Провадження №2/522/7283/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Івченка В.Б.,

при секретарі Школа О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 25210 доларів США, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.10.2008 року відповідачем було отримано в борг грошові кошти у розмірі 25210 доларів США, про що відповідачем була складена розписка. За змістом розписки зазначено, що гроші відповідач ОСОБА_3 отримала та зобовязалася повернути в строк до 01.01.2009 року.

Однак станом на 01.01.2009 року відповідач свої боргові зобовязання перед позивачем не виконала та просила продовжити кінцевий строк повернення грошових коштів, пояснивши це тим, що зможе повернути кошти після продажу належної їй квартири в будинку №10-А по вул. М.Говорова в м. Одесі.

17.02.2010 року сторони підписали згоду, згідно змісту якої відповідач визнала суму боргу та зобовязалась повернути борг після продажу квартири АДРЕСА_1.

Позивач постійно звертався до відповідача з вимогою про повернення позики. До теперішнього часу відповідач борг не повернула, чим порушила взяті на себе зобовязання.

Позивач за зустрічним позовом в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом в судове засідання не зявилася, належним чином про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 26.10.2008 року ОСОБА_2 було отримано в борг грошові кошти у розмірі 25210 доларів США, про що відповідачем була складена розписка. За змістом розписки зазначено, що гроші відповідач ОСОБА_3 отримала та зобовязалася повернути в строк до 01.01.2009 року.

Однак станом на 01.01.2009 року ОСОБА_2 свої боргові зобовязання перед ОСОБА_1 не виконала та просила продовжити кінцевий строк повернення грошових коштів, пояснивши це тим, що зможе повернути кошти після продажу належної їй квартири в будинку №10-А по вул. М. Говорова в м. Одесі.

17.02.2010 року сторони підписали згоду, згідно змісту якої відповідач визнала суму боргу та зобовязалась повернути борг після продажу квартири АДРЕСА_1.

Станом на день звернення до суду ОСОБА_2 свої зобовязання перед позивачем не виконала, позику не повернула.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконав грошове зобовязання та не повернув взяті ним у позивача у борг грошові кошти у розмірі 25210 доларів США, вказані грошові кошти підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 16% річних від простроченої суми заборгованості, в цій частині вимог зустрічного позову суд вважає за необхідне відмовити, оскільки сторони під час оформлення тексту розписки не передбачали сплату 16 % процентів за прострочення виконання зобовязань відповідачем.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 509, 536, 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, грошові кошти у розмірі 25210 доларів США, що в еквіваленті станом на день ухвалення рішення по курсу НБУ складає 579577 (пятсот сімдесят девять тисяч пятсот сімдесят сім) гривень 90 (девяносто) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5804 (пять тисяч вісімсот чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_4