Справа № 200/6169/14-ц
Провадження №2/200/2253/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» про усунення перешкод в користуванні приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона є власником нежилого приміщення №9, що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.. Сєрова, буд.13. Належне їй приміщення вона передала в оренду субєкту підприємницької діяльності ОСОБА_2 до 19 березня 2012 року відповідно до договору оренди №1 та договору оренди №2, яка в свою чергу передала дане приміщення відповідачу в суборенду відповідно до договору суборенди №1 від 23.03.2007 року та договору суборенди №2 від 23.03.2007 року до 19 березня 2012 року. Відповідно до акта приймання-передачі майна №1 до договору суборенди №1 від 23.03.2007 року відповідачу були передані ключі від приміщення по вул..Сєрова, буд.13. Після закінчення строку дії договору, відповідач не передав ключі ані від її приміщення, ані від вхідних воріт в арку, де знаходиться єдиний вхід до її приміщення. Таким чином відповідач чинить їй перешкоди в користуванні, володінні та розпорядження її майном шляхом самовільного встановлення замка на воротах в проїзд між будинком №11 та будинком №13. На даний час відповідач проводить роботи по встановленню інших воріт на домовій території між будинком №11 та будинком №13 по вул..Сєрова з метою позбавлення її права користуватися домовою територією, яка є комунальною власністю та находиться в загальному користуванні власників приміщень №11 та №13. Встановлення вказаних воріт з нею, як власником приміщення, не узгоджена, не має відповідного рішення органів місцевого самоврядування на встановлення будь-яких конструкцій на при домовій території. В звязку з самоуправними діями відповідача та неможливістю пройти у власне приміщення на протязі тривалого часу, вона 11.03.2014 року звернулась до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про самоуправну діяльність банку. У звязку з незаконними діями відповідача, вона як власник нежилого приміщення, вже тривалий час не отримує орендну плату, що є не отриманими доходами. Таким чином, відшкодуванню підлягає упущену вигоду за 6 місяців не передачі в оренду нежилого приміщення за вищевказаною адресою, з лютого по липень 2014 року виходячи з суми суборендної оплати по договору суборенди №2 від 23.03.2007 року (8160,67 грн. х 6 міс. = 56964,02 грн.). Окрім того, їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000грн.

Уточнивши свої позовні вимоги, позивачка зазначила, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 року було прийнято рішення №26 про введення з 06.02.2015 року тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра». У звязку з чим відповідач припинив банківське обслуговування клієнтів та припинив чинити їй перешкоди в користуванні власністю. З урахуванням уточнень, просить стягнути з відповідача на її користь суму матеріальної шкоди у розмірі 56964,02 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги визнала в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. В дане судове засідання позивачка не з»явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. В дане судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Договору дарування серії ВВТ№513350 від 25.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованого за реєстровим №2-4752, ОСОБА_3 належить на праві приватної власності нежиле приміщення №9, що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул..Сєрова, буд.13.

Належне приміщення ОСОБА_1 передала в оренду субєкту підприємницької діяльності ОСОБА_2 до 19 березня 2012 року, що підтверджується договором оренди №1 та договором оренди №2, ОСОБА_2 в свою чергу передала дане приміщення ПАТ «КБ «Надра» в суборенду відповідно до договору суборенди №1 від 23.03.2007 року та договору суборенди №2 від 23.03.2007 року до 19 березня 2012 року. Відповідно до акта приймання-передачі майна №1 до договору суборенди №1 від 23.03.2007 року ПАТ «КБ «Надра» були передані ключі від приміщення по вул..Сєрова, буд.13.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст..629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.774 ЦК України, передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Після закінчення строку дії договору, відповідач не передав ключі ані від її приміщення, ані від вхідних воріт в арку, де знаходиться єдиний вхід до її приміщення. Таким чином, як зазначає позивач, відповідач чинить їй перешкоди в користуванні, володінні та розпорядження її майном шляхом самовільного встановлення замка на воротах в проїзд між будинком №11 та будинком №13 по вул..Сєрова в м.Дніпропетровську. Відповідачем були встановлені додаткові ворота на домовій території між будинком №11 та будинком №13 по вул..Сєрова. Встановлення вказаних воріт з ОСОБА_1, як власником приміщення, не узгоджена, не має відповідного рішення органів місцевого самоврядування на встановлення будь-яких конструкцій на при домовій території.

В звязку з самоуправними діями відповідача та неможливістю пройти у власне приміщення на протязі тривалого часу, ОСОБА_1 11.03.2014 року звернулась до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про самоуправну діяльність банку. Висновком за результатами перевірки матеріалу ЖЕО №5758 від 14.14.2014 року було встановлено, що додаткові ворота були встановлені згідно вимог НБУ, для проведення інкасації даного філіалу. При цьому, доступ до свого майна ОСОБА_1 має при погодженні своїх дій з службою безпеки ПАТ «КБ «Надра» за даною адресою та те, що в теперішній час вирішується питання про встановлення воріт, які не будуть перешкоджати в користуванні ОСОБА_1 своїм майном. При вивчені матеріалу, ознак кримінального правопорушення не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права (наприклад, особа домовилася про надання грошей в позику під проценти, але не надала гроші в позику, оскільки боржник з нею не розрахувався. Саме сума запланованих, але неотриманих процентів в даному випадку буде складати упущену вигоду).

У звязку з незаконними діями відповідача, ОСОБА_1 як власник нежилого приміщення, вже тривалий час не отримує орендну плату, що є не отриманими доходами. Таким чином, відшкодуванню підлягає упущена вигода за 6 місяців не передачі в оренду нежилого приміщення за вищевказаною адресою, з лютого по липень 2014 року виходячи з суми суборендної оплати по договору суборенди №2 від 23.03.2007 року (8160,67 грн. х 6 міс. = 56964,02 грн.).

На підставі Постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 року було прийнято рішення №26 про введення з 06.02.2015 року тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра». У звязку з чим ПАТ «КБ «Надра» припинив банківське обслуговування клієнтів та звільнив приміщення, що належить на праві власності ОСОБА_1 та самим припинив перешкоди їй в користуванні власністю.

Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача з приводу того, що ПАТ «КБ «Надра» з серпня 2009 року фактично припинив користування приміщенням, звільнив його та повернув ФОП ОСОБА_2 і приміщення, і ключі від нього, оскільки підтверджень цьому представник відповідача суду не надав.

Отже виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 56964грн.02коп.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом

Разом з цим, будь-яких доказів того, що через упущену вигоду позивачу створила ситуацію, яка могла стати небезпечною для його життя і здоровя, суду позивачем не надано, а договором оренди та суборенди, укладеним між сторонами у справі, не передбачено в таких випадках відшкодування моральної шкоди, тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди з ПАТ «КБ «Надра» задоволенню не підлягають.

Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, доведеними з його боку та підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 330,60 грн. відповідно до частини задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 56964грн.02коп. та понесені судові витрати сплачений судовий збір у розмірі 330,60 грн., а всього 57294грн.62коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.О. Кудрявцева