Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/5304/15-ц
Провадження № 2/644/1721/15
Справа № 644/5304/15-ц
№/п 2/644/1721/15

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07. 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Матвієвської Г.В., при секретарі - Омесь В.Ю., за участю: позивач - ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна ( в особі представника - Міністерства юстиції України) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної державою Україна, -

ВСТАНОВИВ :
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, відповідних підтверджень щодо поважних причин неприбуття суду не надав, письмові заперечення проти позову не направив.
Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Для виконання зазначеного судового рішення Орджонікідзевський районним судом м. Харкова видано 24.02.2014 р. виконавчий лист по справі № 2-а/2029/6979/11. Виконавчий лист був пред`явлений для виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управліня юстиції у Харківській області та відкрито виконавче провадження № 42584769.
У липні 2014 р. під час особистого прийому громадян у ГУ ПФУ позивач отримав розрахунок ГУ ПФУ на доплату від 14.07.2014 р. № 182 згідно якого з 27.03.2012 р. посадові особи ГУ ПФУ зменшили розмір його пенсії. Внаслідок таких дій посадових осіб ГУ ПФУ позивачеві виплачують пенсію в значно меншому розмірі.
Зобов`язати ГУ ПФУ, починаючи з 28.03.2012 p., провести перерахунок і виплату пенсії з урахуванням посадового окладу згідно з Наказом № 377 від 28.07.2008 р. відповідно до наданої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.04.2012 р. на ім`я ОСОБА_1 на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.09.2012 р.
В межах виконання виконавчого листа ГУ ПФУ, проведено перерахунок розміру пенсії та донараховано 8970,16 грн., що підтверджується листом ГУ ПФУ від 27.01.2015 р. № 1202-14/20. Але зазначені кошти позивачеві не виплачені до цього часу, пенсія у новому розмірі не виплачується.
Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 46102367 від 24.06.2015 року встановлено, що для розгляду питання про притягнення посадових осіб Головного управління пенсійного Фонду України в Харківській області до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду відповідно до закону, 22.06.2015 року за вих. №46102367/07.01/В-1 до Дзержинського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області направлено подання ( повідомлення) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності та постановлено про закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документу до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова.
Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальна стадія судового розгляду справи.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.
Також, у пункті 38 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Жовнер проти України» Суд зазначає, що державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку Суд не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини".
Аналізуючи викладене, позивач не зобов`язаний звертатися до суду зі скаргою на дії державного виконавця або боржника.
Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції ратифіковані Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Протоколи № 12 та № 14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифіковані Законом України "Про ратифікацію Протоколів № 12 та № 14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" від 09.02.2006 p. № 3435-IV.
Згідно ст. З Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади при здійсненні ними своїх владних повноважень.
Відповідачем спричинено позивачеві моральну шкоду, яка полягає в: порушенні цивільних прав -порушені його права як людини які передбачені ч. 1 ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо мене з боку відповідача. Тривале системне порушення права прав як людини завдали позивачеві моральних страждань та нервових переживань, що спричиняє йому великі душевні страждання, які він довів суду поясненнями щодо постійниз з його боку дзвінків та письмових листів, заяв, звернень до суду. Позивачем наголошено, що його права порушуються тривалий час внаслідок чого він вимушений неодноразово звертатися до суду для захисту своїх прав. Судова тяганина викликає у нього душевні переживання, порушує його звичний ритм життя, він змушений докладати значних зусиль для захисту своїх прав, витрачати кошти на правову допомогу тощо, що спричиняє йому нервові переживання. Такими обставинами позивач підтверджує зв`язок між діями відповідача та моральної шкодою, яку йому заподіяно.
Правовідносини щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди мають похідний характер і пов`язані з встановленням факту порушення прав особи незаконними діями або бездіяльністю органу владних повноважень.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, суд повинен повно і всебічно з`ясувати обставини справи, тобто встановити чи мало місце порушення відповідачем вимог чинного законодавства України, чи є таке порушення в разі наявності (дії чи бездіяльність) незаконними, чи заподіяна позивачу шкода в наслідок зазначених незаконних дій (бездіяльності).
Відповідно до ст. 214 ЦПК України, суд повинен вирішити питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Суду доведено позивачем й не спростовано відповідачем, що мали місце дії відповідача, що не відповідають вимогам чинного законодавства України, щодо порушення прав які передбачені ч. 1 ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У цивільному праві України застосовується система генерального делікту, відповідно до якої всяке заподіяння шкоди передбачається протиправним і тягне обов`язок причинителя відшкодувати цю шкоду, якщо тільки він не доведе свою правомочність на його заподіяння. В даній справі, спричинена моральна шкода, яка не може бути компенсована тільки констатацією факту порушення майнових прав.
Фактичний розмір заявленої до стягнення моральної шкоди може бути визначений за загально відомою методикою проф. ОСОБА_3 яка Рішенням про державну реєстрацію від 03.03.2010 року включена до Реєстру за реєстраційним кодом 14.1.04 «Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань». Позивачем визначено зазначений розмір моральної шкоди, із урахуванням, що зазначена методика є базовою та є єдиною офіційною методикою в Україні для розрахунку моральної шкоди та схвалена Науково -методологічною радою з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України та ґрунтується на: а) презумпції моральної шкоди страждань, які повинна відчути «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина; б) визначення базисного рівня розміру компенсації за страждання, спричинені заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю, що приймається в розмірі 720 мінімальних розмірів зарплати; в) розробленій шкалі співвідношень розмірів компенсації моральної шкоди на основі співвідношень максимальних санкцій Кримінального кодексу, що передбачають відповідальність за посягання на аналогічні права людини; г) розробленій формулі, за допомогою якої можна визначити розмір компенсації та яка враховує критерії, що повинен прийняти до уваги суд при вирішенні відповідного питання. Згідно зазначеною методикою фактичний розмір заявленої до стягнення моральної шкоди визначається за формулою:
D = d*fV*i*c*(l -fs)*p,
де: D розмір компенсації дійсної моральної шкоди;
d - розмір компенсації презюмованої моральної шкоди;
fv - ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, 0 < fV < 1;
і - коефіцієнт індивідуальних особливостей потерпілого (суб`єктивного стану), 0 < і < 2;
с - коефіцієнт урахування обставин, що заслуговують на увагу (об`єктивні фактори), 0 < с < 2;
fs - ступінь вини постраждалого, 0 < fs < 2;
р - коефіцієнт врахування майнового стану особи, яка спричинила моральну шкоду, 0,5 < р < 1.
Перша складова цієї формули презюмована моральна шкода визначається розрахунковим шляхом виходячи з діючого в Україні мінімального розміру заробітної плати, якій згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначений в травні 2015 р. в розмірі 1218 грн., тобто: 1218 грн. * 720 = 876 960 грн.
Друга складова цієї формули ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди в разі утиску прав і свобод громадянина неправомірними діями та рішеннями органів влади і управління згідно методики дорівнює 0,05.
У зв`язку з тим, що не існує та не може існувати точних критеріїв матеріального еквіваленту душевних переживань, порушення звичного ритму життя, нервових переживань, суб`єктивний стан потерпілого позивач оцінив коефіцієнтом 1.
Коефіцієнт урахування обставин, що заслуговують на увагу, враховуючі системність та тривалість порушення його прав, позивач вважає, дорівнює 1,5.
Позивач, вважаючи, що його вини в порушені його прав та спричинення йому шкоди не має, тому ступінь вини постраждалого визначає як 0.
Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.
Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).
Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Розмір компенсації зазвичай становить 2000 - 5000 євро. Таким чином визначений розмір спричиненої позивачеві моральної шкоди цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Так рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.
Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.
Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частина 1 ст. 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Тобто у цивільному праві України застосовується система генерального делікту, відповідно до якої всяке заподіяння шкоди передбачається протиправним і тягне обов`язок причинителя відшкодувати цю шкоду, якщо тільки він не доведе свою правомочність на його заподіяння. Тобто обов`язок доказування відсутності моральної шкоди в даній справі покладений на відповідача.
Законом України від 07.07.2010 p. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» позбавлено Пленум Верховного Суду України повноважень давати роз`яснення судам загальної юрисдикції з питань застосування законодавства.
Відповідно до ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні. Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.
Відповідно до Положення Про єдиний казначейський рахунок яке затверджено наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122 та зареєстровано у Мінюсті 18.07.2002 р. за № 594/6882 Єдиний казначейський рахунок є основним рахунком держави для проведення фінансових операцій.
Таким чином, стягнення моральної шкоди на користь позивача повинно бути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безпосереднього списання коштів з Єдиного казначейського рахунку.
Згідно ч. З ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, шо позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.
Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.
Керуючись ч. 1 ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8, 19, 21, 24, 41, 55, 56, 64 Конституції України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст. 1, 2, п. Зч.2ст. 11, 15, 16,ч. 1 ст. 22, 23, 317, 319, 321, 1166, 1173 ЦК України, ст. З, 15,61, 107, 209,212-215,224 ЦПК України,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Держави Україна ( в особі представника - Міністерства юстиції України) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної державою Україна, - задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя