Справа № 442/2768/13 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/783/6094/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

суддів: Ванівського О.М., Кабаля І.І.

при секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ "Дрогобицький "Агротехсервіс" на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 червня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ВАТ "Дрогобицький "Агротехсервіс" звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі - продажу 21/100 частини нежитлової будівлі складу, позначеної на плані літ. "3-1", а саме: приміщення "2", площею 128,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 266, укладеного між ВАТ Дрогобицький «Агротехсервіс» та ОСОБА_3, посвідченого 20.03.2008р. приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ВАТ "Дрогобицький "Агротехсервіс», просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Апелянт вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що ОСОБА_2 на момент вчинення оскаржуваного договору не мав на це відповідних повноважень, тобто, діяв без відповідного затвердження спірного договору загальними зборами акціонерів товариства, що є необхідним згідно положень Статуту товариства. Апелянт вказує на те, що вартість відчуженого майна в розмірі 31965,00 грн. є заниженою порівняно з ринковою вартістю, що свідчить про порушення ОСОБА_2 ч.З ст. 92 ЦК України. Також апелянт зазначає, що неможливість надати представником ОСОБА_3 документ про оплату за спірним договором доводить зловмисну домовленість ОСОБА_2 з ОСОБА_3, в діях яких вбачається умисел, виходячи з роз"яснень п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009р. за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні безпідставно посилається на акт прийому- передачі нежитлової будівлі складу від 26.06.2008р., оскільки згідно з умовами договору ОСОБА_3, як покупець, зобов'язана прийняти предмет договору у власність згідно акту прийому-передачі протягом 10-ти календарних днів з моменту остаточного розрахунку за предмет договору. Оскільки оплата не була проведена, то й акт прийому - передачі суперечить умовам п.3.2 оспорюваного договору. Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення безпідставно не взяв до уваги те, що ОСОБА_3 не прийняла нерухоме майно, оскільки таке фактично є у власності ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс», перебуває у нього на балансі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна зі сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності з вимогами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваним).

Судом та матеріалами справи встановлено, що 20 березня 2008 року між ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс», від імені якого діяв голова правління ОСОБА_2 на підставі Статуту Товариства (продавець) та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу. Предметом цього договору є 21/100 частина нежитлової будівлі складу, позначеної на плані літерою « 3-1», а саме, приміщення « 2» площею 128,6 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, будинок 266.

Згідно з умовами договору Покупець зобов'язалася прийняти у власність згідно акту передачі - прийому частини нежитлової будівлі протягом десяти календарних днів з моменту остаточного розрахунку за предмет договору, провести оплату шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця в сумі 38358,00 грн. Згідно висновку експерта ринкова вартість об'єкта нежитлового приміщення, позначеного літ. « 2,3» загальною площею 257,2 кв.м станом на 31.10.2007 р. (без врахування ПДВ) становила 63930 грн.

Як вбачається з акту прийому - передачі нежитлової будівлі складу від 26.06.2008 року, продавець передав, а покупець прийняв нежитлове приміщення складу площею 128,6 кв.м., яка знаходиться в м. Дрогобич, вул. Стрийська, 266.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлової будівлі суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів того, що оспорюваний договір був укладений з порушенням вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Оскаржуваний договір купівлі-продажу від імені товариства був укладений головою правління цього товариства. Його повноваження щодо укладення правочинів визначені наступними пунктами статуту товариства.

Відповідно до п. 8.2.8 статуту ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» до компетенції загальних зборів акціонерів товариства відносяться, зокрема: затвердження договорів (угод), укладених на суму, що перевищує 50 % статутного капіталу товариства.

У п. 5.1 статуту визначено, що статутний капітал товариства становить 300 тис. грн.

Згідно з п. 8.4.9 статуту, голова правління вправі без доручення здійснювати дії від імені товариства та уповноважений, зокрема, розпоряджатися майном товариства у межах своїх повноважень.

У п.п. 3.1., 3.2. договору купівлі - продажу від 20 березня 2008 року встановлено, що вартість предмета договору визначена сторонами і становить 38358 грн. Вартість предмета договору згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №18099471 від 14.03.2008 року, виданого Дрогобицким ДК МБТІ та ЕО становить 31965 грн.

А відтак, обмежень у повноваженнях ОСОБА_2 як представника позивача при укладенні оспорюваного договору не було.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк позовної давності. В заяві від 20.03.2013 року голова правління ВАТ «Дрогобицький «Агротехсервіс» ОСОБА_5 до Приватного нотаріуса ОСОБА_4 просить видати дублікат спірного договору купівлі-продажу у зв'язку з втратою оригіналу цього договору. В товаристві у відповідності до вимог статуту, ряд інших осіб на яких покладено повноваження організації та контролю господарської діяльності товариства. А відтак інформація про укладення спірного договору повинна була бути відомою зазначеним особам.

Тому позивачу (товариству) було відомо про укладення 20 березня 2008 року спірного договору купівлі - продажу.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ "Дрогобицький "Агротехсервіс" - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: