Справа № 473/4083/15-ц
"11" грудня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючої - судді Висоцької Г.А.
при секретарі Радєвій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
- заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 16,79 грн.;
- комісії за користування кредитом у розмірі 3665 грн.;
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.10.2013 року з ОСОБА_1 на користь Банку було стягнуто сума заборгованості у розмірі 17095,22 грн., різниця становить 18737,30 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. штраф ( фіксована частина );

- 936,87 грн. (процентна складова ).

Отже, на підставі викладеного, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20174,16 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав на адресу суду заяву, в якій уточнив, що оскільки рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.10.2013 року стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 22.08.2013 року, остаточно просив стягнути різницю по процентам за користування кредитом у розмірі 18737 грн. 30 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. ( фіксована частина ), 936 грн. 87 коп. ( процентна складова ), посилаючись на викладене просив задовольнити позов, розглянувши справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявилася, судом про розгляд справи повідомлялася належним чином, за місцем реєстрації, про що свідчать судові повістки, які надсилалися рекомендованим листом з повідомленням. Суд вважає за можливе, згідно ст. 224 ч.1 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.09.2011 року Банком та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № A346CC9G8F0022, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 12000 грн., на строк 36 місяців строк з 22.09.2011 року по 21.09.2014 року включно, на споживчі цілі, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 240 грн., єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 240 грн. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «10» по «15» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж ) у сумі 573 грн. 96 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами..

Сторони домовились, що заява позичальника та Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка) (Стандарт), разом Тарифами складають кредитно - заставний договір.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.10.2013 року з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором станом на 22.08.2013 року в розмірі 17095,22 грн. ( а.с. 4 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічні умови містить й кредитний договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України (п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Отже, наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Аналогічна правова позиція щодо правомірності нарахування процентів за користування кредитом та пені після ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора до його фактичного виконання, висловлена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі за № 6-1206цс15.

З матеріалів справи вбачається, що судове рішення боржником не виконане.

Враховуючи те, що рішенням суду від 18.10.2013 року стягнуто з відповідача тіло кредиту, проценти, комісії, пеню та штрафи за користування кредитом станом на 22.08.2013 року у розмірі 17095 грн. 22 коп., різниця становить 18737 грн. 30 коп., а Умови та Правила надання споживчого кредиту не передбачають можливості повторного нарахування судових штрафів в разі наступного звернення із позовною заявою до суду за тим же кредитним договором, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, лише в частині стягнення заборгованості по процентам у розмірі 18737 грн. 30 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1218 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10,11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК заборгованість по процентам по кредитному договору № A346CC9G8F0022 від 22.09.2011 року станом на 23.09.2015 року у розмірі 18737 ( вісімнадцять тисяч сімсот тридцять сім ) гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судові витрати: судовий збір у розмірі 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) гривень.

Заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через місьскрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Висоцька Г.А.