АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/5743/15 Головуючий: 1 інстанції
Категорія: інші Доповідач: Швецова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Пшенічної Л.В., Шаповал Н.М.

за участі секретаря - Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою прокурора Червонозаводського району м. Харкова

на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 рок у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської територіальної громади про визнання права власності за набувальною власністю, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він на протязі більш ніж десяти років відкрито та безперешкодно користується гаражем, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний гараж, відповідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта від 06.09.2013 року, проведеного ТОВ «Актуаль», відповідає вимогам надійності та безпечності експлуатації і можливості безпечної експлуатації.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати за ним право власності на даний гараж за набувальною давністю.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 до Харківської міської територіальної громади про визнання права власності за набувальною давністю - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на гараж (гаражний бокс), площею 44,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Не погодившись з вказаним рішенням прокурор Червонозаводського району м. Харкова звернувся на вказане рішення з апеляційною скаргою, в якій, просить рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на той факт, що під час судового розгляду судом не з'ясовано, а позивачем не доведено обставин, які мають істотне значення для правильного розгляду справи.

На зазначене рішення заступником прокурора Харківської області була подана апеляційна скарга, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заступник прокурора Харківської області посилався на те, що під час судового розгляду судом не з'ясовано, а позивачем не доведено обставин, які мають істотне значення для правильного розгляду справи, а саме факт, який є передумовою для набуття, а отже, і для визнання права власності на новостворене нерухоме майно, оскільки передумовою для виникнення права власності, а отже і його визнання, є прийняття нерухомого майна в експлуатацію.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з"явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що вказана споруда, на підставі технічного висновку може експлуатуватися, і тому визнав за ОСОБА_2 право власності на гараж за набувальною давністю.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. 3 і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позову із наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результат оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Звертаючись до суду позивач вказував на те, що більше десяти років відкрито користується вказаним гаражем, а тому просив визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ураховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Судом установлено, що спірний гараж ні за ким не рахується, право власності вказаний гараж у бюро технічної інвентаризації не зареєстроване, на балансі ні в кого не перебуває.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що нежитлова будівля ( гараж) до експлуатації не прийнята, у встановленому законом порядку за власником не зареєстрована, земельна ділянка під забудоване нерухоме майно у встановленому порядку у власність не передавалась, суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на гараж.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на гараж в порядку набувальної давності задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Червонозаводського району м. Харкова задовольнити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Харківської міської територіальної громади про визнання права власності за набувальною власністю відмовити.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути

оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя -

Судді -