Справа № 495/6004/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії КК № 115333 виданий 07.10.1998 року)

від відповідача: ОСОБА_2 (паспорт серії КК № 078393 виданий 20.07.1998 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/6004/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири

В С Т А Н О В И В:

25.08.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач) про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири (а.с.2-4).

Так, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача:

- суму відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 13 075 грн.;

- суму відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 1 700 грн.;

- судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 25.08.2014 року квартиру ОСОБА_1 було затоплено, згідно з Актом комісії житлового фонду КП «ЖЭО-1» № 545 від 05.09.2014 року, причиною затоплення стало халатне відношення власників квартири № 49 до використання санітарно-технічним обладнанням квартири. Унаслідок залиття квартира ОСОБА_1 потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо. Відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає попри неодноразові звернення позивача. Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала та просила суд у їх задоволенні відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є власником квартири № 45, що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, будинок 4, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 08.10.1993 року, записаному у реєстрову книгу за № 64г-716 (а.с.5, 16).

ОСОБА_2 є власником квартири № 49, що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, будинок 4, тобто проживає у квартирі поверхом вище ОСОБА_1

25.08.2014 року квартиру ОСОБА_1 було затоплено.

Згідно з Актом комісії житлового фонду КП «ЖЭО-1» № 545 від 05.09.2014 року, причиною затоплення стало халатне відношення власників квартири № 49 до використання санітарно-технічним обладнанням квартири (а.с.6).

Згідно з даним актом в результаті затоплення в квартирі № 45, що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, будинок 4, власником якої є ОСОБА_1, зявилися сліди плям темного кольору:

- в кімнаті на стелі на площі 0,4x0,4 м (квадратних метрів); на стіні на

площі 0,4x4 квадратних метрів;

- в коридорі на стіні на площі 0,5x2,5 квадратних метрів;

- в спальній кімнаті на стіні на площі 2,5x2,5 квадратних метрів;

Також, згідно з актом КП «ЖЭО-1» № 545 від 05.09.2014 року, ОСОБА_1 було завдано такої матеріальної шкоди:

- в санвузлі на одвірку - відлущення фарби;

- на підлозі - часткова деформація плиток ліноліума на площі (4x5 + 1x6,5 + 1,2x2) квадратних метрів.

Згідно з висновком, складеним спеціалістом з ремонтних робіт ОСОБА_3, вартість проведення ремонту квартири № 45, що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, будинок 4, власником якої є ОСОБА_1 становить 13 075 грн. (а.с.7-15).

За твердженням позивача, унаслідок залиття його квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо.

Відповідач добровільно відшкодовувати завдану шкоду не бажає попри неодноразові звернення ОСОБА_1

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідним позовом.

Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення та з'ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акту встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Проте, вищевказаний акт № 545 від 05.09.2014 року, складений КП «ЖЭО-1», не був запропонований для підпису відповідачу ОСОБА_2, та не відповідає встановленій діючим законодавством формі.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Статтею 1192 ЦК України передбачені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого за вибором потерпілого. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд критично ставиться до наданого ОСОБА_1 висновку, який складений спеціалістом з ремонтних робіт ОСОБА_3 про вартість проведення ремонту квартири № 45, що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Перемоги, будинок 4, як доказу розміру завданої йому матеріальної шкоди та вини відповідача в залитті квартири позивача.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Для визначення вартості відновлювального ремонту необхідно володіти спеціальними знаннями, тому відповідно до вимог ст.143 ЦПК України, необхідним є призначення експертизи.

В судовому засіданні судом було роз'яснено позивачу його право на призначення судової експертизи для визначення причинно-наслідкового зв'язку між ушкодженнями квартири позивача та залиттям, а також для визначення розміру заподіяної шкоди саме від неправомірних дій відповідача та причинний зв'язок між ними (а.с.45).

Проте позивач ОСОБА_1, таким правом не скористався.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не довів наявності причинного зв'язку дій ОСОБА_2 із завданням шкоди та пошкодження майна позивача.

Наданий позивачем акт не підтверджує факт пошкодження майна позивача з вини відповідача, позивачем не надано належних документів в підтвердження причин залиття та розміру заподіяної шкоди.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача елементів цивільного правопорушення: протиправність дій, вина та причинний зв'язок з наслідками, а саме ушкодженнями квартири позивача, тому вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Крім того, ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1 700 грн.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як стверджує позивач, незаконна поведінка ОСОБА_2 призвела до того, що ОСОБА_1 переживав душевні страждання, трапилось порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, що стало джерелом негативних емоцій і переживань.

Між тим, суд вважає, що визначений ОСОБА_1 розмір моральної шкоди не підлягає стягненню з ОСОБА_2, оскільки судом не встановлено винних дій відповідача, результатом яких могло бути залиття квартири позивача.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з чим в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко