АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1886/15 Справа № 201/8543/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", відділення № 7 Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, визнання недійсним та розірвання договору, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", відділення № 7 Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання дій незаконними, визнання недійсним та розірвання договору, зобов'язання вчинити певні дії. Судовий збір сплачено у відповідності до вимог чинного законодавства.

У обґрунтування заявлених позовних вимог, посилався на ті обставини, що 10 вересня 2007 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № 5661093, відповідно до якого банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США строком до 10 вересня 2027 року за сплатою 11,5% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позивачем укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку домоволодіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Чумаки, вул. Студентська, 26. 06 січня 2014 року відповідачем було змінено щомісячний платіж за кредитним договором з 533, 21 доларів США на 537, 62 доларів США. З 01 січня 2011 року ЗАТ "ПУМБ" в порушення умов кредитного договору було змінено процентну ставку за користування кредитом без повідомлення позивача. Позивач достроково сплатив усі платежі за кредитним договором, однак банк незаконно вимагає подальшої сплати кредиту за графіком. Умови кредитного договору є несправедливими, зокрема в частині надання кредиту в доларах США. Тому позивач просить суд визнати дії відповідача незаконними; визнати нікчемний кредитний договір № 5661093 від 10 вересня 2007 року, укладений між позивачем та відповідачем; визнати недійсним та розірвати договір іпотеки № 5661121 укладений між ним та банком; зобов'язати відповідача Відділення № 7 ДФ ЗАТ "ПУМБ" зробити перерахунок в гривневий еквівалент на момент підписання кредитного договору, тобто курс 05, 05 грн. за 1 долар США; визнати кредитний договір виконаним в повному обсязі; зобов'язати приватного нотаріуса ОСОБА_4 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2, не погодившись із зазначеним рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, де ставить питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 10 вересня 2007 року між ЗАТ "Перший Український Міжнародний Банк", правонаступником якого є ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" та ОСОБА_2, було укладено кредитний договір № 5661093 /а.с. 12-15/, відповідно до якого банк зобов'язався надати позивальнику кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 11,50% річних строком до 09 жовтня 2027 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ "Перший Український Міжнародний Банк" та ОСОБА_2 10 вересня 2007 року було укладено договір іпотеки № 5661121, предметом якого є домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.20-23/.

06 січня 2010 року між ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" та ОСОБА_2 в рамках реструктуризації була укладена додаткова угода № 8563076 до кредитного договору № 5661093 від 10 вересня 2007 року, відповідно до якої змінено графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом /а.с.24-26/.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківським кредитом є будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовою особою є юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги, пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадку, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовій дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті.

Доводи апеляційної скарги, що ПАТ "ПУМБ" не мав ліцензії на момент видачі кредиту не можна взяти до уваги, як необґрунтовані.

ПАТ "ПУМБ" є фінансовою установою та на момент видачі кредиту мав банківську ліцензію № 8 та Дозвіл № 8-1, видані Національним банком України 02 жовтня 2006 року, які дозволяють йому виконувати банківські операції, передбачені ст. 47 ЗУ "Про банки і банківську діяльність".

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивач погодився на умови надання кредиту як такі, що його влаштовували. Позивача не примушували та йому не нав'язували своїх послуг та не вимагали укладення договору. Це була особиста ініціатива позивача.

Суд першої інстанції правильно встановив, що при укладенні кредитного договору та договору іпотеки було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними.

На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що спірні кредитний договір та договір іпотеки було укладено в 2007 році, тобто позивачу було відомо про всі істотні умови договору, однак позивач звернувся до суду лише 03 липня 2014 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Позивач пропустив строк позовної давності для подання позовної заяви та не вказав поважність причин такого пропуску ні суду першої, ні апеляційної інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не вбачає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез