Справа № 452/3656/13 Головуючий у 1 інстанції: Марчук І.С.
Провадження № 22-ц/783/1295/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2013 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства "Комерційний Банк" "Надра" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ПАТ "КБ "Надра" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у відповідності до кредитного договору №123/МБ-45 від 29 листопада 2007 року ОСОБА_2 отримав у кредит кошти в сумі 4000 доларів США.

Крім цього, 29.11.2007 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки за яким остання зобов"язалась відповідати за виконання позичальником ОСОБА_2 договору кредиту.

Оскільки позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, зокрема не погашав кредит, просив стягнути заборгованість за договором кредиту, яка станом на 25.10.2013 року складає 1449,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 11584,35 грн. з боржника та поручителя.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" заборгованості за кредитним договором №123/МБ- 45 від 29 листопада 2007 року в сумі 11 584 грн.35 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 214 грн.60 коп.

Заочне рішення оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки кредит наданий строком по 05.11.2009 року, а позов поданий в суд лише 08.11.2013 року. Крім цього, стверджує, що оскільки договором поруки не передбачено конкретного строку поруки, а позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явив вимоги до поручителя, а відтак поруку необхідно вважати припиненою ще 06.05.2011 року. Також зазначає, що оскільки додатковою угодою №1 від 25.09.2009 року сторонами фактично допущено новацію, а тому додаткові зобов"язання пов"язані з первісними зобов"язаннями припинилися, що відповідає вимогам ст.604 ЦК України. Посилається на те, що під час розгляду справи, суд допустив порушення процесуального права, а саме не запитав згоди позивача про розгляд справи в заочному порядку та не повідомив відповідачів належним чином про судові засідання. Просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 29 листопада 2007 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 123/МБ-45 (а.с.5).

Згідно з умовами кредитного договору ВАТ КБ "Надра" зобов"язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 4000.00 доларів США на термін до 05 листопада 2009 року, а позичальник зобов"язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором та графіком повернення кредиту.

Отримання коштів позичальником підтверджується його підписом на заяві про отримання готівки №NLвід 29 листопада 2007 року (а.с.13).

25 вересня 2009 року між Банком та позичальником укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №123/МБ-45 від 29 листопада 2007 року за умовами якої строк користування кредитом встановлено до 05 листопада 2010 року (а.с.7-10).

У відповідності до додаткової угоди встановлено новий графік повернення кредиту та сплати відсотків (а.с.11).

В забезпечення виконання зобов"язання ОСОБА_2 за кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки від 29.11.2007 року відповідно до якого ОСОБА_4 поручилася перед позивачем ПАТ КБ "Надра" за належне виконання кредитного договору від 29.11.2007 року ОСОБА_2

П.4.1. Договору поруки сторони передбачили, що договір діє до повного виконання позичальником або Поручителем забезпеченого ним зобов"язання (а.с.12).

Відповідач ОСОБА_2 порушив порядок та строки погашення кредиту, внаслідок чого в нього виник борг станом на 25.10.2013 року в сумі 1449,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 11584,35 грн. з яких 1 064,84 доларів США заборгованість по кредиту, 223,58 доларів США заборгованість по відсотках,154,45 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків та 6,44 доларів США.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавств, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч.1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов"язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення виконання зобов"язання боржником.

На підставі ст.554 ЦК України у разі порушення зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ "Надра" суд першої інстанції виходив з того, що оскільки боржник порушив свої зобов"язання перед банком щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків, відповідно до графіку погашення кредиту, а відтак борг підлягає стягненню солідарно з боржника і поручителя.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується враховуючи наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак даним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов та стягуючи борг з боржника та поручителя суд першої інстанції не з"ясував чи на час ухвалення рішення порука є чинною та не припиненою.

Відповідно до ст.559 п.4 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя.

У п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз"яснено, що при вирішенні спорів про стягнення боргу з поручителя суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як вбачається з тексту договору поруки строк дії такої не встановлений, а лише передбачено що така діє до повного виконання боржником свого зобов"язання, а відтак суд першої інстанції повинен був з"ясувати чи була позивачем пред"явлена вимога до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов"язання.

З договору кредиту встановлено, що кошти боржнику надані в користування до 05 листопада 2009 року, однак додатковою угодою такий строк продовжено до 05 листопада 2010 року, а вимогу до поручителя позивач пред"явив лише в листопаді 2013 року звернувшись з позовом до суду, тобто з порушенням встановленого законом шестимісячного строку, оскільки строк виконання основного зобов"язання настав 05 листопада 2010 року.

Верховний суд України у справі №6-53цс/14 дійшов висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відтак, колегія суддів вважає, що порука припинилася ще 05 травня 2010 року, а тому рішення в частині стягнення боргу з поручителя підлягає скасуванню.

Що стосується доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не звернуто уваги про пропуск позивачем трьохрічного строку позовної давності до нього як позичальника, то колегія суддів вважає, що такі є безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме з платіжного доручення про оплату судового збору за подання позовної заяви про стягнення боргу з ОСОБА_2 такий оплачений 06.11.2013 року (а.с.1), що свідчить про дотримання позивачем строків позовної давності.

Інших доводів, які б давали підстави вважати рішення в частині стягнення боргу з позичальника ОСОБА_2 апелянтом не наведено та доказів погашення заборгованості по кредиту не надано, а тому колегія суддів вважає, що так як договір поруки припинився вся сума боргу підлягає стягненню з позичальника ОСОБА_2

Відповідно до ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 грудня 2013 року скасувати в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення, згідно якого позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ "КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором від 29.11.2007 року в сумі 11584,35 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 214 грн.60 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді А. В. Ніткевич

О.Ф.Павлишин