОБА_6 будинок НОМЕР_1, розташований по АДРЕСА_1. 16 березня 2012 року ОСОБА_6 на підставі договору дарування відчужив спірний будинок ОСОБА_5 Судовим рішенням було визнано недійсним договір дарування від 21 березня 2007 року, за яким їх мати - ОСОБА_8, подарувала вищевказаний будинок своєму чоловікові - ОСОБА_6 У зв'язку з чим ОСОБА_5 повинна повернути спірний будинок його власникам. Спадкоємцями ОСОБА_8, є: її чоловік - ОСОБА_6, вони - доньки померлої. Тому, кожен спадкоємець має право на 1/3 частину спірного будинку. Проте, свідоцтво про право на спадщину спадкоємці отримати не можуть, оскільки власність на вищевказаний будинок зареєстрована за ОСОБА_5

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особі - приватний нотаріус Світловодського міського нотаріального округу ОСОБА_9, про визнання недійсною заяви про прийняття спадщини та усунення від права на спадкування.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивував тим, що він як чоловік померлої - ОСОБА_8 є спадкоємцем першої черги та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживав разом із нею. За життя його дружина заповіту не залишила. На час відкриття спадщини у спірному будинку була зареєстрована донька померлої - ОСОБА_3 Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2008 року опікуном ОСОБА_8 було призначено ОСОБА_3, однак остання ухилялась від обов'язків по догляду за матір'ю. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано заяву про прийняття спадщини після смерті їх матері, однак, на думку позивача зазначена заява є недійсною, оскільки подана з пропуском строку, визначеного для прийняття спадщини.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано недійсною заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 про прийняття спадщини від 18 квітня 2012 року. Усунуто ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті матері - ОСОБА_8

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування по 1/3 частині будинку НОМЕР_1, який розташований по АДРЕСА_1. У решті позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, виходив із того, що ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини після спливу встановленого законом строку, а ОСОБА_3 належним чином не виконувала обов'язки опікуна недієздатної ОСОБА_8, тому на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України її усунено від права на спадкування за законом. У зв'язку з чим відсутні підстави для визнання за позивачами права власності на спадкове майно, та відповідно витребувати його з чужого володіння.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, виходив із того, що ОСОБА_6 спадщину після смерті ОСОБА_8 не прийняв, оскільки заяву про прийняття спадщини в порядку, передбаченому ст. 1269 ЦК України, не подавав. Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на реалізації своїх спадкових прав, ніяким чином не порушують права та інтереси ОСОБА_6, тому не підлягають захисту в обраний ним спосіб. Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просили визнати за ними право власності в порядку спадкування на 1/3 частини будинку за кожною, апеляційний суд задовольнив такі вимоги в межах пред'явленого позову.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Судом установлено, що 21 березня 2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування, за яким останньому передано будинок НОМЕР_1, розташований по АДРЕСА_1.

16 березня 2012 року ОСОБА_6 на підставі договору дарування передав вищевказаний будинок ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла (а.с 56).

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2013 року (яке набрало законної сили) визнано недійсним договір дарування будинку НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с. 9-17).

За життя ОСОБА_8 заповіту не складено.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Отже, спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_8 на підставі ст. 1261 ЦК України є чоловік померлої - ОСОБА_6, доньки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

У п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на дату відкриття спадщини після померлої ОСОБА_8, визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України апеляційний суд на вказані вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, не перевірив доводи ОСОБА_6 про те, що після смерті дружини він проживав та був зареєстрований за місцем відкриття спадщини, що підтверджується реєстраційним записом у його паспорті, тому він прийняв спадщину, відтак, висновки апеляційного суду з посиланням на певні докази того, що ОСОБА_6 на час смерті спадкодавця не проживав у спірному будинку, не спростовують факту прийняття спадщини ОСОБА_6 згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відтак, висновок суду про те, що дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на реалізацію своїх спадкових прав, ніяким чином не порушують спадкові права ОСОБА_6 є передчасним.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті своєї матері. Апеляційний суд визнав за нею право власності на 1/3 частину вищевказаного будинку, та визнав право власності в порядку спадкування за ОСОБА_4 на 1/3 частину будинку, яка спадщину у встановлений законом строк не прийняла, але ОСОБА_3 надала згоду на подання заяви про прийняття нею спадщини.

При цьому апеляційний суд вважав, що спадщину за законом після смерті спадкодавця прийняли спадкоємці першої черги-доньки спадкодавця, проте визнав за ними право власності не по Ѕ частки на спадкове майно, а по 1/3, мотивуючи, що саме про такі частки у позові просили позивачі. Апеляційний суд зазначив, що не може вийти за межі пред'явленого позову.

Такий висновок суду не ґрунтується на положеннях ст. 11 ЦПК України, оскільки предметом позову є поділ спадкового майна, яке залишилось після смерті спадкодавця, й правильне визначення часток спадкоємців не є межами пред'явленого позову, а обов'язком суду при вирішення спадкового спору.

Оскільки висновок апеляційного суду про неприйняття спадщини ОСОБА_6 є передчасним, є передчасним й висновок апеляційного суду щодо прийняття спадщини ОСОБА_4

Відповідно до ч.2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Встановлено, що письмову згоду на прийняття спадщини ОСОБА_4, яка пропустила встановлений законом строк, до нотаріальної контори подала спадкоємець ОСОБА_3, спадкоємець ОСОБА_6 такої заяви не подавав. В разі встановлення, що спадщина ним прийнята в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суду слід з'ясувати чи може вважатися такою, що прийняла спадщину ОСОБА_4, оскільки законом передбачена згода всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання заяви про сприйняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк на подачу заяви.

За таких обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст. 338 ЦПК України, його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 2 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана