Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/8804/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/778/3859/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій протиправними, припинення дій, що порушують право, вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання дій протиправними, припинення дій, що порушують право, вселення.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.10.2010 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» був задоволений.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором про іпотечний кредит №ZPBDGS від 20.12.2007 року у розмірі 128 068,02 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м. Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_3 договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень для здійснення продажу, передбачених п.4.3 іпотечного договору, за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, визначеної на підставі оцінки, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності.

Виселено ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які зареєстровані і проживають в АДРЕСА_1, зі зняттям їх з реєстраційного обліку.

Рішенням апеляційного суду Запорізької від 12.04.2011 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.10.2010 року було скасовано в частині задоволення позовних вимог банку про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі спірної квартири та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог. В частині звернення стягнення на предмет іпотеки рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.10.2010 року було залишено без змін.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 21.01.2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення.

Постановами старшого державного виконавця від 22.09.2014 року було закінчено виконавче провадження у зв'язку з його повним фактичним виконанням рішення Бердянського міськрайонного суду від 21.01.2014 року.

Вказували, що, відповідно до додаткової угоди від 29.07.2008 року до договору №ZPBDGS від 20.12.2007 року, кредит був переведений у долари США.

Предмет іпотеки - трикімнатна квартира, загальною площею 68,3 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, використовується як єдине місце постійного проживання позивачів.

Крім того, зазначали, що в порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» банк продовжує дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу: виставили квартиру на продаж, розмістивши на сайті пропозицію щодо продажу квартири.

На підставі зазначеного просили: визнати протиправними дії щодо здійснення реалізації предмету іпотеки шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зобов'язати припинити вказані дії до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України», наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості; вселити позивачів в квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо здійснення реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» припинити дії щодо реалізації предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, до втрати чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 20.12.2007 року укладено договір про іпотечний кредит, а також іпотечний договір, згідно яких Банк надав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 75 500 грн.(а.с.10-11).

В забезпечення повернення кредитних коштів ОСОБА_3 за кредитним договором в той же день між сторонами був укладений договір іпотеки №ZPBGI, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_5, згідно з яким відповідач ОСОБА_6 передала банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальна площа якої складає 68,3 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.12-14).

Відповідно до пункту 2.1.5 договору іпотеки №№ZPBDGS, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 20.12.2007 року, іпотекодержатель має право, в разі порушення іпотекодавцем зобов'язань, звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.12-14).

За додатковою угодою, укладеною між сторонами до договору про іпотечний кредит, кредитні кошти, надані ОСОБА_3, із гривні переведені у долари США і склали 15 566, 44 доларів США (а.с.15).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.10.2010 року, скасованим рішенням апеляційного суду Запорізької від 12.04.2011 року в частині задоволення позовних вимог банку про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі спірної квартири, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором про іпотечний кредит №ZPBDGS від 20.12.2007 року у розмірі 128 068,02 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 68,3 кв.м., житловою площею 40,1 кв.м. Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням банку всіх повноважень для здійснення продажу, передбачених п.4.3 іпотечного договору, за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, визначеної на підставі оцінки, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-ІV "Про іпотеку" (далі - Закон України "Про іпотеку") передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Таким чином, установлений Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

Разом з тим рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-483цс15 від 09 вересня 2015 року.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем по справі, що 20.10.2014 року, тобто в період дії мораторію, ПАТ КБ «ПриватБанк» розмістив на сайті пропозицію щодо продажу іпотечної квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3.(а.с.36,37, 69).

Довід апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів того, що у позивачів відсутнє інше житло, а тому умови Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не можуть бути застосованими, колегія суддів вважає неприйнятним з наступних підстав.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний №32562890 від 22.01.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо фізичної особи - ОСОБА_4 (а.с.66).

Відповідно до Інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно індексний №32559818 від 22.01.2015 року фізична особа ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, відомості про інші речові права відсутні (а.с.67-68).

За змістом Довідки №45, виданої 03.10.2014 року головою правління ОСМД «Схід» ОСОБА_3 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім'ї: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.54).

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_3 отримала споживчій кредит в іноземній валюті, предмет іпотеки є постійним місцем проживання іпотекодавця - ОСОБА_3, яка зареєстрована в квартири, що передана в іпотеку. Також з матеріалів справи вбачається, що житлова площа не перевищує межу, зазначену в законі.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають інше житло ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: