У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6. про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що з 21 січня 1989 року до 25 вересня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу ними придбано приміщення НОМЕР_1 загальною площею 22,4 кв. м у торговельному комплексі (літ. А-2), яке розташоване по АДРЕСА_1, право приватної власності на яке зареєстроване за відповідачем; торговий павільйон, який знаходиться на території ринку «Завокзальний» в м. Луцьку; торговий павільйон НОМЕР_2, який розташований на території МПП «Ринок» в АДРЕСА_3; автомобіль марки Chrysler, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, який зареєстрований на її ім'я. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6. залишив собі в користування вищезгадані приміщення НОМЕР_1 по АДРЕСА_1; торговий павільйон на території ринку «Завокзальний» у м. Луцьку та автомобіль марки Chrysler. У її користуванні залишився торговий павільйон НОМЕР_2 на території МПП «Ринок» у м. Кузнецовську.

Посилаючись на те, що такі умови поділу між ними не погоджувалися, позивач просила провести поділ майна, визнавши за нею право власності на Ѕ частину приміщення НОМЕР_1 загальною площею 22,4 кв. м у торговельному комплексі (літ. А-2), яке розташоване по АДРЕСА_1; торговий павільйон НОМЕР_2, який розташований на території МПП «Ринок» у АДРЕСА_3 та стягнути з відповідача на її користь компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля марки Chrysler, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, у розмірі 35 410 грн.

У листопаді 2013 року ОСОБА_6. подав зустрічний позов, вимоги якого уточнив в ході розгляду справи та просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, право особистої власності на автомобіль марки Chrysler, 2001 року випуску, моделі Grand Voyager, державний номерний знак НОМЕР_3, вартістю 70 820 грн, компенсувати ОСОБА_5 вартість Ѕ частини вказаного автомобіля в сумі 35 410 грн; визнати спільною сумісною власністю подружжя кухонний гарнітур МДФ польського виробництва з фасадами та алюмінієвими вставками вартістю 3 000 грн; витяжку кухонну «Ariston» - 500 грн; комплект вбудованої кухонної техніки (духова шафа та плита) фірми «Аміка» виробництва Польщі - 2 000 грн; комп'ютер фірми «Бенк» з монітором 17 дюймів - 600 грн; телевізор «Sony Bravo» LCD - 1 500 грн; м'яку шкіряну частину (диван - трійка, диван - двійка та крісло) польського виробництва - 3 000 грн; пральну машину «Wirpool» - 300 грн; холодильник «Ariston» - 1 300 грн; ліжко двоспальне дерев'яне - 400 грн; матрац українського виробництва - 1 300 грн; телевізор «Грюндік» - 200 грн та виділити ОСОБА_5 все вказане майно на загальну суму 14 100 грн, стягнувши з неї на його користь компенсацію 1/2 частки вказаного майна у розмірі 7 050 грн. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 72 384 грн безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позову посилався на те, що, окрім вказаного вище майна, у період шлюбу ними придбано й інше, яке є їх спільною сумісною власністю, зокрема, квартира АДРЕСА_2, меблі та побутова техніка. Вартість Ѕ частини автомобіля Chrysler, 2001 року випуску, в сумі 72 384 грн він уже компенсував ОСОБА_5

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 квітня 2014 року первісний позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 право власності на торговий павільйон НОМЕР_2, який розташований на території МПП «Ринок» в АДРЕСА_3. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суму в розмірі - 35410 грн грошової компенсації за Ѕ частки вартості автомобіля марки Chrysler, 2001 року випуску, моделі Grand Voyager. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 як частку в спільній сумісній власності. Визнано за ОСОБА_6 право власності на автомобіль марки Chrysler, 2001 року випуску, моделі Grand Voyager, вартістю 70820 грн. Визнано спільною сумісною власністю подружжя майно: кухонний гарнітур МДФ польського виробництва, з фасадами з алюмінієвими вставками; витяжка кухонна «Ariston»; комплект вбудованої кухонної техніки (духова шафа та плита) фірми «Аміка» виробництва Польщі; комп'ютер фірми «Бенк» з монітором 17 дюймів; телевізор «Sony Bravo» LCD; м'яка шкіряна частина (диван - трійка, диван - двійка та крісло) польського виробництва, пральна машина «Whirpool», холодильник «Ariston», мікрохвильова піч; ліжко двоспальне дерев'яне; матрац українського виробництва; телевізор «Грюндік», вартість якого складає 14100 грн та виділено зазначене майно ОСОБА_5; стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 компенсацію Ѕ частки даного майна в розмірі 7050 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 27 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позови ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_5 на наступне майно:

- холодильник «Ariston» вартістю 1 300 грн, комплект вбудованої кухонної техніки (духова шафа та плита) фірми «Аміка» виробництва Польщі - 2 000 грн, витяжку кухонну «Ariston» - 500 грн, матрац українського виробництва -1 300 грн, ліжко двоспальне дерев'яне - 400 грн, телевізор «Sony Bravo» LCD - 1 500 грн, всього на суму 7 000 грн;

- торговий павільйон НОМЕР_2 площею 17 кв. м, розташований на території МПП «Ринок» по АДРЕСА_3, вартістю 78 400 грн;

- Ѕ частину трикімнатної квартири по АДРЕСА_2 вартістю 220 000 грн;

- Ѕ частину приміщення НОМЕР_1 загальною площею 22,4 кв. м у торговому комплексі (літ. А-2) по АДРЕСА_1 вартістю 249 000 грн, всього на суму 554 400 грн.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано право власності за ОСОБА_6 на наступне майно:

-. кухонний гарнітур МДФ польського виробництва, з фасадами та алюмінієвими вставками вартістю 3 000 грн, комп'ютер фірми «Бенк» з монітором 17 дюймів - 600 грн, м'яку шкіряну частину (диван - трійка, диван - двійка та крісло) польського виробництва - 3 000 грн, пральну машину «Whirpool» - 300 грн, телевізор «Грюндік» - 200 грн, всього на суму 7 100 грн;

- автомобіль марки Chrysler, 2001 року випуску, модель Grand Voyager, д.н.з. НОМЕР_3, вартістю 70 820 грн;

- приміщення промислового магазину НОМЕР_4 загальною площею 10,24 кв. м на території ринку «Завокзальний» по АДРЕСА_4 вартістю 79 500 грн;

- Ѕ частину трикімнатної квартири по АДРЕСА_2 вартістю 220 000 грн;

- Ѕ частину приміщення НОМЕР_1 загальною площею 22,4 кв.м у торговому комплексі (літ. А-2) по АДРЕСА_1 вартістю 249 000 грн, всього на суму 626 420 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 половину вартості автомобіля марки Chrysler, 2001 року випуску, модель Grand Voyager, д.н.з. НОМЕР_3, вартістю 70 820 грн в сумі 35 410 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 доплату за різницю у вартості поділеного майна в сумі 600 грн.

У решті позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Рішення апеляційного суду скасовано з направленням справи до цього ж суду на новий розгляд.

За результатами нового апеляційного розгляду, рішенням апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення місцевого суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким первісний та зустрічний позови задоволено частково. В порядку поділу спільного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_5 таке майно: холодильник «Ariston» вартістю 1300 грн, комплект вбудованої кухонної техніки (духова шафа та плита) фірми «Аміка» виробництва Польщі - 2000 грн, витяжку кухонну «Ariston» - 500 грн, матрац українського виробництва - 1300 грн, ліжко двоспальне дерев'яне - 400 грн, телевізор «Sony Bravo» LCD - 1500 грн, кухонний гарнітур МДФ польського виробництва з фасадами з алюмінієвими вставками вартістю 3000 грн., комп'ютер фірми «Бенк» з монітором 17 дюймів - 600 грн, м'яку шкіряну частину (диван - трійка, диван - двійка та крісло) польського виробництва - 3000 грн, пральну машину «Whirpool» - 300 грн, телевізор «Грюндік» - 200 грн, всього на суму 14100 грн; матеріали та конструктивні елементи (металеві конструкції), з яких складається приміщення торговельного павільйону НОМЕР_2, розташованого на території МПП «Ринок» по вул. Енергетиків, 3 в АДРЕСА_3, вартістю 78400 грн; трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 вартістю 440000 грн, а всього майна на суму 532500 грн. В порядку поділу спільного майна подружжя виділено у власність ОСОБА_6 таке майно: автомобіль марки Chrysler, 2001 року випуску, моделі Grand Voyager, вартістю 70820 грн; приміщення НОМЕР_1 загальною площею 22,4 кв.м в торговому комплексі по АДРЕСА_1 вартістю 498000 грн, а всього майна на суму 568820 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 10160 грн в якості доплати за різницю у вартості поділеного майна. В задоволенні іншої частини вимог за первісним та зустрічним позовами відмовлено.

ОСОБА_6, не погоджуючись з даним рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи позовні вимоги сторін, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу за правилами глави 8 СК України, а також вважав, що таким розподілом не порушуються майнові права сторін. Зокрема, суд дійшов висновку про необхідність визнання за ОСОБА_5 права власності на торговий павільйон НОМЕР_2, розташований на території МПП «Ринок» у АДРЕСА_3, визнання за ОСОБА_6. права власності на автомобіль марки Chrysler, 2001 року випуску, моделі Grand Voyager, державний номерний знак НОМЕР_3, вартістю 70 820,00 грн та стягнення з ОСОБА_6. на користь ОСОБА_5 35 410 грн грошової компенсації за Ѕ частку вартості автомобіля. Також суд визнав спільною сумісною власністю подружжя придбані ними меблі та побутову техніку загальною вартістю 14 100 грн й виділив їх ОСОБА_8 із стягненням з неї на користь ОСОБА_6. Ѕ частини від вказаної суми.

Встановивши, що в період шлюбу сторонами була придбана квартира АДРЕСА_2 суд першої інстанції задовольнив вимоги зустрічного позову та визнав за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину вказаної квартири, як частку в спільній сумісній власності.

Скасовуючи рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів суд апеляційної інстанції виходив з того, що всього подружжям набуто за час шлюбу майна на суму 1101320 грн, отже, виходячи із принципу рівності сторін кожному належить виділити майна на суму 550660 грн. У власність позивачу ОСОБА_5 слід виділити наступне майно: меблі та побутова техніка вартістю 14100 грн, квартира вартістю 4400000 грн і матеріали та конструктивні елементи (металеві конструкції), з яких складається приміщення торгівельного павільйону НОМЕР_2, розташованого на території МПП «Ринок» по АДРЕСА_3, вартістю 78400 грн; а всього майна на загальну суму 532500 грн. У власність відповідачу ОСОБА_6. слід виділити таке майно: приміщення НОМЕР_1 вартістю 498000 грн, автомобіль марки Chrysler вартістю 70820 грн, а всього майна на суму 568820 грн. Оскільки при вказаному поділі різниця у вартості поділеного майна становить 18160 грн, а ОСОБА_5 фактично отримала від ОСОБА_6. 8000 грн як частину компенсації за присуджений відповідачу автомобіль, тому з урахуванням цієї отриманої суми, слід стягнути з ОСОБА_6. на користь ОСОБА_5 10160 грн у якості доплати за різницю у вартості поділеного майна.

Згідно висновків апеляційного суду зазначений варіант поділу спільного майна подружжя найбільш наближений до рівності часток за вартістю майна і відповідає нормам закону про виділення неподільних об'єктів одному з подружжя та не порушує прав сторін, зокрема з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_6., як і повнолітні сини бувшого подружжя, не позбавлений права на проживання у спірній квартирі, як такий, що зареєстрований у даному жилому приміщенні.

З такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені судом без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, оцінки наданих ними доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213 <nau://ukr/1618-15|st213>, 214 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st214> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам процесуального права рішення апеляційного суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п.п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 Сімейного Кодексу та ст. 372 ЦК України. При цьому необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства.

Апеляційний суд при поділі квартири АДРЕСА_2, виходив з її вартості у розмірі 440 000 грн, яка була орієнтовно визначена ОСОБА_6 у зустрічному позові, разом з тим, не врахував, що з метою підтвердження та встановлення дійсної її ринкової вартості ОСОБА_6 в ході апеляційного розгляду справи заявляв клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, обґрунтовував поважність причин та відсутність можливості заявити дане клопотання в суді першої інстанції. Однак у задоволенні вказаного клопотання суд відмовив.

Позивач посилався на те, що спірна квартира є єдиним його житлом і іншого житла він не має. Разом з тим, суд апеляційної інстанції виділив квартиру в цілому у власність ОСОБА_5

Розглядаючи даний спір суд апеляційної інстанції відніс торгові приміщення: приміщення НОМЕР_1 загальною площею 22,4 кв. м. в торговому комплексі по АДРЕСА_1 та торговий павільйон НОМЕР_2, який розташований на території МПП «Ринок» в м. Кузнецовську, до спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, не надав належної оцінки доводам відповідача, що вказане майно купувалося ним, як підприємцем, що торгові приміщення купувались для підприємницької діяльності частково за позичені кошти, частково за обігові кошти підприємця.

Апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені приміщення придбані за спільні кошти, зароблені за рахунок спільної праці сторін, як подружжя. Таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов на підставі доказів, поданих позивачем за первісним позовом при повторному апеляційному розгляді справи, не надавши їм належної правової оцінки. Не перевірив обставин та доказів, на які посилався ОСОБА_6 заперечуючи проти доводів щодо придбання приміщень за спільні кошти.

Статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності.

У разі, якщо майно придбане за спільні кошти, то це майно відноситься до правового режиму спільної сумісної власності подружжя, при якому при передачі майна для здійснення підприємницької діяльності воно належить особі, як приватному підприємцю, але другий з подружжя має право вимоги (майнове право) щодо виплати сум у разі поділу майна між подружжям. Це майно при поділі між подружжям має включатись до спільної майнової маси і враховуватись при поділі.

Разом з тим, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд доводів сторін по суті позовних вимог не перевірив; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановив; не встановив за рахунок яких коштів придбане спірне майно - торгові місця, не перевірив чи придбані спірні торгові приміщення за рахунок спільних коштів подружжя або спільної праці, чи формувався статутний капітал та майно приватного підприємця за рахунок спільної сумісної власності, належним чином не мотивував свого висновку, чому включив це майно до спільної майнової маси та дійшов передчасного висновку про належність вказаного майна до спільної сумісної власності, не врахувавши того, що інший із подружжя має право вимоги (майнове право) виплати сум у разі поділу майна між подружжям.

В ході розгляду даної справи апеляційним судом не дотримано вимог ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не надано належну оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності.

Фактично судом допущено однобічність у дослідженні доказів та не перевірено усіх обставин, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Зазначене вище свідчить про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

За таких обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України його слід скасувати з передачею справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2014 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська