Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/556/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. К.
Категорія 5 Доповідач Худяков А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

Талько О.Б.,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зобов'язання демонтувати вигрібну яму та перенесення її на відповідну відстань,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась в суд з даним позовом. В обґрунтування позову позивачка зазначала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3, який є її сусідом, обладнав в порушення містобудівних та санітарних норм вигрібну яму на відстані 14,8 метра від її житлового будинку та на відстані 9,5 метра від її індивідуальної криниці, в якій виявлені бактерії групи кишкової палочки, позивач просив задовольнити позовні вимоги та зобов'язати відповідача демонтувати вигрібну яму, яка знаходиться у дворі його садиби АДРЕСА_2, та перенести її на відстань не менше 20 метрів від колодязя та на відстань не менше 15 метрів від її житлового будинку.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд не дав оцінки її доводам щодо недотримання відповідачем під час будівництва вигрібної ями відстаней до житлового будинку та до колодязя.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем вигрібна яма була споруджена раніше ніж споруджений колодязь позивача, який сам поставив себе в положення, чим порушив свої права.

З даним висновком не погоджується колегія суддів, оскільки він зроблений всупереч ст.213,214 ЦПК України без дотримання судом вимог щодо повного з'ясування обставин справи, обґрунтовування рішення належними доказами.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законними і обґрунтованим.

Відповідно до вимог закону обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони по справі є власниками суміжних земельних ділянок біля будинковолодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається, що заявляючи в суді позов, ОСОБА_2 зазначала, зокрема, підставами позову Закон України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", ст.293 ЦК України та вказувала на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1. У суміжному будинку АДРЕСА_2, на цій же вулиці, проживає відповідач ОСОБА_3, який обладнав в порушення містобудівних та санітарних норм вигрібну яму на відстані 14,8 метра від її житлового будинку та на відстані 9,5 метра від її індивідуальної криниці.

Законом України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" передбачено, що громадяни мають право на безпечні для здоров'я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм (ст.ст.4,22).

Відповідно до ч. 2 ст.293 ЦК України діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 довела обставини, на які посилається у позові.

Відповідно до ст.103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що наявність спору у даній справі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідчать про небажання останнього вирішити спір у позасудовому порядку і порушення відповідачем засад добросусідства та з урахуванням частини 4 ст.60 ЦПК України не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог і зосередився лише на припущеннях щодо часу будівництва вигрібної ями та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову не дивлячись на те, що відповідач не заперечував, що вигрібна ями розташована на меншій відстані, ніж передбачено містобудівними та санітарними нормами. Тобто, відстані 14,8 метра від житлового будинку позивачки та на відстані 9,5 метра від її індивідуальної криниці.

Так, згідно п.3.25а ДБН-360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» відстань від майданчиків для компостів, дворових вбиралень, сміттєзбірників, сховищ для добрив та ядохімікатів до житлового будинку та літніх кухонь повинна становити 15 метрів, питних колодязів - 20 метрів.

Пунктами 2.21 та 2.22 «Держаних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» передбачено, що вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально - профілактичних закладів, стін житлових та господарських будівель і споруд а також колодязів на відстані не менше 20 метрів.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів та каптажів джерел на відстань не менше 20 метрів.

Враховуючи вищенаведене, і, те, що відповідач ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що побудована вигрібна відповідає санітарним правилам та нормам, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що фотокопія квитанції (а.с.25) та покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є неконкретними, побудовані на припущеннях, - не можуть бути належними та допустимими доказами на спростування позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 демонтувати вигрібну яму, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та перенести її на відстань не менше 20 метрів від колодязя та на відстань не менше 15 метрів від житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді