Справа № 363/4896/15-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/6962/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 22.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Дмитрієвої Л.Д.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року в справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом накладення арешту,-

в с т а н о в и л а :

11 листопада 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але меньше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до їх повноліття та стягнення додаткових витрат на утримання дітей, а саме 1/2 частину витрат по навчанню ОСОБА_4 у сумі 568 750 гривень та ОСОБА_5 у сумі 113 750 гривень.

Разом з позовною заявою 11 листопада 2015 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про накладення арешту на квартиру, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6, що знаходиться за адресою: вулиц Соломянська, 15 А, кв.197 в м. Києві відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) площею 174,3 (кв.м.), житловою площею 104,5 (кв.м.), зареєстрованою Державним реєстратором Київського міського нотаріального округа приватним нотаріусом ОСОБА_7

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року заявлену вимогу щодо забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: м. Київ, вулиця Соломянська, 15 А, кв. 197, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової, якою відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до розяснень п.7 даної постанови ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд(суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановлені ухвали.

Відповідно до положень ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається у разі, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зважаючи на наведену норму, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд мав дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є вона реальною, та навести мотиви та підстави для таких своїх висновків. В той же час оскаржувана ухвала суду не містить з цього приводу жодних даних. У своїй ухвалі суд лише декларативно зазначив про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, відтак є потреба в накладенні арешту на майно, що є предметом спору. При цьому належного обґрунтування вказаним тезисам не навів. Не звернув суд першої інстанції й увагу на те, що предметом спору є стягнення витрат на утримання дитини, а не будинок відповідача, на який було накладено арешт. Не обґрунтовується належним чином наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову й у заяві позивача. Таким чином вимога про вжиття в даному випадку заходів забезпечення позову залишилася недоведеною.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу суду немотивованою, відтак такою, що підлягає скасуванню, а вимогу про забезпечення позову недоведеною. Окремо від цього колегія суддів звертає увагу й на порушення судом першої інстанції вимог ст.ст.151, 153 ЦПК України, оскільки заву про забезпечення позову розглядає суд, в провадженні якого перебуває справа, відтак такий розгляд можливий лише після відкриття провадження по справі. До відкриття провадження по справі можуть бути вжиті заходи по забезпеченню позову лише з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Відповідно до положень ст.312 ЦПК України за результатами розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2015 року скасувати і і відмовити в задоволенні заяви.

Ухвала апеляційного суду Київської області оскарженню не підлягає.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Матвієнко Ю.О.

ОСОБА_8