Провадження №2/359/2751/2015 Справа № 359/9884/15-ц
УХВАЛА

28 грудня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі ? частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років.

Відповідачем подані до суду письмові заперечення, відповідно до яких він позов не визнає, оскільки не впевнений в тому, що дитина, яка народилась у позивача, є його біологічною донькою, посилаючись на те, що дружина не проживала з ним тривалий час та інтимних відносин з ним в цей час не підтримувала.

Одночасно відповідачем та його представником заявлено письмове клопотання про забезпечення доказів, а саме: про витребування з Бориспільської центральної районної лікарні амбулаторну медичну картку на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також призначення судово-генетичної експертизи для встановлення, чи є він біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як зазначено в клопотанні, відповідач не визнає позовні вимоги та посилається на те, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не є його біологічною дитиною, оскільки зачата після розлучення з позивачкою. Для зясування обставин, які мають істотне значення для вирішення спору, а саме: орієнтовного проміжку часу, коли дитина могла бути зачата, - потрібно оглянути та дослідити амбулаторну карту дитини, а у відповідача є труднощі в отриманні цього доказу, оскільки відомості, які містяться в медичній карті є лікарською таємницею.

Крім того, представником відповідача 16.12.2015 було подано окреме клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, відповідно до якого, для зясування питання, чи є відповідач біологічним батьком дитини позивача необхідні спеціальні знання.

В судовому засідання відповідач та його представник письмові клопотання про витребування письмового доказу та призначення судової експертизи підтримали, позивач та її представник проти задоволення клопотань заперечують, посилаючись на те, що зазначені в клопотанні обставини не є предметом судового розгляду, оскільки судом було відмовлено відповідачу у прийнятті зустрічної позовної заяви.

Дослідивши подані клопотання, заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заявлених клопотань слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ч.1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність і допустимість конкретного доказу для підтвердження своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що клопотання відповідача про призначення судово-генетичної експертизи не є належним доказом у справі, оскільки вимоги щодо виключення відомостей про батьківство відповідача судом у даному провадженні не розглядаються.

Щодо клопотання про витребування письмових доказів, а саме: амбулаторної карти малолітньої дитини сторін, то суд вважає, що воно також не підлягає до задоволення, оскільки відповідач,який записаний батьком малолітньої ОСОБА_3 01.06.2015 року, не позбавлений можливості звертатися до закладів охорони здоровя та отримувати необхідні відомості щодо малолітньої дитини, законним представником якої він є згідно з долученими до матеріалів справи доказами.

Будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач звертався за отриманням необхідних доказів і йому було відмовлено в їх отриманні відповідачем та його представником надано не було.

Крім того, відповідачем та його представником не обґрунтовано, яким чином відомості, що містяться в амбулаторній карті малолітньої ОСОБА_3 про її народження, спростовують доводи позивача, про те, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3 відповідно отриманого свідоцтва про народження, виданого в порядку, визначеному Сімейним кодексом України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.58,59,133,137,168, 179ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_2 та його представників про забезпечення доказів, а саме: про витребування з Бориспільської центральної районної лікарні амбулаторну медичну картку на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також про призначення судово-генетичної експертизи для встановлення, чи є він біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, - відмовити.

Ухвала суду самостійному апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Муранова-Лесів