АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5416/14-ц 22-ц/774/1359/К/15
Справа № 215/5416/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1359/К/15 інстанції - Демиденко Ю.Ю.
Категорія 27 (4) Доповідач - Савіна Г.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

при секретарі - Голуб О.О.

за участю - представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» - Дороша Олександра Григоровича,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, та Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 рокуПублічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що13 серпня 2008 року між ним та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 28700 доларів США зі сплатою 17,00 % річних за користування кредитом зі строком повернення 12.08.2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між ним та відповідачами ОСОБА_6 і ОСОБА_3 були укладені договори поруки.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої станом на 18 серпня 2014 року становить 679054 грн. 23 коп.

Неодноразові звернення з вимогами про погашення заборгованості, відповідачами залишені без уваги, отже у нього виникло право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість в розмірі 679054 грн. 23 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3956 грн. 80 коп.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволені частково, стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 440030 грн. 40 коп. та в рівних частинах судовий збір по 1318 грн. 93 коп. з кожного. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором та судових витрат та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд неправомірно стягнув з ОСОБА_3 заборгованість в солідарному порядку, та не врахував, що внесення змін до кредитного договору, внаслідок яких було збільшено обсяг відповідальності, відбулося без її згоди, що суперечить умовам договору поруки.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідачів пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам у розмірі 239023 грн. 58 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідачів в солідарному порядку пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 22294 грн. 42 коп. та пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам у розмірі 239023 грн. 58 коп., а також просить виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на встановлені обставини, а саме, що: «Листом від 25.12.2008 р. Банк в односторонньому порядку збільшив проценти по договору починаючи з 01.02.2009 р. в розмірі 27,48% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені договором по поверненню кредиту, сплаті процентів згідно графіку погашення кредиту відповідно до п.п.2.2.-7.1. Договору виконує не в повному обсязі починаючи з травня 2008 р. не щомісяця, з грудня 2008 року з щомісячним простроченням, а з травня 2009 року взагалі припинила платежі за договором а.с.4-4 зв. Згідно умов п.6.8 Договору Банк має право при про простроченій заборгованості - вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Вказана заборгованість в розмірі 130580,04 грн. згідно розрахунку а.с.4-6 складається з: 29179,21 грн. заборгованість за кредитом, 33889,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 58166,01 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору, та штрафи в сумі 250,00 грн., та 6206,19 грн.; що передбачено п.п.4.1.-4.4. Договору.».

Вважає, що суд неправомірно відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені та залишив поза увагою, що вимоги про її стягнення були заявлені в межах річного строку, як передбачено чинним законодавством. Крім того, при винесенні рішення суд послався на неіснуючі, нічим не підтверджені та не досліджені докази, що, на його думку, повинно бути виключено з мотивувальної частини рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.08.2008 р. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав ОСОБА_5 кредит на строк до 12.08.2023 року в сумі 28700 Доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 17.00% річних за користування кредитом згідно графіку погашення.

На забезпечення виконання зобов'язання 13.08.2008 р. з ОСОБА_6 і ОСОБА_3 було укладено договор поруки, згідно яких поручителі відповідають перед Банком за виконання своїх зобов'язань ОСОБА_5

Відповідно до п.3.2.-3.4. Договору ОСОБА_5 зобов'язаний щомісячно сплачувати згідно графіку кредит частками та проценти.Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту щомісяця. Листом від 25.12.2008 р. Банк в односторонньому порядку збільшив проценти по договору починаючи з 01.02.2009 р. в розмірі 27,48% на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідач взяті на себе зобов'язання передбачені договором по поверненню кредиту, сплаті процентів згідно графіку погашення кредиту відповідно до п.п.2.2.-7.1. Договору виконує не в повному обсязі, починаючи з травня 2008 р. не щомісяця, з грудня 2008 року з щомісячним простроченням, а з травня 2009 року взагалі припинила платежі за договором.

Згідно умов п.6.8 Договору Банк має право при простроченій заборгованості - вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту.

Вказана заборгованість в розмірі 130580,04 грн. згідно розрахунку складається з: 29179,21 грн. заборгованість за кредитом, 33889,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 58166,01 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань по договору, та штрафи в сумі 250,00 грн., та 6206,19 грн.; що передбачено п.п.4.1.-4.4. Договору.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив із того, що позивачем пропущено річний строк позовної давності стосовно вимог про стягнення пені у розмірі 239023,58 грн. та враховуючи визнання відповідачем позову в розмірі 440030 грн. дійшов висновку про задоволення цієї частини позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як убачається із матеріалів справи внаслідок невиконання позичальником ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань, станом на 18 серпня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 679054 грн. 23 коп., з яких: строкова заборгованість по основному боргу кредиту - 316792 грн. 08 коп., прострочена заборгованість по основному боргу кредиту - 23750 грн. 15 коп., строкова заборгованості по відсоткам - 7879 грн. 68 коп., прострочена заборгованість по відсоткам - 91608 74 коп. та пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту і відсоткам в сумі 239023 грн. 58 коп.

Відповідно до положень ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у зв'язку з неналежним виконанням його умов є правильним.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із солідарним стягненням заборгованості із усіх боржників, оскільки поручителі укладали окремі договори поруки, тому не несуть солідарну відповідальність між собою, але лише із боржником.

Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 цього Кодексу).

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання, ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується. У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником, як солідарні боржники.

Дійшовши висновку про солідарне стягнення кредитної заборгованості з боржника та двох поручителів, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_5 з поручителями укладено самостійні договори поруки, отже поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою і відсутні підстави вважати поруку їхньою спільною відповідальністю перед кредитором.

Отже, стягуючи з боржника і двох поручителів у солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги те, що в даному випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено два окремі договори поруки.

Як зазначалося вище, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 7.2), так і строки погашення заборгованості по кредитних ресурсах (п. 3.2).

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як убачається з розрахунку заборгованості останніми платежами внесеними відповідачем на погашення кредитних коштів є внесення 26 квітня 2012 року 115,76 доларів США на погашення суми основної заборгованості по кредиту та внесення 10 грудня 2013 року 200 доларів США на погашення відсотків за користування кредитом, що свідчить про переривання строку позовної давності.

Крім того, при зверненні до суду з позовом позивачем поставлено питання про стягнення заборгованості по пені за період з 13.08.2013 року по 18.08.2014 року, тобто в межах річного строку, що було залишено поза увагою суду під час ухвалення рішення.

До того ж матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідачем ОСОБА_5 та його представником було подано заяву про застосування строку позовної давності, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про неврахування судом того, що внесення змін до кредитного договору, внаслідок яких було збільшено обсяг відповідальності, відбулося без її згоди, що суперечить умовам договору поруки, на увагу не заслуговують, оскільки додатковою угодою від 06.02.2009 року було змінено лише порядок виконання зобов'язань ОСОБА_5 перед позивачем, розмір кредитних ресурсів та процентів за їх користування залишилися незмінними, відповідно 28700 доларів США і 17 % процентів річних.

Доводи представника банку щодо виключення із мотивувальної частини рішення посилання суду на неіснуючі та нічим не підтверджені докази (обставини) на увагу не заслуговують, оскільки вони не вплинули на висновок суду щодо наявності правових підстав для часткового солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнення солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6, солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором кредиту № 787-пк-2008 року та договорами поруки № 787/1-пп-2008, № 787/2-пп-2008, укладеними 13 серпня 2008 року, відповідно, між ОСОБА_5 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_6 і ОСОБА_5, між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 і ОСОБА_5, в сумі 679054 грн. 23 коп., яка складається з суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 316792 грн. 08 коп., суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 23750 грн. 15 коп., суми строкової заборгованості по відсоткам - 7879 грн.. 68 коп., суми простроченої заборгованості по відсоткам - 91608 74 коп. та пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту і відсоткам в сумі 239023 грн. 58 коп.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах з кожного по 1827 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314-316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_6, солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором кредиту № 787-пк-2008 року та договорами поруки № 787/1-пп-2008, № 787/2-пп-2008, укладеними 13 серпня 2008 року, відповідно, між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_6 і ОСОБА_5, між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 і ОСОБА_5, в сумі 679054 (шістсот сімдесят дев'ять тисяч п'ятдесят чотири) грн. 23 коп., яка складається з суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту - 316792 (триста шістнадцять тисяч сімсот дев'яносто дві) грн. 08 коп., суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 23750 (двадцять три тисячі сімсот п'ятдесят) грн. 15 коп., суми строкової заборгованості по відсоткам - 7879 (сім тисяч вісімсот сімдесят дев'ять) грн.. 68 коп., суми простроченої заборгованості по відсоткам - 91608 (дев'яносто одна тисяча шістсот вісім) 74 коп. та пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту і відсоткам в сумі 239023(двісті тридцять дев'ять тисяч двадцять три) грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір в рівних частинах з кожного по 1827 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Г.О.Савіна

Судді: Я.М.Бондар

Л.В.Митрофанова