АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Усика Г.І.

- ГаращенкаД.Р.

при секретарі - П'ятничук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» про стягнення грошових коштів.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду 1-ї інстанції, позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду 1-ї інстанції.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року є незаконною і необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права. Постановляючи дану ухвалу, суд 1-ї інстанції порушив положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, в частині того, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Спір, що виник між сторонами не є корпоративним і суд безпідставно закрив провадження у справі з цих підстав.

В судовому представник позивача ОСОБА_3ОСОБА_7 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на те, що вони є необгрутованими, а ухвала суду 1-ї інстанції повністю відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що на засіданні позачергових зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» було прийнято рішення, оформлене протоколом від 27.04.2009 року, на підставі якого ОСОБА_3 було прийнято до складу учасників товариства, збільшено розмір статутного капіталу товариства.

На виконання даного рішення ОСОБА_3 у 2009 році та 2010 році вніс до статутного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» грошові кошти на загальну суму 1 509 250 грн.

Рішенням Господарського суду м.Києва від 02.10.2014 року, залишеним без змін рішенням Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2015 року, рішення позачергових зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи», оформлене протоколом від 27.04.2009 року, скасовано.

У зв'язку з чим, 22.05.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів на загальну суму 1 509 250 грн.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» про стягнення грошових коштів закрито.

Постановляючи дану ухвалу суд 1-ї інстанції виходив з того, що між сторонами виник корпоративний спір, а тому дана справа має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам процесуального закону.

Так, відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо захисту порушених не визнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, трудових, сімейних відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких спорів провадиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені її угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; справи про банкрутство; справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Статтею 167 ГК України визначений зміст корпоративних прав та корпоративних відносин. Так, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочність на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

З позовної заяви ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» про стягнення грошових коштів вбачається, що даний позов подано фізичною особою, яка вже не є учасником товариства з обмеженою відповідальністю, та яка не має ніяких майнових та інших корпоративних претензій як до самого товариства, так і до його учасників.

У відповідності до ст.4 ГК України майнові та особисті немайнові відносини, регулюються Цивільним кодексом України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на ст.1212 Цивільного Кодексу України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Правовідносини щодо повернення безпідставно набутого майна носять цивільно-правовий характер та віднести їх до корпоративних спорів неможливо. Зважаючи на суб'єктний склад спірних правовідносин, зазначений спір не підвідомчий господарському суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» про стягнення грошових коштів постановлена з порушенням вимог процесуального права і підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2015 року про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Українські національні інформаційні системи» про стягнення грошових коштів скасувати та направити справу до Печерського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: