Справа № 755/9756/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Будівництва», третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання майнових прав на об'єкт нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Будівництва», просила визнати за собою, ОСОБА_1, майнове право на об'єкт нерухомості: квартиру АДРЕСА_1, що є предметом позову.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та наявних у справі доказів.

Представники відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Будівництва», в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання спавши відповідача повідомлено належним чином, про причини неявка уповноваженого представника відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) відповідач не скористався.

Третя особа - Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання спавши повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначено у частині першій статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, 20 березня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Класика будівництва» та ОСОБА_1 укладено Договір №1/4 купівлі-продажу майнових прав (далі по тексту - Договір). (а.с.5-8)

Відповідно до предмету договору, Продавець продає, а Покупець купує Майнові права на Об'єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та у відповідності до норм Цивільного кодексу України, що визначають загальні положення про купівлю-продаж. (п.2.1 Договору)

Сторони домовились, що об'єктом нерухомості, Майнові права на який передаються за даним Договором, є об'єкт нерухомості, розташований на Об'єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 Тип 1Б, кількість кімнат 1 (одна), загальна площа - 33,92 кв.м, на 4-ому поверсі, секція №1 (вказана площа проектна. (п.2.2 Договору)

Як визначено у п.4.1 та п.4.2 Договору, в день укладання цього Договору вартість майнових прав 1 кв.м Об'єкту нерухомості складає 6500 грн. 00 коп., без ПДВ.

Орієнтовна загальна вартість майнових прав на Об'єкт нерухомості в день укладання цього Договору складає 220 480 грн. 00 коп., без ПДВ.

На виконання договірних зобов'язань, 21 березня 2012 року позивач ОСОБА_1 внесла к в касу ТОВ «Класика будівництва» грошові кошти в розмірі 220 480,00 грн., як оплату майнових прав по Договору купівлі-продажу №1/4 від 20.03.2012 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №4 від 21 березня 2012 року. (а.с.10)

21 березня 2012 року (вих. №3) ТОВ «Класика будівництва» видало на ім'я ОСОБА_1 довідку про 100% фінансування згідно Договору №1/4 купівлі-продажу майнових прав від 20 березня 2012 року, якою підтверджено сплату Покупцем Продавцю грошових коштів в розмірі 220 480,00 грн., без ПДВ, що складає 100% вартості майнових прав на Об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, Тип 1Б, кількість кімнат 1 (одна), загальна площа - 33,92 кв.м, на 4-ому поверсі, секція №1 (вказана площа проектна). (а.с.9)

Таким чином, позивачем договірні зобов'язання в цій частині виконано в повному обсязі, укладений між сторонами договір є чинним, в установленому законодавством порядку сторонами не оспорювався.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних справ та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір - це домовленість щодо встановлення, зміни або припинення зобов'язання як правовідношення. Предметом договору є зобов'язання, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільного права є визнання права.

Статтею 177 ЦК України визначено, що об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Майном, як особливим об'єктом згідно із ст. 190 Кодексу вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Майнові права визначаються як суб'єктивні права учасників цивільних правовідносин, пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням речами, а також майновими вимогами, що виникають між учасниками цивільного обороту з приводу цих речей та обміну речей, робіт, послуг.

Майнові права виникають з юридичних фактів, передбачених ЦК України, іншими актами законодавства. За будь-якими договором про передавання речі боржник має передати річ, а кредитор має право вимоги передавання такої речі, яке є майновим.

За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 ЦК України).

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (стаття 317 ЦК України).

До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (стаття 182 частина перша ЦК України).

Відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

За змістом статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права особа (фізична або юридична), яка набула право на майно від іншої особи, є власником новоствореного нерухомого майна як об'єкта цивільного обороту лише у разі, коли їй було передано прийняте до експлуатації в порядку, визначеному законодавством, новостворене нерухоме майно, а у разі необхідності його реєстрації також майно, яке зареєстроване за цією особою як нерухоме майно. В іншому випадку особа може передати іншій особі лише матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Вирішуючи питання про законність набуття права власності на об'єкти нерухомого майна, за положенням статті 376 ЦК України треба враховувати те, що право власності на нерухоме майно може бути визнано за особою лише за умови, що таке будівництво не є самочинним у розумінні статті 376 ЦК України та статті 38 Закону України «Про містобудівну діяльність».

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-135цс14 від 05.11.2014 р. (визнання права власності на незавершене будівництво), та силу положень ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини 2 статті 656 ЦК України, майнові права можуть бути предметом договору купівлі-продажу.

Цивільним кодексом не заборонено здійснювати купівлю-продаж майнових прав на об'єкти житлового будівництва, що дає достатні підстави вважати таке їх відчуження правомірним, та таким, що не суперечить частині 3 статті 4 Закону України „Про інвестиційну діяльність ".

Операція купівлі-продажу майнових прав або права вимоги, що виникають у забудовника за договором генерального будівельного підряду не є інвестуванням будівництва, а є операцією з придбання майнового права.

Як з'ясовано судом, між сторонами спору виникли відносини на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав за №1/4 від 20 березня 2012 року, предметом договірного зобов'язання за цим договором є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів та передавання майна. Матеріальними об'єктами договірних зобов'язань є наприкінці майно і гроші, що їх сторонами мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договорами, з урахуванням інтересу кожної із сторін та відповідної мети цих договорів.

За умовами вищезазначеного договору, ОСОБА_1 та ТОВ «Класика будівництва» визначили, що виключно позивач має майнове право на отримання в майбутньому, після закінчення будівництва житлового будинку АДРЕСА_1, конкретного житла (об'єкту нерухомості) у вигляді квартири як цілісного майнового Об'єкту капітального будівництва, а саме: квартири №14, Тип 1Б, кількість кімнат 1 (одна), загальна площа - 33,92 кв.м, на 4-ому поверсі, секції №1.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позив ОСОБА_1 правомірно пред'явлено вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Будівництва» про визнання майнових прав на об'єкт нерухомого майна - квартиру №14, Тип 1Б, кількість кімнат 1 (одна), загальна площа - 33,92 кв.м, на 4-ому поверсі, секція №1, в об'єкті капітального будівництва - житловому будинку АДРЕСА_1, оскільки в межах даного спору доведено факт порушення з боку відповідача договірних зобов'язань в частині передачі покупцю майнових прав на об'єкт нерухомості, що є предметом договору, при цьому суд враховує, на даний час запланований термін будівництва та здачі об'єкту капітального будівництва в експлуатацію, який погоджений сторонами у п.2.5 Договору - 3 квартал 2013 року, сплинув, додаткових угод, які передбачали зміну умов договору, в тому числі в частині визначення інших строків здачі будинку в експлуатацію, між сторонами не укладено, ці обставини не спростовано відповідачем, який не скористався процесуальним правом подати свої письмові пояснення (заперечення) та докази на спростування заявлених позовних вимог та підтвердження належного виконання зі свого боку договірних зобов'язань.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Будівництва», третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання майнових прав на об'єкт нерухомого майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, ухвалюючи рішення про задоволення позову, в порядку розподілу судових витрат суд присуджує стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Будівництва» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2204 грн. 80 коп., який сплачено позивачем при звернені з позовом до суду, що підтверджується оригіналом квитанції про сплату судового збору, яка долучена до матеріалів справи.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 11, 16, 177, 179, 182, 190, 316, 317, 328, 329, 331, 627, 628, 638, 655, 656 Цивільного кодексу України, ст. ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Будівництва», третя особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання майнових прав на об'єкт нерухомого майна задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 майнове (речове) право на квартиру АДРЕСА_1, на підставі Договору №1/4 купівлі-продажу майнових прав, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Класика будівництва» та ОСОБА_1.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я