Провадження № 6/761/123/2015
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за клопотанням Цеппелін Інтернешинал АГ про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в арбітражній справі за позовом Цеппелін Інтернешинал АГ до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про зобов'язання сплатити кошти, відшкодування арбітражних витрат та на юридичний супровід, -

в с т а н о в и в :

Цеппелін Інтернешинал АГ (далі - Стягувач), в особі свого представника, 24 грудня 2014 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - Остаточного Рішення Міжнародного Арбітражного Центру Федеральної Економічної Палати м. Відня (Австрія) (далі - Остаточне Рішення) від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом Цеппелін Інтернешинал АГ до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Боржник) про зобов'язання сплатити кошти, відшкодування арбітражних витрат та на юридичний супровід, згідно якого Боржник зобов'язаний сплатити йому 935 309,60 євро та 76 712,33 євро, як суму основних вимог; 1 605 926, 58 євро, як суму пені, нарахованої з 21 грудня 2008 року і по 02 вересня 2013 року і 68 043,84 євро, як суму пені, нарахованої з 31 березня 2011 року по 02 вересня 2013 року; 375 059,15 євро та 30 761,64 євро, як суму пені, нарахованої з 03 вересня 2013 року до дати ухвалення Остаточного Рішення; 157 576,76 євро та 3 083,10 фунтів стерлінгів, як відшкодування арбітражних витрат та 43 728,32 євро відшкодування на юридичний супровід. Оскільки вказане рішення набрало законної сили, у добровільному порядку Боржником, не виконане, просить суд ухвалити судове рішення, яким надати дозвіл на примусове виконання Остаточного Рішення та видати відповідний виконавчий документ.

У судовому засіданні представники Стягувача клопотання підтримали. Просили суд клопотання задовольнити.

Представник Боржника заперечував з приводу задоволення вказаного клопотання, мотивуючи тим, що на його думку, зазначене рішення ухвалене з порушенням норм міжнародного та українського законодавства. Зокрема, вважає, що Остаточне Рішення є таким, що не набрало законної сили, оскільки при зверненні до суду із клопотанням, офіційного документа про набрання рішенням чинності, суду не надано. Крім того, зауважив, що саме Остаточне Рішення не містить застереження про набрання ним законної сили. Зауважив також, що 13 серпня 2013 року, після проведення усних слухань, Стягувач значно збільшив суму позовних вимог, про що було зазначено Боржником у повідомленні від 04 вересня 2013 року, яке він вважав занадто значним, через те, що до вже витребовуваних сум основної заборгованості, Стягувач додав ще 2 999 224, 80 євро додаткових позовних вимог, збільшивши тим самим, загальну суму виплати до більш, ніж шести мільйонів Євро. Оскільки його представник припинив своє представництво, повідомивши арбітрів, після збільшення позовних вимог Стягувача, з метою отримання остаточних коментарів сторін, їм було запропоновано надати їх в строк до 30 вересня 2013 року. З огляду на припинення повноважень його представників, арбітражний суд видав наказ № 9, розісланий за відомими йому адресами, і який, за адресами: вулиця Чаадаєва, 2-б, та вулиця Володимирська, 49, ніби то був отриманий особами на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідно, а за адресою: вулиця Галі Тимофєєвої, 3, доставлення не було. Оскільки працівники на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у штатному розписі Боржника на той час не значилися, крім того, вказані особи не уповноважувалися Боржником на отримання будь-якої кореспонденції, вважає, що вказана обставина є поважною, з якої Боржник не зміг подати свої пояснення. Крім того, вважає, що через неточність, яка міститься у матеріалах, доданих до клопотання, Стягувач не надав суду доказів в частині щодо того, який саме орган вирішив спір та згідно якого Регламенту.

Заслухавши пояснення представників Стягувача та Боржника, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із належним чином засвідченої копії Остаточного Рішення Міжнародного Арбітражного Центру Федеральної Економічної Палати м. Відня (Австрія) від 08 жовтня 2014 року у справі за позовом Цеппелін Інтернешинал АГ до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про зобов'язання сплатити кошти, відшкодування арбітражних витрат та на юридичний супровід, Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю зобов'язана сплатити Цеппелін Інтернешинал АГ 935 309,60 євро та 76 712,33 євро, як суму основних вимог; 1 605 926, 58 євро, як суму пені, нарахованої з 21 грудня 2008 року і по 02 вересня 2013 року і 68 043,84 євро, як суму пені, нарахованої з 31 березня 2011 року по 02 вересня 2013 року; 375 059,15 євро та 30 761,64 євро, як суму пені, нарахованої з 03 вересня 2013 року до дати ухвалення Остаточного Рішення; 157 576,76 євро та 3 083,10 фунтів стерлінгів, як відшкодування арбітражних витрат та 43 728,32 євро відшкодування на юридичний супровід (а.с. 120-157, 140-157, том І).

Відповідно до пунктів 16.1 Договору купівлі-продажу на умовах товарного кредиту № М04/06 та Договору купівлі-продажу на умовах товарного кредиту № С141/06, відповідно, укладених між Стягувачем та Боржником від 22 грудня 2006 року, та Статей 12, 19 Віденських правил, Остаточне Рішення ухвалене компетентним судом (а.с. 27-76, 44, 77-119, 93, том І).

В силу Статті 27 Віденських правил, Остаточне Рішення є таким, що набрало чинності, оскільки 30 жовтня 2014 року було вручене Боржнику за адресою: м. Київ, вулиця Галі Тимофєєвої, 3 (а.с. 189, 208, том І).

За змістом частини 1 статті 35 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Відповідно абзацу другого пункту 1 частини першої статті 36 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення.

Відповідно до пункту 3 А розділу І Остаточного Рішення, Відповідачем в цьому арбітражному провадженні виступає Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю, юридична особа за законодавством України, місце реєстрації - м. Київ, Україна. Основним видом діяльності ТММ є забудова та будівництво житлових комплексів під ключ. Товариство працює на ринку нерухомості в Україні з 1994 року, є одним з провідних забудовників та однією з провідних будівельних компаній в Україні. Інтереси відповідача в ході цього арбітражного процесу спочатку представляло ТОВ Інтегретіс, м. Київ, Україна, а потім «його уповноважені представники» пан ОСОБА_4 та пан ОСОБА_5 з ТММ, вул. Чаадаєва, 2Б, Київ, Україна. У своєму листі електронною поштою від 9 вересня 2013 року пан ОСОБА_4 та пан ОСОБА_5 повідомили арбітру, що вони мають чинні довіреності від 15 квітня 2012 року, однак відмовились від виконання обов'язків, починаючи з 7 вересня 2013 року. Після цього, у ТММ не було юридичного радника для представництва інтересів (а.с. 141, зворот, том І).

Крім того, відповідно до пунктів 28-34 розділу ІІ Остаточного Рішення, у листі електронною поштою від 4 вересня 2013 року Відповідач заявив, що Позивач висунув нові вимоги у своїх Коментарях по результатам Слухання в порушення положень Віденських правил. Позивач відхилив це звинувачення та підтвердив, що змінились лише розрахунки та дати розрахунків пені в результаті обговорень під час Слухання. Однак, для збереження цілісності остаточного рішення, Позивач у своїй заяві від 6 вересня 2013 року надав клопотання щодо подання остаточного коментаря, що стосуватиметься виключно змісту Коментарів по результатам Слухання.

У листі електронної пошти від 9 вересня 2013 року, радники Відповідача повідомили Арбітражному суду, що вони більше не представляють інтереси Відповідача.

10 вересня 2013 року Арбітражний суд видав Наказ № 9, в якому підтвердив отримання Коментарів по результатам Слухання Сторін, повідомлення стосовно Коментарів по результатам Слухання та відставки радників Відповідача. Арбітражний суд попросив Відповідача надати свою контактну інформацію та контактну інформацію нового радника (якщо призначено) у найкоротші можливі строки. Крім того, з огляду на зауваження Відповідача щодо нового формулювання вимог, Арбітражний суд задовольнив клопотання Позивача щодо подання остаточного коментаря та запросив Сторони прокоментувати відповідні заявлені вимоги в остаточному коментарі до 30 вересня 2013 року з огляду на клопотання Відповідача про продовження строків через необхідність проведення консультацій з новим радником.

З огляду на припинення повноважень радників Відповідача, Арбітражний суд видав Наказ № 9 безпосередньо для Відповідача. Наказ № 9 був надісланий на наступну адресу електронної пошти - та не було отримано жодного повідомлення про проблеми з доставкою; на номер факсу +38 44 569 3774 та +38 44 5930712 та було отримано підтвердження успішної передачі документу, а також на наступні адреси міжнародною кур'єрською службою:

(а) Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю

До уваги: ОСОБА_1

АДРЕСА_1

(б) Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю

вул. Володимирська, 49

01001 м. Київ, Україна

(в) Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю

вул. Галі Тимофєєвої, 3

04116 м. Київ, Україна

Пакет (а) був успішно доставлений та отриманий ОСОБА_2. Пакет (б) був успішно доставлений та отриманий ОСОБА_3. Доставка пакета (а) не відбулася.

30 вересня 2013 року Позивач надіслав Остаточний Коментар. Арбітражний суд не отримав від Відповідача Остаточний Коментар або вимогу про продовження строку подання Остаточного Коментаря.

2 жовтня 2013 року Арбітражний суд видав Наказ № 10, в якому підтвердив отримання Остаточного Коментаря від Позивача та закликав Сторони надати Арбітражному суду свої розрахунки витрат. Арбітражний суд також підтвердив закриття арбітражного провадження, крім питання з витратами.

Відповідно до Статті 13 Віденських правил «Срок считается соблюденным, если документ отправляется в последний день срока предусмотренным в пункте 2 образом.

Доставки считаются осуществленными надлежащим образом, если они направлены заказным письмом, курьерской службой, телефаксом или другими способами передачи сообощений, которые обеспечивают доказательство передачи по тому адресу, который адресат документа в последний раз письменно указал арбитражному суду или арбитру (коллегии арбитров) в качестве адреса доставки, или документ, который должен быть доставлен, был вручен адресату.

Как только сторона назначила представителя, доставки по последнему указаному адресату этого представителя считаются доставками представляемой стороне».

Як вбачається із Остаточного Рішення, 04 вересня 2013 року, Арбітражний суд прийняв до уваги застереження Відповідача щодо нового формулювання вимог, у зв'язку з чим задовольнив клопотання Позивача щодо подання останнім остаточного коментаря, який ним був поданий 30 вересня 2013 року. Крім того, за клопотанням Відповідача, суд продовжив строки, через необхідність проведення консультацій Відповідача з новим радником.

Оскільки 09 вересня 2013 року радники Відповідача повідомили Арбітражний суд про свою відставку, 10 вересня 2013 року, Арбітражний суд запросив у Відповідача надати свою контактну інформацію та контактну інформацію нового радника (якщо призначено). При цьому наказ № 9 Арбітражний суд надіслав Відповідачу за всіма відомими йому адресами. Оскільки наказ № 9 було вручено за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1, який на той час інтереси Відповідача вже не представляв, за адресою: АДРЕСА_2, особі на ім'я ОСОБА_3, яка, згідно Остаточного Рішення, в суб'єктне коло представників Відповідача не входила та щодо якої представник Боржника у судовому засіданні повідомив, що вказана особа ніколи не представляла інтереси Відповідача та ніколи не уповноважувалася ним на отримання кореспонденції, крім того, за адресою: м. Київ, вул. Галі Тимофєєвої, 3, наказ № 9 доставлений не був, в силу вимог Статті 13 Віденських правил, суд знаходить, що доставка наказу № 9 Боржнику не відбулася.

Приймаючи до уваги ту обставину, що за клопотанням Відповідача, Арбітражний суд продовжив строки, через необхідність проведення консультацій Відповідача з новим радником щодо нового формулювання вимог Позивача в частині пені, при цьому, доставка наказу № 9 Божнику не відбулася, вказана обставина позбавила останнього як права на проведення консультацій з новим радником, так і можливості надати Арбітражному суду Остаточний Коментар з приводу вимог Стягувача в частині щодо стягнення пені, розмір якої, як вбачається із Остаточного Рішення, складав 2 999 224,80 євро. Вказані обставини, на думку суду, є поважними.

З огляду на викладене, оскільки сторона, проти якої винесено рішення, з поважних причин, не могла подати свої пояснення з приводу вимог Стягувача в частині щодо стягнення пені, розмір якої складав 2 999 224,80 євро, підстав для задоволення клопотання суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 7, 35 - 36 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", керуючись статтями 390-395, 397 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання Цеппелін Інтернешинал АГ про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в арбітражній справі за позовом Цеппелін Інтернешинал АГ до Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю про зобов'язання сплатити кошти, відшкодування арбітражних витрат та на юридичний супровід - в і д м о в и т и.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо вона не буде скасована.

СУДДЯ :