АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Луцькій Л.С.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 представника позивача ОСОБА_4

третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі у розгляді справи ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_7 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

Справа №755/11097/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9331/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_7, звернувся до суду з позовом до Київської міської ради з вимогою визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Семиполки Броварського району Київської області, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32,2 м2, що залишилась після смерті ОСОБА_9, смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_6, що є предметом позову.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року позов ОСОБА_7 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головне управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32,2 м2, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Не погоджуючись з рішенням суду особою, яка не приймала участі у справ ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу, в якій він просить заочне рішення скасувати, провадження у справі - закрити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності в інтересах позивача ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідач - Київська міська рада та третя особа Головне управління юстиції у м.Києві в судове засідання явку своїх представників не забезпечили, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.164, 165), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть, (а.с.9)

За життя ОСОБА_10 належала на праві приватної власності кооперативна квартира АДРЕСА_1, право власності за ОСОБА_10 на вказану квартиру зареєстровано Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна на підставі довідки ЖБК «Техніка» №634 від 06 липня 1992 року, (а.с.6).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

21 травня 2009 року ОСОБА_9 звернулась до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті брата - ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.80).

16 липня 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті батька - ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.83).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10).

27 лютого 2010 року ОСОБА_7 звернувся до Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини щодо майна його дружини - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.50).

27 лютого 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись до Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області зі спільною заявою про відмову у прийнятті спадщини щодо майна їх матері - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь їх батька - ОСОБА_7 (а.с.51).

27 лютого 2010 року державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області Бурлаченко О.Г. видано ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті його дружини ОСОБА_9, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.65).

27 лютого 2010 року державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області Бурлаченко О.Г. видано ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті його дружини ОСОБА_9, а саме: приватизовану земельну ділянку площею 2,3600 гектарів в межах згідно з планом розташованої на території Тайницької сільської ради Тетіївського району Київської області (а.с.66).

27 лютого 2010 року державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області Бурлаченко О.Г. видано ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті його дружини ОСОБА_9, а саме: приватизовану земельну ділянку площею 0,2500 гектарів в межах згідно з планом розташованої на території АДРЕСА_2, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку (а.с.66).

27 лютого 2010 року державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області Бурлаченко О.Г. видано ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті його дружини ОСОБА_9, а саме: грошові вклади з відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що знаходились на рахунках в філії банку №2885/037 села Тайниця Тетіївського району Київської області (а.с.67).

13 квітня 2010 року державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області Бурлаченко О.Г. видано ОСОБА_7 Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті його дружини ОСОБА_9, а саме: приватизовану земельну ділянку площею 0,3037 гектарів в межах згідно з планом розташованої на території АДРЕСА_2, переданої для ведення особистого селянського господарства (а.с.75).

12 березня 2014 року державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори Київської області Бурлаченко О.Г. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо відмови ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 його дружини ОСОБА_9, мотивуючи тим, що відсутні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_10, брату спадкодавця, що помер ІНФОРМАЦІЯ_7, спадкоємцем якого була його сестра - ОСОБА_9, яка спадщину прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав на вищевказану квартиру (спадкова справа №521/2009 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10 відкрита та заведена Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою за заявою №935 від 16.06.2009 року ОСОБА_9), оскільки заявником не подані належним чином оформленні правовстановлюючі документи на спадкове майно, (а.с.7)

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до положень частини першої статі 1276 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Спадкування за правом спадкової трансмісії, в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК), застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї.

Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_10, після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить кооперативна квартира АДРЕСА_1. Згідно даних, які містяться у спадковій справі №521/2009 щодо майна померлого ОСОБА_10, яка заведена Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись потенційні спадкоємці: ОСОБА_9, сестра спадкодавця, та ОСОБА_2, син спадкодавця.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2013 року, ухваленого в межах розгляду цивільної справи №2-25/2011(1), позов ОСОБА_7 до Київської міської ради, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_5, Головне управління юстиції в м. Києві про встановлення факту родинних відносин та визнання в порядку спадкування права власності на квартиру задоволено частково.

Рішенням встановлено, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, є двоюрідним братом ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8.

В решта вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головне управління юстиції в м. Києві про встановлення факту батьківства задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12-15).

04 грудня 2013 року Апеляційним судом міста Києва ухвалено рішення, яким рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 червня 2013 року скасовано в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та постановлено нове, яким в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головне управління юстиції в м. Києві про встановлення факту батьківства відмовлено, (а.с.18-19).

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач ОСОБА_7 є єдиним спадкоємцем майна померлого спадкодавця ОСОБА_9, дружини позивача, яка за життя подала заяву про прийняття спадщини, як спадкоємець майна померлого брата ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7, однак не отримала свідоцтво про прийняття спадщини, у зв'язку зі смертю, оскільки з урахуванням положень ст. 1276 Цивільного кодексу України, спадкове майно померлого спадкодавця ОСОБА_10 в порядку спадкової трансмісії перейшло до спадкоємця ОСОБА_9, її чоловіка ОСОБА_7

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

За таких обставин суд першоїі істанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та визнання за ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 32,2 м2, як спадкоємцем першої черги за законом майна спадкодавця ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що рішення суду є незаконним, оскільки є чинне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року ухвалене між тими ж сторонами про той самий предмет із тих самих підстав, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_7 в частині визнання права власності було відмовлено у зв'язку із задоволенням зустрічного позову та встановленням, що ОСОБА_10 є батьком ОСОБА_2 та з врахуванням черговості спадкоємців відповідно до ст.1259 ЦК України.

Однак, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог скасовано.

Отже, в зв'язку зі скасуванням рішення суду першої інстанції в частині встановлення батьківства, відпала підстава для відмови у задоволенні позову про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Крім того, колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неналежного відповідача, а саме Київської міської ради, оскільки відповідно до ст.1277 ЦК України, у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів справи, спадщина відкрилась у м. Києві, а у випадку неприйняття спадщини спадкоємцем, така спадщина перейде до територіальної громади м. Києва, представником якої є Київська міська рада.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу особи, яка не приймала участі у справі у розгляді справи ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: