АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, Головне управління юстиції у м. Києві про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, Головне управління юстиції у м. Києві про усунення від права на спадкування.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати, оскільки судом порушені вимоги процесуального права, оскільки справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва , так як відповідач проживає в м. Дніпропетровськ, про що було відомо позивачу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній, представника ОСОБА_2 ОСОБА_4, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, як безпідставної , так як квартира АДРЕСА_1 , яка входить до складу спадщини , знаходиться на території Шевченківського району м. Києва і перевищує вартість квартири, яка знаходиться у м. Боярка, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як роз'яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 42 постанови від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ ", виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦКдо нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 43 зазначеної Постанови, якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

З матеріалів справи вбачається, що спірне спадкове майно складається із: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2.

Зі змісту позовної заяви випливає , що між сторонами виник спір щодо спадщини , яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, до складу якої входить нерухоме майно, основна частина якого знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

За таких обставин , суд обгрунтовано відкрив провадження в справі .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що справа має бути розглянута відповідно до ст. 109 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача у м. Дніпропетровськ, не заслуговують на увагу суду, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підставидо задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: