Справа № 359/7719/15-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І. В.
Провадження № 22-ц/780/5796/15 Доповідач у 2 інстанції Дмитрієва Л. Д.
Категорія 18 12.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

12.10.2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді -Дмитрієвої Л.Д.
Суддів -Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.
При секретарі -Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Київі цивільну справу

за апеляційною скаргоюПАТ «Банк Національний кредит»
на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.09. 2015 року
за позовом ОСОБА_6
до ПАТ «Банк Національний Кредит»
про захист прав споживачів, повернення валютних коштів з поточного банківського рахунку-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 10 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», . юридична адреса: м.Київ, вул.Тургенєвська, 52/58, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 18 червня 2015 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП - НОМЕР_2, судові витрати на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невірне застосування норм процесуального права, просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права . Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 11 ЦПК передбачено те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовою колегією встановлено, що судом першої інстанції згідно вимог ст..ст.. 212, 213 ЦПК України вірно було встановлено обставини по справі, повно, всебічно та об"єктивно досліджені надані сторонами докази, і на підставі вказаного, з додержанням процесуальних норм та правильним застосуванням норм матеріальних, вірно встановлено правовідносини, що склалися між сторонами, та зроблено висновки про задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 травня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання зарплатної платіжної картки та виконання розрахунків за операціями з картками, в зв'язку з чим відповідно до п.13 ч.1 ст. 1 Закону України «Про банки та банківську діяльність», а також ст.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» він є споживачем послуг банка. Основним призначенням виданої йому «рахункової картки - перерахування та отримання заробітної плати з ТОВ «Гарантія», де він працює, та яке має з відповідачем відповідний договір про перерахування заробітної плати своїх працівників. Позивач стверджує, що відповідач всупереч вимогам договору та чинного законодавства України з червня 2015 року припинив видачу йому заробітної плати, чим залишив позивача та його родину без засобів існування. На його вимогу від 26.06.2015 року про видачу всіх належних йому коштів та закриття рахунку, відповідач повідомив, що згідно з ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація, яка на даний час діє в банку, не здійснює задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. При цьому зазначивши, що ці обмеження не поширюються на договори банківського рахунку, який вони з відповідачем уклали. Позивач стверджує, що такі дії відповідача порушують його майнові права та що згідно з витягом по картковому рахунку відповідач зобов'язаний повернути йому 4004 гривень 64 копійок, але відмовляється це робити, що змусило його звернутись до суду. Позивач також стверджує, що незаконними діями відповідача йому було завдано окрім матеріальної також моральну шкоду, яка полягає в тому, що незаконні дії відповідача змусили позивача та членів його сім'ї відмовитися від задоволення своїх звичайних потреб, обмежити себе в поїздках до родичів на відпочинок, викликали сімейні скандали, погіршились стосунки з родичами. Спричинену йому незаконними діями відповідача моральну шкоду він оцінює в 2000 гривень, враховуючи глибину і тривалість моральних страждань (а.с.1-3). Однак в суді першої інстанції представник позивача відмовився від частини позовних вимог, щодо стягнення коштів в сумі 4004 гривень 64 копійок, посилаючись на те що ці кошти були позивачеві виплачені після звернення позивача з позовом до суду.

Представник позивача в суді першої інстанції наполягав на стягненні моральної шкоди та судових витрат на правову допомогу, та надав на підтвердження вартості виконаних ним робіт та розміру понесених позивачем витрат , на що надав акт приймання-передачі виконаних робіт від 10 вересня 2015 року (а.с.34).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заяви від 30.06.2015 вбачається, що позивач звернувся до керуючого Бориспільським відділенням ПАТ «Банк Національний Кредит», за місцем відкриття вкладу, з метою отримати всі належні йому кошти в розмірі 4004 гривень 34 копійок, які знаходяться на його особовому рахунку НОМЕР_3 та закрити рахунок.

Листом від 13.07.2015 за №39.3-01/176 відповідач в особі Бориспільського відділення ПАТ «Національний Кредит України» повідомив позивачу про запровадження тимчасової адміністрації у банку, а також, роз'яснив положення ч.5 та 6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також зазначив, що про час та порядок виплат за вищевказаними договорами буде повідомлено додатково на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ч.3 вказаної статті банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За змістом ч. 1 ст.1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Суд першої інстанції врахував, що за змістом ч.1 ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

При цьому відповідно до вимог ч.3 вказаної статті залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що виконання вимог позивача щодо повернення належних йому грошових коштів, які знаходились на рахунку в ПАТ «Банк Національний Кредит» виконані після звернення позивача з даним позовом до суду, що визнано сторонами, а також відповідає інформації, розміщеною на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про те, що у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 28 серпня 2015 р. № 159, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Національний Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», Фонд з 03 вересня 2015 р. розпочинає виплати коштів вкладникам даного банку.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 червня 2015 року №358 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 114 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», згідно з яким з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічне акціонерне товариство «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ». Тимчасову адміністрацію запроваджено строком натри місяці з 08.06.2015 по 07.09.2015(а.с.23).

Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2015 №563 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 № 159 «Про початок процедури ліквідації ПАТ«БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ», згідно з яким з 31 серпня 2015 року припинено здійснення тимчасової адміністрації та розпочато процедуру ліквідації відповідача, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ». Тимчасову адміністрацію запроваджено строком натри місяці з 08.06.2015 по 07.09.2015 (а.с.25.26).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до вимог п.1 ч.5 ст.36 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до вимог п.1 ч.6 вказаної статті обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Крім того ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань банку, передбачених пунктом 1 цієї частини, Фонд має право надати банку цільову позику. Виплати за такими зобов'язаннями за рахунок цільової позики Фонду мають розпочатися не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більш як 500000 рахунків. - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Як встановлено в судовому засіданні, така процедура виведення банку з ринку розпочалась з 08.06.2015 року, проте у визначений законом граничний термін, не пізніше 30 робочих днів з дня початку такої процедури, належні позивачу кошти виплачені не були та, як встановлено судом, такі виплати почали здійснюватись Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент Фонду ПАТ «Альфа-Банк» в процесі ліквідаційної процедури ПАТ «Банк Національний Кредит» з 03 вересня 2015 року, про що є відповідне повідомлення на офіційному сайті Фонду.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова представника позивача від позовних вимог в частині стягнення належних позивачу грошових коштів, які перебували на рахунку в ПАТ «Банк Національний Кредит», обгрунтована задоволенням вимог позивача в процесі ліквідаційної процедури банку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тому, заявлена вимога позивачем про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1000 гривень за договором про надання правової допомоги від 05 серпня 2015 року (а.с.-13), укладеного позивачем та адвокатом Куколь Володимиром Васильовичем, що приймав участь у розгляді справи підлягала задоволенню.

Розмір витрат підтверджується наданою адвокатом довідкою про фактичну оплату йому позивачем 1000 гривень (а.с.14), а також актом приймання-передачі виконаних робіт від 10 вересня 2015 року (а.с.34), журналом судового засідання від 10 вересня 2015 року (а.с.36-37) та відповідає порядку нарахування граничного розміру компенсації таких витрат, встановленому ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також розміру мінімальної заробітної плати, встановленому ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки це не було передбачено укладеним сторонами договору, та на грунтується на вимогах чинного законодавства, що регулює відповідні правовідносини, а також Законом України «Про захист прав споживачів», який не передбачає можливості відшкодування моральної шкоди, яка не пов'язана із заподіянням шкоди здоров'ю або життю споживача.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, щодо задоволення частково позовних вимог позивача, стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

З вказаними висновками суду першої інстанції судова колегія вважає за необхідне погодитися.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми процесуального права.

Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Судом першої інстанції повно та всесторонньо були встановлені обставини, що мають значення для справи, повно та об"єктивно досліджені докази, надані сторонами та зроблено висновки на підставі правильного застосування норм матеріального та процесуального права. Рішення суду є законним та обґрунтованим, та на підставі вимог ст.. 308 ЦПК України повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк Національний Кредит» - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайсуду від 10.09.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: