Справа № 489/6375/15-ц
Номер провадження 2/489/3048/15
РІШЕННЯ

Іменем України

27 жовтня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Королева 2015+" (далі-відповідач) про визнання договору недійсним та відшкодування майнової шкоди,

встановив

В липні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № 1813 косметичної продукції. Зазначає, що з боку відповідача мала місце недобросовісна підприємницька діяльність, оскільки позивачу був проданий не сертифікований товар і останній був введений в оману щодо істотних умов договору.

На цих підставах просив суд визнати договір купівлі-продажу недійсним та стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 5250,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав, наведених в заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

11.08.2015 між позивачем, з однієї сторони, та відповідачем, з іншої, був укладений договір купівлі-продажу № 1813, за яким відповідач передав позивачу товар, а позивач зобов'язалася сплатити його вартість в сумі 5250 грн. шляхом оформлення та сплати кредиту до 15.12.2016.

При підписанні вище вказаного договору сторони склали та підписали додаток №1 та додаток №2, які засвідчили факт передачі позивачу товару - косметичного набору "Diamond Treasures Brilliant Hair".

Факт укладення договору підтверджується підписом позивача.

Відповідно до заяви позичальника №ABHORG153140755 позивач уклав договір кредиту з ПАТ "Акцент - Банк" для оплати товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок відповідача.

Згідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормою ст. 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згiдно зi ст. 215 Цивiльного кодексу України пiдставою недiйсностi правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, якi встановленi частинами 13, 5 та 6 статтi 203 цього Кодексу.

Відповідно до керівних роз'яснень п. п. 19, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Відповідно до положень, закріплених у п. 2 ч. 1, ч. ч. 2, 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

В силу ст. ст. 10 ч. 3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано суду належних та переконливих доказів того, що відповідач умисно повідомив позивачу відомості, які не відповідали дійсності. Матеріали справи також не містять доказів того, що відповідач при укладанні спірного договору використовував нечесну підприємницьку практику. Позивач свідомо поставив свій підпис під спірним договором та додатками, чим засвідчив свою згоду з його умовами. Крім того, позивач отримав визначену договором продукцію та користувався нею. При цьому як вбачається з пояснень представника відповідача документи по кредиту оформлювала представник банку і вона також окрім працівників відповідача говорила позивачу суму кредиту та умови кредитування. За таких обставин, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що вона не прочитала договір через свій поганий зір, оскільки вона мала можливість і повинна була не підписувати його до того як з ознайомиться з його текстом.

Відповідно до ст. 218 ЦК України заперечення проти договору не можуть грунтуватися на показах свідків. Текст договору містить істотні умови та підписи сторін, що підтверджує факт укладення договору.

Вiдтак, у звязку iз ненаданням позивачем суду доказiв, якi б пiдтверджували вчинення оспорюваних договорiв пiд впливом обману, тобто внаслiдок навмисного введення позивача в оману щодо обставин, якi впливали на вчинення правочину дійшов висновку про вiдмову в задоволеннi позовних вимог щодо визнання договору недійсним.

Оскільки вимога про стягнення з відповідача майнової шкоди є похідною від визнання договору недійсним, то враховуючи, що суд не знайшов достатніх правових підстав для задоволення основної вимоги, не підлягає задоволенню й похідна від неї вимога про стягнення компенсації майнової шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Королева 2015+" про визнання договору недійсним та відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв