Справа № 462/5574/15-ц
УХВАЛА

03 грудня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2004 року і від спільного подружнього життя мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернувся з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем і визначення місця проживання дитини з матірю, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, чому вони припинили сімейні відносини і з 2012 року проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейних відносин, їх сімя розпалась і примирення між ними неможливе.

В судовому засіданні позивач і її представник позов підтримали, покликаючись на мотиви такого та доповнили, що будь-які підстави для збереження сімї відсутні, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач заперечив проти розірвання шлюбу, наголосивши, що примирення можливе і він намагатиметься вжити заходів щоб зберегти сімю, сподівається на налагодження відносин із дружиною, просить в позові відмовити.

Згідно ст.111 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд зобов`язаний встановити дійсні мотиви розірвання шлюбу, та зобов`язаний при необхідності прийняти заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.5 ст.191 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати 6 місяців.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд вважає, що сторони не вжили усіх заходів для збереження шлюбу, позивач не надав суду доказів того, що спільне подружнє життя суперечитиме інтересам подружжя, судом не встановлено дійсних причин та мотивів припинення шлюбу.

На думку суду тимчасовий розлад у сім'ї ОСОБА_3, в якій є малолітня дитина, а також необґрунтоване серйозними доказами небажання одного з подружжя продовжувати шлюб не можуть вважатися достатніми підставами для розірвання шлюбу, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про відсутність беззаперечних підстав для розірвання шлюбу між сторонами та необхідність надання їм строку для примирення.

При визначенні строку для примирення суд виходить з того, що тривалість його має сприяти примиренню подружжя і не може призводити до необґрунтованого затримання розгляду справи і визначає його у два місяці.

Згідно п.7 ч.1 ст.201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження по справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку на примирення.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.111 СК України, ч.5 ст.191 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу зупинити на два місяці, надавши цей строк сторонам для примирення.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення через Залізничний районний суд м.Львова, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал ухвали.