Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/8239/15-ц
провадження 2/369/3470/15
РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Іскра», публічного акціонерного товариства «Арксі» про зобовязання вчинити дію та відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року позивач звернувся з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він з 1986 року по 1995 рік працював на заводі «Іскра», який в 1992 році перетворений в концерн «Арксі». В 1996 році перетворено у ВАТ «Арксі», а в 2010 році на ПАТ «Арксі». При цьому залишались незмінними його трудові відносини з відповідачем. На даний час йому призначена пенсія, але без врахування стажу роботи з 7 серпня 1991 року по 31 березня 1993 рік. У добровільному порядку відповідач не видає довідку на підтвердження його трудового стажу, що впливає на розмір його пенсії, тому відповідач має відшкодувати завдану йому шкоду через недоотриману пенсію в розмірі 1499,20 грн.

Просив суд зобовязати ПАТ «Арксі» видати довідку про період роботи в МП «Ритм» з 07 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року; стягнути з ПАТ «Арксі» на його користь на відшкодування шкоди 1499,20 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що дійсно відповідно до записів в трудовій книжці він з серпня 1991 року по березень 1993 рік працював в МП «Ритм». Але всі ці підприємства є структурними підрозділами заводу «Іскра». Всі трудові книжки знаходились на заводі. Формально його на роботу приймав директор МП, але всі кадрові питання мали погоджуватись з керівництвом заводу. Просив задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення. Суду пояснив, що в період часу з 1991 року по 1993 рік на заводі були створені малі підприємства, які входили до складу. Разом з тим, дані підприємства мали право укладати трудові угоди з іншими працівниками, в тому числі й МП «Ритм». Питання щодо прийняття на роботу, звільнення, нарахування заробітної плати, ведення трудових книжок вирішували самі підприємства. В той же час, у них укладались також трудові угоди з працівниками, але позивач на спірний період часу не працював. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що Боярський машинобудівний завод «Іскра» перетворено у ВАТ «Іскра» відповідно до рішення регіонального відділення фонду Державного майна України по Київській області від 15 листопада 1995 року за №7-64. ВАТ «Іскра» перейменовано у ПАТ «Іскра» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та протоколу загальних зборів акціонерів №28042015 від 28 квітня 2015 року.

Концерн «Арксі» перетворено у ВАТ «Арксі» згідно наказу №76-А та рішення регіонального відділення фонду Державного майна України по Київській області №7-12 від 03 січня 1996 року. ВАТ «Арксі» перейменовано у ПАТ «Арскі» на підставі Закону України «Про акціонерні товариства» та протоколу загальних зборів акціонерів №10/9-1 від 10 вересня 2015 року.

Право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до довідки №25 від 24 липня 2015 року ПАТ «Іскра»: ОСОБА_1 працював на Боярському машинобудівельному заводі «Іскра» з 09 червня 1986 року (наказ №489 від 06 червня 1986 року) по 07 серпня 1991 рік (наказ №462 від 06 серпня 1991 року).

Відповідно до записів в трудовій книжці БТ-І №3975081: ОСОБА_1 з 07 серпня 1991 року прийнятий на посаду менеджера по якості по переводу в МП «Ритм» (наказ №79 від 14 серпня 1991 року), з 09 листопада 1992 року переведений на посаду інженера-програміста в МП «Ритм» (наказ №981 від 27 жовтня 1992 року) та звільнений по переведенню в концерн «Арксі» по ст. 36 п.5 КЗпП (наказ №346 від 31 березня 1993 року).

Відповідно до довідки №12 від 24 липня 2015 року ПАТ «Арксі»: ОСОБА_1 працював на Державному концерні «Арксі» з 01 квітня 1993 року (наказ №100 від 04 квітня 1993 року) по 30 січня 1995 рік (наказ №18 від 30 січня 1995 року).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду показав, що на час створення та існування МП «Ритм» він був там директором. Накази на зарахування, переводів звільнення підписувались ним, але він був лиш формальним директором, всі питання вирішувало керівництво «Арксі» та «Іскра». На МП «Ритм» була своя печатка, статут, тощо. Але був відсутній відділ кадрів. Позивач працював у нього формально, бо фактично всі працювали на цьому ж заводі.

Покази свідка щодо формальності прийняття та звільнення з роботи, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та у судовому засіданні був досліджений та оглянутий також оригінал іншої трудової книжки, в якій директор вказаний ОСОБА_2, міститься штамп відділу кадрів МП «Ритм».

За ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

У судому засіданні позивачем не надано суду належних та допустимих доказів існування трудових відносин з 07 серпня 1991 року по 31 березня 1993 року саме з ПАТ «Арксі». Хоч і МП «Ритм» входило до складу концерну «Арксі», але це була самостійна юридична особа, яке мало свій статут, печатку, відділ кадрів, нараховувало заробітну плату та мало право приймати та звільняти з роботи власних працівників. У разі відсутності підтвердження трудового стажу та відмови пенсійного фонду зарахувати стаж при призначенні пенсії, дане питання вирішується в судовому порядку з перевіркою трудового стажу.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Іскра», публічного акціонерного товариства «Арксі» про зобовязання вчинити дію та відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич