АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5494/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1596/К/15 Попов В.В.
Категорія 27 (І) Доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю: представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс"- Пантелєєва Олексія Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 24 червня 2015 року про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" (надалі- ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, із вказаним позовом, у якому просило суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 04.06.2008 року у сумі 7 527,76 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 26.05.2014 року еквівалентно 88 150,02 грн. Під час розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер, не повернувши борг.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2015 року закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" (надалі- ТОВ «Вердикт Фінанс») до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, на підставі п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Фінанс» ставить питання про скасування ухвали суду та передачі справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновку суду обставинам справи та порушення судом першої інстанції, норм матеріального та процесуального права.

Так, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність спадкоємців померлого ОСОБА_4, не встановив правонаступництво та передчасно закрив провадження у справі, при цьому не врахувавши того, що відповідно до вимог ч.3,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Суд першої інстанції, необґрунтовано та безпідставно відхилив клопотання позивача про винесення ухвали про витребування доказів з КЖП №35 м. Кривого Рогу, а саме інформації про зареєстрованих осіб у квартирі №91 на мкрн.Гірницький, 19 в м. Кривому Розі, в якій проживав відповідач, що в свою чергу необхідно для встановлення осіб (спадкоємців) які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі з підстав, передбачених п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції, виходив із того, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкривалася, правонаступники померлого не заявили про своє бажання успадкувати всі права та обов'язки померлого, а суд не в змозі визначити правонаступників з метою залучення їх до участі у справі.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є смерть особи, яка померла під час судового розгляду, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Згідно ст.ст.28, 29, 30 ЦПК України, ст.ст.25, 30 ЦК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, відповідачем у даній справі може бути фізична особа, що наділена цивільною процесуальною правоздатністю і цивільною процесуальною дієздатністю, які припиняються у момент її смерті.

Згідно зі ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 37 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, а не зміни відповідача, однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0308/0608/87-160 від 04.06.2008 року у сумі 7 527,76 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 88 150,02 грн. 17 червня 2014 року.

Після відкриття провадження у справі судом першої інстанції було встановлено, що позов пред'явлено до особи, яка померла 04.04.2010 року, тобто за чотири роки до звернення ТОВ «Вердикт Фінанс» до суду з вказаним позовом.

Суд, закриваючи провадження у справі саме на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України , не врахував вищевказаного, у зв'язку із чим неправильно зазначив підставу для закриття провадження у справі, оскільки діючим законодавством України не передбачено судового регулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає що судом першої інстанції порушено порядок, встановлений процесуальним законодавством для вирішення питання про закриття провадження у справі, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для її розгляду відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" задовольнити частково.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 24 червня 2015 року - скасувати, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості направити до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу для її розгляду відповідно до вимог ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Головуючий:

Судді: