АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/2090/ 2938/2012 р. Головуючий 1 інст. Клименко О.І.
Справа № 2-694/11
Категорія: право власності Доповідач Кіпенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2012 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

при секретарі Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Ленінського району на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Харківської Міської ради, приватної фірми « Фарм-АГ» про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з уточненим позовом до Харківської Міської ради, приватної фірми « Фарм-АГ» про визнання права власності

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що ними за власні кошти була побудована нежитлова будівля, яка була прибудована до нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 148/2, які належать на праві приватної власності згідно договору дарування від 30.07.2007 року ОСОБА_1. Будівництво здійснено на земельній ділянці відведеній приватній фірмі « Фарм - АГ», де ОСОБА_1 є засновником та директором. Земельна ділянка несільськогосподарського призначення загальною площею 0,0043 га, яка знаходиться за адресою : м. Харків, вул. Полтавський шлях 148/2 надана в строкове платне користування приватній фірмі «Фарм - АГ». На цей час земельна ділянка знаходиться в оренді згідно договору оренди від 27.10.2010 року, зареєстрованого 10.12.2010 року та акту приймання-передачі від 13.12.2010 року для експлуатації та обслуговування літнього майданчика кафе біля стаціонарного кафе.

Згідно технічного висновку виготовленого ПП "Модулор- Сервіс", новостворена ним будівля відповідає вимогам ДБН України, санітарним та пожарним нормам і може експлуатуватися як нежитлове приміщення.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1, ОСОБА_2 просили суд визнати за ОСОБА_2 право власності на вказану нежитлову будівлю за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях 148/2-Б.

Справу розглянуто за відсутності представника Харківської міської ради у відповідності до поданої ним заяви.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1", загальною площею 41,0 кв. м., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях 148/2-Б.

В апеляційній скарзі прокурор Ленінського району м. Харкова, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що суд на вимогу власника земельної ділянки може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, як що це не порушує права інших осіб.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 22 Закону України "Про основи містобудування" забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленого законом, будівництва об'єктів містобудування, перебудову чи знесення будинків та споруд.

Статтею 18 Закону України "Про основи містобудування" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

Відповідно до ст. 30-1 Закону України "Про планування і забудову територій" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснювалося приймальними комісіями. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначався Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.

До 1 січня 2009 року був чинним Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243, яким визначалися основні вимоги та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів незалежно від джерел фінансування їх будівництва; з 1 січня 2009 року механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів установлено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2008 року №923.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані чи будуються на земельній ділянці, котра не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила чи здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

З огляду на викладене, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 в установленому законом порядку набув право власності чи право користування земельною ділянкою по вул. Полтавський шлях 148/2-Б в м. Харкові, належним чином затвердженого проекту на будівництво нежитлової будівлі, дозволів на проведення будівництва та початок виконання будівельних робіт, акту приймальної комісії щодо прийняття самочинно збудованої нежитлової будівлі в експлуатацію, а також даних про те, що порушене позивачем питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Не дані такі докази ОСОБА_2 і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

За таких обставин, судова колегія скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, яким відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання за ним права власності на нежитлову будівлю літ. "А-1", загальною площею 41,0 кв. м., по вул. Полтавський шлях 148/2-Б в м. Харкові за його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 331, 376, ЦК України, ст. ст. 12, 125 ЗК України, ст. ст. 303, 304, п. 2 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Ленінського району м. Харкова задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 Гагікова, ОСОБА_2 до Харківської Міської ради, приватної фірми « Фарм-АГ» про визнання права власності на нежитлову будівлю літ « А-1» загальною площею 41,0 кв.м., яка знаходиться по вул. Полтавський шлях, 148/2-Б у м. Харкові, - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: