Справа № 2-108/11
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі головуючого

судді : Ганкіної І.А.

при секретарі Шеванюк О.О.

позивачі (він же відповідач) ОСОБА_1

пред-ві ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

адвокатах Васильєвій І.В., Зінченко А.О.

розглянувши в судовому засіданні в м.Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, забов»язання не чинити перешкоди в користуванні будинком та земельною ділянкою;

за позовом 3-ої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку;

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління Державної земельної агенції у Вінницькому районі Вінницької області, Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області про визнання недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку, -

Встановив:

В провадженні суду перебувала вищевказана цивільна справа.

В позові первинному та збільшеному ОСОБА_1 зазначив, що в 1994р. він зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 26.05.2008р. шлюб між ним та ОСОБА_7 було розірвано. Під час розлучення питання щодо поділу майна не вирішувалося. 26.05.2008р. відділом реєстрації розірвань шлюбу Вінницького РУЮ було вчинено відповідний запис про розірвання шлюбу та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2. В зв»язку з розірванням шлюбу відповідачка змусила позивача піти з приватного будинку і заявила, що ніякого майна він не отримає. Під час шлюбу сторони побудували приватний будинок з надвірними прибудовами за адресою: АДРЕСА_1. Після розлучення дане майно залишилося відповідачці в її користуванні. Оскільки, дане майно є подружнім майном позивач звернувся до суду за визнанням права власності за ним на одну другу даного будинку.

В подальшому позивач збільшив та уточнив позовні вимоги та суду додав, що також під час шлюбу для будівництва вищевказаного будинку ним з відповідачкою було придбано за договором купівлі-продажу від 4.04.2003р. земельну ділянку під будинковолодінням за адресою: АДРЕСА_1, розміром 0,15 га. Вказану земельну ділянку позивач також вважає спільним майном подружжя, так як вона придбана в шлюбі за спільні кошти подружжя. Просить суд, визнати за ним право власності на ? частину будинку та земельної ділянки, як на спільне сумісне майно подружжя та забов»язати не чинити перешкоди в проживанні ним у вищевказаному будинку та у користуванні земельною ділянкою.

В своєму позові ОСОБА_4 суду зазначила, що за спільною домовленістю всіх членів сім»ї та з метою створення спільної сумісної власності вона вкладала кошти, працю, виписувала та привозила будівельний матеріал та купила земельну ділянку під будівництво спірного будинку, в зв»язку з чим вступила в справу як третя особа з самостійними вимогами. В позові зазначила, що ОСОБА_7 доводиться їй рідною донькою. Відповідач ОСОБА_1 - колишнім зятем, з яким донька розірвала шлюб в 1998р., а зареєструвала шлюб в 1996р. Від шлюбу подружжя народився ОСОБА_8. В зв»язку з тим, що у дітей не було житла, вони проживали разом з ОСОБА_4, з яким також проживав син ОСОБА_4 - ОСОБА_9 Враховуючи те, що належне ОСОБА_4 житло не відповідало житловій нормі, також враховуючи те, що будинок, в якому знаходиться квартира, 1968 року забудови, на сімейній раді вони вирішили спільними коштами і спільною фізичною працею і зусиллями збудувати будинок. ОСОБА_4 як матері та жінці з певним життєвим досвідом, відповідачі доручили знайти вільну земельну ділянку, придатну для будівництва будинку. Така земельна ділянка була нею знайдена в АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка належала на праві власності ОСОБА_10. На земельній ділянці був розташований фундамент під будинок, підвал, на всю площу фундаменту, який мав бути розташований під будинком та перекриття. В квітні 2003 року було посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за що ОСОБА_4 особисто вручила продавцю 3000 грн. В 2004 році вони розпочали будівництво стін, побудували їх, зробили стіни, звели покрівлю. Осінню 2004 року поштукатурили і покрасили стіни, виготовили технічну документацію на електрифікацію будинку. Зробили відлив (сток). На вказані роботи (будівельний матеріал та робота) ОСОБА_4 згідно квитанцій, ордерів, чеків було витрачено 10978,48 грн. В 2005 році було виконано оздоблювальні роботи в будинку, постелили підлогу, побудували кам'яний паркан. ОСОБА_4 на протязі 2005 року було витрачено 8677,44 грн. На початку 2006 року сімейні стосунки між донькою ОСОБА_4 та зятем припинилися і в березні 2008 року вони розірвали шлюб. Враховуючи те, що в будівництво будинку ОСОБА_4 було вкладені значні кошти, які вона заощадила, працюючи науковим співробітником Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції садівництва та виручила від продажу власної земельної ділянки в сумі 171 700 грн., донька вирішила подарувати спірний будинок ОСОБА_4, в зв'язку з чим 22.09.2008 року згідно рішення Третейського суду при Вінницькій торгово-промисловій палаті ОСОБА_4 отримала в дар будинок АДРЕСА_1. Після того, як ОСОБА_4 стала власницею будинку, вона за свої кошти придбала будівельні матеріали та звела кам'яний паркан, провела ремонт каналізації, зробила отмостки та сходи. Крім того, посадила на присадибній ділянці більше 20 дерев, кущі роз. Зварила металевий каркас для виноградної лози, придбала та висадила саджанці винограду. Повністю відремонтувала сантехніку в будинку, для чого придбала та поміняла труби. На вказані покращення ОСОБА_4 було витрачено 8140,41 грн. Загалом сума витрат по ремонту становить 29209,17 грн. Витрати на транспортування, завантаження та развантаження будівельного матеріалу та витрати по ремонту становлять 228808,17 грн. Вартість будинку становить за експертним висновком 589 196,00 грн. Враховуючи вклад ОСОБА_4 в будівництво вона звернулася до суду з позовом та просить визнати за нею право власності на ? частину спірного будинку.

За об»єднаним позовом ОСОБА_8 також зазначив, що 19 грудня 1996 року між позивачем та громадянкою ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб, який в подальшому було розірвано 23 квітня 2008 року. Під час перебування у шлюбі ними на підставі договору купівлі продажу від 04 квітня 2003 року було придбано земельну ділянку НОМЕР_3, площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1. Дана земельна ділянка після придбання була оформлена на ОСОБА_7, згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4, виданим Вінницьким районним відділом земельних ресурсів та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди) за № 356 від 07.12.04 р. Відповідно до статті 60 Сімейного Кодексу України, дане майно є нажитим у шлюбі і є спільним сумісним майном подружжя. В подальшому рішенням постійно діючого третейського суду при товарній універсальній біржі «Сальдо» від 23 вересня 2008 року по справі № 275-23/09-08 було визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 за громадянкою ОСОБА_4. Дане рішення третейського суду було постановлене із порушенням права позивача щодо спільної сумісної власності на спільне майно подружжя, у зв'язку з чим було скасоване ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.11.2011 р. по справі №м 2-4518/11, та залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. Підставою для скасування рішення стало те, що третейський суд при вирішенні справи вийшов за межі своїх повноважень та вирішив питання про права та обов'язки власника - позивача, незважаючи на те, що він не брав участі у розгляді справи. При цьому у вказаній ухвалі апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. по справі № 2-4518/11 за його позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 чітко зазначено, що земельна ділянка була придбана позивачем спільно із ОСОБА_7 під час шлюбу. Разом з тим в подальшому під час розгляду в Вінницькому районному суді Вінницької області справи № 2-108/11 за позовом ОСОБА_1 до колишньої дружини ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя громадянкою ОСОБА_4 яка бере участь в тій справі як третя особа, було надано копію державного акту серії НОМЕР_5 від 30.10.2008 р. про її право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0,15 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, виданого їй на підставі рішення постійно діючого третейського суду. Також громадянкою ОСОБА_4 вже в грудні 2014 року було подано до суду витяг з бази даних автоматизованої системи ведення державного земельного кадастру , із якого вбачається, що в державному земельному кадастрі міститься запис № 68 від 30.10.2008 р. про реєстрацію оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4. Як вбачається із тексту самого державного акту, єдиною підставою для його видачі стало рішення постійно діючого третейського суду при товарній універсальній біржі «Сальдо» від 23.09.2008 року по справі № 275-23/09-08. Однак, як зазначалось раніше, дане рішення третейського суду було скасовано ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.11.2011 р. по справі №2-4518/11. Таким чином, вищевказаний державний акт серії НОМЕР_5 від 30.10.2008 р. про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,15 га ділянки в АДРЕСА_1 суперечить вимогам законодавства, порушує право позивача як співвласника даної земельної ділянки, набутої у власність ним спільно з колишньою дружиною під час шлюбу, і не дає можливості розпоряджатись нею та ставити питання про її розподіл в натурі, а тому позивач звернувся до суду з позовом щодо визнання даного державного акту визнанню недійсним та проведення скасування реєстрації державного акту.

В подальшому позивач ОСОБА_1 позовні вимоги змінив, зазначивши третіми особами Управління Державної земельної агенції у Вінницькому районі Вінницької області та Реєстраційну службу Вінницького районного управління юстиції Вінницької області. Вимога щодо скасування реєстрації була залишена без розгляду за клопотанням ОСОБА_1

Позов ОСОБА_3 щодо визнання права спільної сумісної ввласності на автомобіль, та його поділ шляхом виплати компенсації, був виділений у окреме цивільне провадження за ухвалою суду від 18.05.2015р.

В судовому засіданні позивач (він же відповідач) ОСОБА_1 свій позов підтримав, позов ОСОБА_4 не визнав та суду показав, що будинок по АДРЕСА_1 та області був побудований за час перебування позивача з ОСОБА_7 у шлюбі. ОСОБА_4 участі у будівництві не приймала, батьки лише допомагали їм, як дітям. Будинок був побудований за кошти подружжя, зокрема, на кошти, які він заробив працюючи за границею та був оформлений на ОСОБА_7 Однак, в подальшому без його відома ОСОБА_7 уклала простий письмовий правочин дарування, за яким подарувала даний будинок та земельну ділянку через третейський суд своїй матері ОСОБА_4, без його відома та згоди, як співвласника. Про даний правочин та суд він повідомлений не був і в подальшому рішення третейського суду було скасовано за ухвалою Ленінського районного суду м.Вінниця. В зв»язку з тим, що рішення третейського суду було скасовано є нечинним і державний акт виданий на ім»я ОСОБА_4 на земельну ділянку, так і відповідне свідоцтво про реєстрації будинку за власником ОСОБА_4 Оскільки, даний будинок та земельна ділянка були набуті в період шлюбних відносин з ОСОБА_7, позивач просить поділити майно виділивши йому одну другу будинку з спорудами та будівлями та одну другу земельної ділянки під даним будинковолодінням. Іншу частину вважає такою, що повинна належати лише ОСОБА_7 Щодо машини марки «Опель-Астра» суду показав, що даний автомобіль, був розібраний на металобрухт і ним було продано лише номерні знаки з автомобіля, про що його колишня дружина була обізнана. Автомобіль був у аварійному стані і тому, не коштує стільки скільки було вказано ОСОБА_7 Згоден лише на проведення поділу будинку та земельної ділянки по ? частині. Позов ОСОБА_4 просить залишити без задоволення, так як згоди на побудову спільного житлового будинку вони ніколи не укладали і такого рішення не приймали. Спірне майно вважає лише спільним сумісним майном подружжя.

Відповідач (вона ж позивач) ОСОБА_3 суду показала, що свій позов підтримує, позов ОСОБА_4 також визнала та суду показала, що спірний будинок був побудований за кошти її матері ОСОБА_4, так як в них не було коштів для будівництва. Земельна ділянка взагалі була придбана лише на кошти матері, так як ОСОБА_1 та вона не мали коштів, а первинний позивач на час укладення договору перебував за кордоном. За час шлюбу ОСОБА_1 неодноразово купував автомобілі та продавав їх. Так, ним було придано автомобіль «Опель-Астра», про що вона дізналася лише з відповіді МРЕВа, під час виконання виконавчого листа по стягненню аліментів. Автомобіль був придбаний по біржовій угоді. На земельній ділянці придбаній її матір»ю було побудовано спірний будинок, який вони домовилися будувати та використовувати з ОСОБА_4 Будинок був побудований майже повністю на грошові кошти матері, саме тому вона і подарувала його матері через рішення третейського суду. Оскільки, автомобіль є неподільною річчю, а шлюб між нею та ОСОБА_1 було розірвано, вона просить виділити їй 2/3 частини будинку з спорудами та будівлями, та земельної ділянки, а також забов»язати відповідача сплатити їй грошову компенсацію за половину автомобіля в сумі 32 000 грн. Також просить задоволити позов ОСОБА_4 повністю.

В подальшому заявила клопотання про виділ позову в окреме позовне провадження, дане клопотання було задоволено за ухвалою суду від 18.05.2015р.

Третя особа ОСОБА_4 з самостійними вимогами свій позов підтримала суду показала, що за спільною домовленістю вкладала грошові кошти в будівництво будинку по АДРЕСА_1 та області та надала власні кошти на придбання земельної ділянки. При придбанні земельної ділянки на ній вже знаходився фундамент, на якому і розпочали будувати будинок. В 2004р. почали будівництво і в 2005р. закінчили роботи. Після закінчення будівництва донька подарувала будинок їй, що було закріплено у рішенні третейського суду. Після цього, вона отримала реєстраційне свідоцтво та державний акт на земельну ділянку. Ставши власницею будинку та земельної ділянки, вона побудувала паркан, провела інші будівельні роботи. Враховуючі її вклад у будівництво, вона просить визнати за нею право власності на одну другу будинку. Решту вважає такою, що належить її дочці, так як будинок вона будувала для неї.

Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши подані докази, суд встановив наступне:

Сторони зареєстрували шлюб 19.12.1996р. , що підтверджує свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_6 від 19.12.1996р. (а.с.139 т.3).

Від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого є ОСОБА_1, та ОСОБА_7, що підтверджує надана суду к/к свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 09.03.1999р. (а.с.65 т.1).

Факт розірвання шлюбу підтверджує надане суду к/к свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 від 06.06.2008р. (а.с.64 т.1).

Під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у шлюбі на ім»я ОСОБА_7 було придбано земельну ділянку площею 0,15 га в АДРЕСА_1 у ОСОБА_11 за договором купівлі-продажу від 4.04.2003р. серія НОМЕР_9 (а.с.11 т.2) за 3000 грн.

Після оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_7 було оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10 від 07.12.2004р. (а.с.83 т.2).

Також відповідно до даних технічного паспорта № НОМЕР_11 від 18.10.2005 р. було побудовано житловий будинок під літерою «А», загальною площею 183,9 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., а також підвал п/А, що знаходяться в АДРЕСА_1.

Вказаний житловий будинок, був побудований в період перебування подружжя ОСОБА_7 у шлюбі, що не заперечує жодна з сторін у 2004-2005р.р.. Згідно даних технічного паспорта виданого 18.10.2005 р. вищевказані будинок та підвал є побудованими у 2005р.

Будівельний НОМЕР_1 на забудову земельної ділянки, який був оформлений на забудовника ОСОБА_7 (а.с.13-18 т.2).

Будинок після прийняття в експлуатацію був зареєстрований за ОСОБА_7 у відповідності до свідоцтва про право власності НОМЕР_12 від 19.12.2005р., яке було видано ОСОБА_7 виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради на підставі рішення виконкому Агрономічної сільської ради від 10.11.2005р. за №249 (а.с. 193-194 т.3).

В подальшому, після розірвання шлюбу, за рішенням постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 23.09.2008р. (справа №275-23/09-08 М) було вчинено визнання дійсним договору дарування, за яким ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 183,9 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,15 га за тією ж адресою (а.с.7-9 т.2).

На підставі вказаного рішення третейського суду ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку «А», загальною площею 183,9 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., підвалу «п/А», криниці №1, огорожи №2, підпірної стінки №3, в/я - вигрібної ями за №530 від 26.11.2008р. (а.с.93 т.2). А також виданий новий державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_13 від 30.10.2008р. на земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.94 т.2).

Також ОСОБА_4 було оформлено технічний паспорт від 13.07.2010р. з зазначенням житлового будинку «А», підвалу п/А, 2005р.з., ганку, криниці, огорожі, стіни підпірної та вигрібної ями. Зазначення року забудови ганку, криниці, огорожі, стіни підпірної та вигрібної ями відсутне (а.с.188-192 т.3).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 припинив проживання у спірному будинку. ОСОБА_3 заперечує проти права позивача на будинок та проживання в нього, так як будинок був фактично побудований її матір"ю.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку у будинку та земельній ділянці, був залишений судом без розгляду за заявою ОСОБА_7

Факт того, що в будинку є проживаючими лише ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтверджує довідка Агрономічної сільської ради №735 від 11.07.2013р. (а.с.119 т.2).

В подальшому рішення постійно діючого третейського суду при товарній універсальній біржі «Сальдо» від 23 вересня 2008 року по справі № 275-23/09-08 за було скасовано дією ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.11.2011 р. по справі №м 2-4518/11, яке було залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. (а.с. 50-51,52-53 т.3).

Підставою для скасування рішення стало те, що третейський суд при вирішенні справи вийшов за межі своїх повноважень та вирішив питання про права та обов'язки власника - позивача, незважаючи на те, що він не брав участі у розгляді справи.

При цьому у вказаній ухвалі апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. по справі № 2-4518/11 за його позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зазначено, що земельна ділянка була придбана позивачем спільно із ОСОБА_7 під час шлюбу.

Спірні правовідносини щодо поділу майна суд вважає такими, що регулюються нормативними положеннями ст.ст. 63,65,69,70 СК України.

За ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу ст.65 СК України лише дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

За ст.69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна за ст.70 СК України що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інакше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст.368 ЦК України спільна сумісна власність двох або більше осіб є спільною сумісною власністю.

За ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками майна.

Виходячи з зазначених нормативних положень, суд вважає, що майно у вигляді житлового будинку з спорудами та будівлями по АДРЕСА_1, , земельна ділянка площею 0,15 га за вищевказаною адресою, належать до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7.

При цьому, суд виходить з того, що вказане майно є набутим в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі, та тієї обставини що майно є придбаним та зареєстрованим на одне з подружжя. За час перебування шлюбу статус даного майна не змінювався і ніким не оспорювався.

На зазначене майно видано правоустановчі документи, які свідчать про набуття статусу власності на ОСОБА_7 саме в період її шлюбу з ОСОБА_1

Суд визнає, що є наявною та доведеною та обставина, що під час будівництва в нього вкладалися кошти як самого подружжя так і ОСОБА_4. Даний факт підтверджується наданими суду накладними та квитанціями на придбання будівельних матеріалів (а.с.20-38 т.2, а.с.193-200 т.1), та показами допитаних у суді свідків.

Разом з цим, суд враховує, що факт укладення угоди про створення спільного майна між подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_4 є відсутнім. ОСОБА_1 щодо існування такої домовленості категорично заперечив.

Будівельний паспорт був оформлений лише на ОСОБА_7, на права забудовника під час проведення забудови та її закінчення ОСОБА_4 не претендувала, за визнанням права власності до виникнення судового спору щодо поділу майна між її донькою та ОСОБА_8як щодо будинку так і земельної ділянки до суду не зверталася.

ОСОБА_4 має власне житло. В спірному будинку постійно проживають згідно довідки сільської ради наданої ОСОБА_7 лише ОСОБА_7 та син ОСОБА_8

Тому, суд вважає, що за відсутності доведення факту укладання правочину щодо створення спільного сумісного (чи в частці) майна позов ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на ? частину житлового будинку до задоволення не підлягає.

Спірне майно у вигляді житлового будинку з спорудами та будівлями по АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,15 га за вищевказаною адресою, є виключно спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_8, яке підлягає до поділу у відповідності до вимог ст.70 СК України, у рівних частках по ? частині між подружжям.

Враховуючи експертний висновок за №ОС-127 від 03.09.2014р. суд вважає за необхідне при поділі спірного будинковолодіння та земельної ділянки виділити у власність позивача ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ? частину житлового будинку з спорудами та будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1 у відповідності до варіанту №2 згідно додатку (17,18) експертного висновку за №ОС-127 від 03.09.2014р. долю співвласника ? частини, що складається з: коридору поз. 1-1 - 6,7 кв.м., частина коридору 1-2 - 6,2 кв.м., кімната 1-3 - 15,4 кв.м., кухня 1-7 - 12,0 кв.м., кладова 1-8 - 3,3 кв.м., підвальне приміщення ІІ - 47,6 кв.м. Всього по житловому будинку 91,2 кв.м. З господарським споруд: ганок, криниця №1 - ? частка, огорожа №2 - ? частка,вигрібна яма «в/я» - ? частка. Всього на суму 234 213 грн. Частка складає 50/100.

З метою обладнання даних часток у два відокремлених житла, сторонам слід провести: влаштування дверного отвору у приміщенні поз.1-5; закласти дверний отвір між приміщеннями поз.І та ІІ; влаштувати перегородку у приміщенні поз. 1-2; влаштувати перегородку з дверним отвором у приміщенні поз.1-5.

Решта приміщень, а саме : частина коридору 1-2 - 4,8 кв.м., кімната 1-4 - 20,6 кв.м., кімната 1-5 - 11,9 кв.м, санвузол 1-6 - 7,0 кв.м., гараж І - 48,4 кв.м.. Всього по житловому будинку 92,7 кв.м. З господарських споруд - криниця №1 - ? частка, огорожа №2 - ? частка, стінка підпірна №3, вигрібна яма «в/я» - ? частка. Всього на суму 295 808 грн., з часткою, що складає 50/100 залишається у іншого співвласника.

При цьому, суд враховує, що за вказаним варіантом у розпорядженні ОСОБА_3 та її сина залишаються дві окремі житлові кімнати, з врахуванням того, що вказані особи є різностаттєвими і не можуть бути заселені у одну житлову кімнату, так як син колишнього подружжя має 17 років.

Особистий позов ОСОБА_3 щодо поділу майна в даному провадженні є відсутнім.

Позов ОСОБА_4 суд вважає таким, що до задоволення не підлягає.

ОСОБА_1 в порядку поділу земельної ділянки, як спільного сумісного майна подружжя слід виділити ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,15 га, що розташована в АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_3 за експертним висновком №ОС-127 від 03.09.2014р. за 2 варіантом, за долею співвласника ? частки, що складає 750,50 кв.м. (виділена на експертному висновку блакитним кольором, додаток №24). Площа земельної ділянки під забудовою та двором 740 кв.м., під спільним користуванням 10,5 кв.м. Розбіжність +0,5 м.

Також слід забов»язати ОСОБА_7 не чинити перешкоди в проживанні у виділеній ОСОБА_1 частині будинку за адресою: АДРЕСА_1, та користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо позову ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту виданого на ОСОБА_4 серії НОМЕР_13 від 30.10.2008р. суд виходить з того, що підставою для видачі вказаного державного акту було рішення третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 23.09.2008р. (справа №275-23/09-08 М).

За ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.11.2011 р. по справі №м 2-4518/11, яке було залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25.01.2012 р. дане рішення третейського суду визнано таким, що не відповідає вимогам закону та не підлягає до виконання.

За ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Будь-який правочин має набути чинності, тобто набрати юридичної сили. Для цього він має відповідати вимогам, встановленим законом. Зокрема, правочин вважається чинним, а відповідно і правомірним, якщо при його вчиненні були дотримані такі умови як: законність змісту правочину; наявність у сторін (сторони) необхідного обсягу дієздатності; наявність об'єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його відповідність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату тощо.

Однією з підстав недійсності правочину за ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України.

За ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які пов»язані з його недійсністю.

Враховуючи вищевказані нормативні положення, суд вважає, що державний акт серії НОМЕР_13 від 30.10.2008р., який був виданий на підставі рішення третейського суду при Товарній біржі «Товарна універсальна біржа «Сальдо» від 23.09.2008р., яке було винесено в порушенням закону, зокрема, ст.ст.63,65 СК України, ст.203 ЦК України, без врахування права ОСОБА_1 на частку у спільному сумісному майні подружжя підлягає до визнання недійсним.

Щодо стягнення судових витрат суд враховує, що у відповідності до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем ОСОБА_1 понесено витрати на оплату судового збору 1119,00 грн.,243 ,60 грн. та оплату ІТЗ в сумі 120,00 грн., а також 1000 грн. авансу за проведення експертизи. Всього 2482,60 грн.

В зв»язку з задоволення позову ОСОБА_1 з ОСОБА_3, ОСОБА_4 слід стягнути судові витрати на суму 2482,60 грн., в рівних частках по 1241,30 грн. з кожної.

В стягненні судових витрат за позовом ОСОБА_4 слід відмовити, так як позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.60,61,69,70,71 СК України, ст.ст.203,215,216 316,319,321,368,369, 373,375 ЦК України, ст.ст.81,126,152 ЗК України, ст..ст.15,16,60,61,78,82,215,223 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Поділити в натурі майно, що є об»єктом спільного сумісного майна подружжя у вигляді житлового будинку з спорудами та будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1 та земельної ділянки, розміром 0,15 га, що розташована в АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_3 та виділити в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 ? частину житлового будинку з спорудами та будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1 у відповідності до варіанту №2 згідно додатку (17,18) експертного висновку за №ОС-127 від 03.09.2014р. долю співвласника ? частини, що складається з коридору поз. 1-1 - 6,7 кв.м., частина коридору 1-2 - 6,2 кв.м., кімната 1-3 - 15,4 кв.м., кухня 1-7 - 12,0 кв.м., кладова 1-8 - 3,3 кв.м., підвальне приміщення ІІ - 47,6 кв.м. Всього по житловому будинку 91,2 кв.м. З господарським споруд: ганок, криниця №1 - ? частка, огорожа №2 - ? частка,вигрібна яма «в/я» - ? частка. Всього на суму 234 213 грн. Частка складає 50/100.

З метою обладнання даних часток у два відокремлених житла, сторонам слід провести: влаштування дверного отвору у приміщенні поз.1-5; закласти дверний отвір між приміщеннями поз.І та ІІ; влаштувати перегородку у приміщенні поз. 1-2; влаштувати перегородку з дверним отвором у приміщенні поз.1-5.

Виділити в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_1 ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,15 га, що розташована в АДРЕСА_1, з кадастровим номером НОМЕР_3 за експертним висновком №ОС-127 від 03.09.2014р. за 2 варіантом, за долею співвласника ? частки, що складає 750,50 кв.м. (виділена на експертному висновку блакитним кольором, додаток №24). Площа земельної ділянки під забудовою та двором 740 кв.м., під спільним користуванням 10,5 кв.м. Розбіжність +0,5 м.

Забов»язати ОСОБА_7 не чинити перешкоди в проживанні у виділеній ОСОБА_1 частині будинку за адресою: АДРЕСА_1, та користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати недійсним та скасувати державний акт серії НОМЕР_13 від 30.10.2008р. про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 0,15 га, що розташована в АДРЕСА_1,виданий на ОСОБА_4 на підставі рішення Постійнодіючого третейського суду при Товарній універсальній біржі «Сальдо» від 23.09.2008р.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на суму 2482,60 грн. в рівних частках по 1241,30 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину будинку та стягненні судових витрат відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя: