АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

03 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Рейнарт І.М.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року про забезпечення позову,

встановила:

У січні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму заподіяної майнової шкоди у розмірі 150 024 грн., витрати на виготовлення експертної оцінки у розмірі 1 900 грн., а з Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» ( далі - ВАТ «НАСК «Оранта») суму заподіяної шкоди здоров'ю у розмірі 4 701,87 грн.

У червні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на належний відповідачу ОСОБА_2 автомобіль марки Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заява обґрунтована тим, що з моменту дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася у січні 2012 року, відповідач умисно затягував вирішення питання відшкодування шкоди, не здійснив жодних виплат, хоча розмір нанесеної ним шкоди значно перевищує ліміт відповідальності страховика.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року заяву задоволено.

З метою забезпечення позову накладено арешт на автомобіль марки Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 Копію ухвали направлено для виконання до УДАІ ГУ МВС України в м. Києві.

В апеляційній скарзіпредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Свої доводи обґрунтовує тим, що позивач не довів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення невиконання можливого рішення суду про задоволення позову. Зазначив, що саме позивач не вживав жодних дій з визначення розміру заподіяної майнової шкоди, без чого було неможливо провести будь-які розрахунки. Одразу після дорожньо-транспортної пригоди він надав позивачу дані свого полісу з назвою страхової компанії, повідомив, що страхова компанія має відшкодувати вартість завданих збитків, а решту він оплатить самостійно. При цьому жодного разу він не уникав зустрічей з позивачем, не змінював свого місцезнаходження, номеру телефону, не відчужував майна з метою уникнення відповідальності.

В судовому засіданніпредставник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідні роз'яснення містяться в п. п. 3, 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Вирішуючи питання про забезпечення позову відповідно до поданої заяви шляхом накладення арешту на автомобіль марки Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер НОМЕР_1, суд першої інстанції виходив з того, що власником останнього є відповідач ОСОБА_2, між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Висновок суду відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що такої загрози не існує, ґрунтуються на припущеннях та висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/10136/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук О.П.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.