23 жовтня 2015 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 46ДС/0013/2007-НВВ від 25.05.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 останній отримав кредит у розмірі 66 375,00 доларів США грн. з розрахунку 21% річних. В забезпечення зобовязань по вказаному договору між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 46ДС/0013/П01/2007-НВВкли від 25.05.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 зобовязалася відповідати перед банком за зобовязаннями ОСОБА_1 В подальшому ВАТ «Кредитпромбанк» відступив право вимоги за вказаними договорами ПАТ «ДельтаБанк». У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобовязання за вказаними договорами належним чином не виконали. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачі станом на 28.07.2015 року мають заборгованість за кредитним договором у розмірі 927 006,62 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту 806 885,90 грн. та відсотки 120 120,72 грн. Просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази (ст. 11 ЦПК України) суд установив наступне.
Відповідно до укладеного договору № 46ДС/0013/2007-НВВ від 25.05.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 останній отримав кредит у розмірі 66 375,00 доларів США грн. з розрахунку 21% річних. В забезпечення зобовязань по вказаному договору між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 46ДС/0013/П01/2007-НВВкли від 25.05.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 зобовязалася відповідати перед банком за зобовязаннями ОСОБА_1
Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року продавець ВАТ «Кредитпромбанк» - продав, а покупець ПАТ «ДельтаБанк» придбав майнові права згідно Акту приймання-передачі Прав вимоги, серед яких кредитний договір № 46ДС/0013/2007-НВВ від 25.05.2007 року.
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.
На підставі ст. 544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачі не виконують в односторонньому порядку умови кредитного договору, а тому у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобов'язань по кредитному договору, які останні ігнорують. Тому є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості.
Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору.
Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконав покладені на нього договором зобовязання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.
У відповідності зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла до 01.09.2015 року) позивача звільнено від сплати судового збору, тому його необхідно стягнути з відповідача.
Керуючись ст. ст. 1054, 610, 612 ЦК України, ст. ст. 76, 79, 88, 213-215, 224 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, на користь держави судовий збір у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя