У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі: головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Рівному цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю „Нерудтехпром ЛТД" та ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду від 11 серпня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Нерудтехпром ЛТД", ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ „Нерудтехпром ЛТД", ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі.

Ухвалою Рівненського районного суду від 11 серпня 2015 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Кітовського В.Л. про забезпечення позову задоволено. На будівлю готель-бару, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 7719796, власник - ТОВ „Нерудтехпром ЛТД", накладено арешт. Відповідачу ОСОБА_1 заборонено розпоряджатися своєю часткою у статутному капіталі ТОВ „Нерудтехпром ЛТД". Рівненському районному управлінню юстиції заборонено вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в частині виключення з реєстру інформації про відповідача ОСОБА_1 як учасника ТОВ „Нерудтехпром ЛТД".

В поданих на цю ухвалу апеляційних скаргах відповідачі ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" і ОСОБА_1 посилалися на те, що засновниками ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" є ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у рівних частках із розміром внеску до статутного фонду по 465 000 грн. кожний.

Згідно з доводами ОСОБА_2, викладеними ним у позовній заяві, відповідач ОСОБА_1 має перед позивачем борг у розмірі 404 589, 5 грн.

Накладаючи арешт на належну ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" будівлю готель-бару, суд першої інстанції не навів мотивів прийняття такого рішення, не дослідив співмірності вимог позивача „із розміром частки боржника у статутному фонді ТОВ „Нерудтехпром ЛТД", проігнорував права іншого учасника товариства ОСОБА_3, грубо порушив права самого ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" як власника приміщення готель-бару.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про звернення позивача до ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" щодо заборгованості ОСОБА_1

Покликаючись на ці обставини, відповідачі ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" і ОСОБА_1 ухвалу місцевого суду про забезпечення позову вважали незаконною та необґрунтованою і просили апеляційний суд її скасувати та постановити у справі нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В запереченні на апеляційну скаргу позивач ухвалу місцевого суду вважав законною та обґрунтованою і просив апеляційний суд залишити її без змін, а подану апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ТОВ „Нерудтехпром ЛТД", ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці відповідача ОСОБА_1 як учасника цього товариства у статутному капіталі, з метою погашення боргу відповідача ОСОБА_1 у розмірі 404 589, 50 грн.

Судом установлено, що власником готель-бару, на який накладено арешт, є ТОВ „Нерудтехпром ЛТД", а боржник ОСОБА_1 є його учасником.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦК України звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість, встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимог кредиторами.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_2 зазначив, що у боржника недостатньо іншого майна для задоволення його вимог, які ґрунтуються на рішенні суду, що набрало законної сили і тривалий час не виконується (а. с. 1-2, 6-7).

Відповідачі його доводів із цього приводу не спростували.

Твердження апелянтів про те, що накладаючи арешт на належну ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" будівлю готель-бару, суд першої інстанції не навів мотивів прийняття такого рішення, проігнорував права іншого учасника товариства ОСОБА_3 та грубо порушив права самого ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" як власника приміщення готель-бару, не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснив, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Накладення судом арешту на будівлю готель-бару, заборона відповідачу ОСОБА_1 розпоряджатися своєю часткою у статутному капіталі ТОВ „Нерудтехпром ЛТД". та заборона Рівненському районному управлінню юстиції вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в частині виключення з реєстру інформації про відповідача ОСОБА_1 як учасника ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" є тимчасовими заходами, які не перешкоджають товариству здійснювати свою господарську діяльність, а також не порушують прав цього товариства та іншого його учасника ОСОБА_3

Розмір внеску ОСОБА_1 до статутного фонду ТОВ „Нерудтехпром ЛТД" становить 465 000 грн., що є цілком співмірним із розміром пред'явлених до нього позовних вимог.

Через це доводи відповідачів про те, що вимоги позивача є неспівмірними „із розміром частки боржника у статутному фонді ТОВ „Нерудтехпром ЛТД", як це зазначено у поданих апеляційних скаргах, належними і допустимими законом доказами не підтверджені.

Тому зважаючи на характер спірних правовідносин сторін, суть заявлених позовних вимог, беручи до уваги, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, колегія суддів приходить до висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду, а тому місцевий суд прийшов до цілком правильного висновку про необхідність забезпечення позову ОСОБА_2 до ТОВ „Нерудтехпром ЛТД", ОСОБА_1 і ОСОБА_3

У зв'язку з викладеним колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, належним чином з'ясувавши обставини справи та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, питання про забезпечення позову у даній справі вирішив згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи з меж їх доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Нерудтехпром ЛТД" та ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Рівненського районного суду від 11 серпня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Нерудтехпром ЛТД", ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: