У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

336/7322/15-ц

2/336/3545/2015

м. Запоріжжя 9 жовтня 2015 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Зарютін П.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «АКБ «Капітал» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал» про визнання рішення тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Капітал» протиправним, визнання договору дійсним, зобовязання вчинити певні дії, стягнення грошової суми та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

Вивчивши предявлену позовну заяву, суддя вважає, що її необхідно повернути на підставі нижче наведеного.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на суд, окремим аспектом якого є право на доступ до правосуддя, не є абсолютним (у рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «ОСОБА_2 де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року), воно може бути піддане дозволеним за змістом обмеженням.

Дійсно, відповідно до ч.5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року роз'яснено, що оскільки Закон "Про захист прав споживачів" не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Так, позивач в своєму позові викладає обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги. Зокрема, він зазначає, що між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту). Натомість, у вересні 2015 року позивач від тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Капітал» отримав повідомлення про те, що згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» названий договір відповідно до протоколу засідання комісії банку визнано нікчемним.

У звязку із викладеним, посилаючись на положення Закону України "Про захист прав споживачів", позивач просить суд визнати протиправним рішення тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Капітал» щодо визнання договору строкового банківського вкладу (депозиту) нікчемним, визнати названий договір дійсним, зобовязати тимчасову адміністрацію ПАТ «АКБ «Капітал» прийняти рішення щодо включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стягнути зПАТ «АКБ «Капітал» за договором строкового банківського вкладу (депозиту) 30150 гривень та 5000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" ;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Крім того, названим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Отже, відносини, які виникли між позивачем та ПАТ «АКБ «Капітал», з приводу яких заявлено вище перераховані позовні вимоги, безпосередньо врегульовані положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що заявляє і сам позивач у позові (3-й арк. позову), і саме такими положеннями Закону позивач і обґрунтовує свої вимоги, а жодним чином не Законом України "Про захист прав споживачів", на положення ст. 22 якого він лише послався у позові.

Як вбачається із позовної заяви, місцезнаходження відповідача у м. Києві.

Отже, заявлений позов необхідно повернути заявнику для подання його до належного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 109, ст. 121 ч. 3 п. 4 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заявуОСОБА_1 до ПАТ «АКБ «Капітал» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал» про визнання рішення тимчасової адміністрації ПАТ «АКБ «Капітал» протиправним, визнання договору дійсним, зобовязання вчинити певні дії, стягнення грошової суми та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя П.В. Зарютін