АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1209/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2609/15Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю: заявника ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3

на ухвалу судді Карлівського районного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року

по справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду з заявою, в якій прохав встановити факт того, що він не перебував у відрядженні у м. Пирятині в період з 28.10.1986 року по 18.11.1986 року, як зазначено в архівній довідці від 23.01.2008 року № 11284.

Ухвалою судді Карлівського районного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року у відкриті провадження по вказаній справі відмовлено.

З цією ухвалою не погодився ОСОБА_2, який в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу місцевого суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування скарги посилається на те, що заява про встановлення факту перебування у відрядженні не входить до вичерпного переліку заяв про встановлення юридичних фактів, які не можуть розглядатися судами, наведених у постанові Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5, на яку посилався суд, ухвалюючи оскаржувану ухвалу. Також зазначає, що суд неналежно перевірив підвідомчість його заяви, вказуючи на право заявника оскаржити дії УПФУ у Карлівському районі в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні заявник та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 02.12.1998 року (а.с.8).

Відповідно до архівної довідки №11284 від 23.01.2008 року ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 20.10.1986 року по 26.12.1986 року, разом із цим у вказаній довідці зазначено, до заявник у період з 28.10.1986 року по 18.11.1986 рік перебував у відрядженні у м. Пирятині (а.с.12).

Відмовляючи у відкритті провадження місцевий суд виходив із того, що у відповідності до абзацу 2 пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в спорах про становлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5 в порядку окремого провадження не може бути розглянуто вимогу про встановлення факту не перебування ОСОБА_2 у відрядженні у м. Пирятині в зазначений період, в зв'язку з відмовою УПФУ в Карлівському районі в перерахунку пенсії. Також, заявнику було роз'яснено право на оскарження дій УПФУ в Карлівському районі в порядку адміністративного судочинства.

Проте, такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року №5 роз'яснено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Як убачається з абзацу 2 пункту 2 постанови не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК.

Наведений у постанові перелік заяв про встановлення фактів, які не можуть розглядатися судами є вичерпним, а у відповідності до ч.3 ст. 234 ЦПК України особи мають право звернутися до суду з заявами про встановлення фактів, і в інших випадках, крім тих, які зазначені в цивільно-процесуальному законі.

Окрім того, у відповідності до п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року №3, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Зі змісту п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Аналіз наведених норм свідчить про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження, а Кодексом адміністративного судочинства України не віднесено до підсудності загальних судів як адміністративних розгляд справ щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що районний суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у відкритті провадження, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.303,307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст.313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Ухвалу судді Карлівського районного суду Полтавської області від 17 липня 2015 року, - скасувати.

Справу повернути до місцевого суду, - для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун