Справа № 415/3982/15-ц
Провадження № 2/415/2454/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Нескородовій Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер її батько, ОСОБА_3, який був зареєстрований та, постійно проживав у будинку АДРЕСА_1, про що 21.06.1994 року складено відповідний актовий запис № 1022 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, та видано свідоцтво про смерть. Позивач, починаючи з 1991 року постійно мешкала та вела господарство разом з батьком, у будинку АДРЕСА_1, до дня його смерті та, продовжує мешкати, утримувати будинок, обробляти присадибну земельну ділянку та, вести господарство до теперішнього часу, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету за місцем розташування спадкового майна, виданої 25 червня 2015 року. Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку за АДРЕСА_1. Позивач вважає, що спадщина нею прийнята, оскільки до шести місяців з дня смерті батька вчинено всі необхідні дії, що свідчать про прийняття нею спадщини, а саме: позивач мешкала з батьком у житловому будинку АДРЕСА_1 до дня його смерті. Крім того, вела разом з ним господарство, утримувала будинок та, продовжує це робити по теперішній час. Отже, вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Позивач подала у вересні 1994 року державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини та, необхідні, підтверджуючі документи до спадкової справи. Всі зазначені дії були вчинені нею особисто, - протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відмови від спадщини - вона не заявляла. 27 березня 2015 року, позивач звернулася до Лисичанської державної нотаріальної контори з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину, на що отримала відмову та пояснення. Отже, зважаючи на факт відсутності спадкової справи у Лисичанській державній нотаріальній конторі позивач отримала, натомість, постанову про відмову вчинення нотаріальної дії від 02.04.2015 року. Спроба позивача отримати інформацію про місцезнаходження спадкової справи у Головному територіальному управлінні юстиції у Луганській області, також не увінчалася успіхом. Зважаючи на той факт, що померлим батьком заповіт складено не було, отже право на спадкування мали спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР по закону, спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти. Від покійного батька залишилося дві доньки. Окрім позивача, також мала право на спадкування її рідна, старша сестра - ОСОБА_2. Але вона не надавала заяву про прийняття спадщини, так як мала свій власний будинок, тому на спадщину не претендувала. Зважаючи на той факт, що на сьогодні позивач позбавлена можливості довести наявність спадкової справи та, своєчасне, надання лише позивачем заяви на прийняття спадщини, позивач вимушена звернутися до суду.

На підставі викладеного просила суд, визнати право власності на спадкове майно, житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р. відносини спадкування регулюються правилами ЦК України якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно інформаційного листа ВСС України від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Так, згідно з свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1, виданого 02 квітня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, про що зроблено актовий запис № 1022.

Враховуючи те, що спадщина відкрилась раніше 01 січня 2004 року, таким чином застосовується чинне на той час законодавством. Тому при вирішенні спору суд застосовує закон, що діяв на час спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 552 ЦК УРСР, спадкоємець, який вступив у володіння і управління спадковим майном до з'явлення інших спадкоємців, не вправі розпоряджатися спадковим майном (продавати, заставляти та ін.), поки не мине шість місяців з дня відкриття спадщини або поки не буде одержано ним свідоцтво про право на спадщину. До закінчення зазначеного строку або до одержання свідоцтва про право на спадщину спадкоємець вправі робити за рахунок спадкового майна лише такі витрати: 1) на покриття витрат по догляду за спадкодавцем під час його хвороби, а також на його похорони; 2) на утримання осіб, які перебували на утриманні спадкодавця; 3) на задоволення претензій, що випливають з законодавства про працю, та інших претензій, прирівняних до них; 4) по охороні спадкового майна і по управлінню ним.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого 05 вересня 1957 року Верхнінським міськ. ЗАГС Лисичанського району Ворошиловградської області, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено актовий запис № 5. Батьком записаний - ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_5.

Згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3, виданого 19 жовтня 1967 року Верхнянським міськ. ЗАГС Луганської області, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 одружились 19 жовтня 1962 року, про що зроблено актовий запис № 343. Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_1.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданого 01 вересня 1951 року Верхнінським міськ. ЗАГС Лисичанського району Ворошиловградської області, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7, про що зроблено актовий запис № 835. Батьком записаний - ОСОБА_3, матір'ю - ОСОБА_5.

Згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5, виданого 17 грудня 1950 року Верхнянським міськ. ЗАГС Луганської області, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 одружились 17 грудня 1960 року, про що зроблено актовий запис № 436. Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_2.

Згідно з довідкою № 204 від 15.05.2015 року, виданої КП «Паспортна служба», за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані та мешкають: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно з свідоцтво про право власності на домоволодіння від 16.04.1981 року, домоволодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3.

Згідно з довідкою № 585 від 25.06.2015 року, виданої КП «Паспортна служба», за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, а/з № 1022 від 21.06.1994 року на день смерті був зареєстрований один.

Згідно з довідкою голови вуличного комітету від 25.06.2015 року, ОСОБА_3 с 1914 року проживав за адресою: АДРЕСА_1, помер 1994 року. З ним проживали за зазначеною адресою з 1991 року ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_6, вели та ведуть господарство по теперішній час.

Згідно з постановою про відмову вчинення нотаріальної дії від 02.04.2015 року, ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належне ОСОБА_3 нерухоме майно оскільки не має можливості отримати інформацію з державного обласного нотаріального архіву, необхідну для вчинення нотаріальної дії.

Згідно з листом Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 16.04.2015 року, документи нотаріального діловодства та архіву Лисичанської державної нотаріальної контори до 2001 року було передано до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який було переміщено до м. Старобільська, одна фактично документи знаходяться у неконтрольованому українським збройним силам м.Луганську, і на сьогодні відсутня можливість їх перевезення на територію підконтрольну українській владі.

Згідно з інформаційного листа ВСС України від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, після смерті батька ОСОБА_3, у зв'язку з чим її право має бути захищене судом, шляхом визнання за нею - право власності на спадкове майно, житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, окрім цього визнанні відповідачем, у суду відсутні підстави не приймати таке визнання, оскільки воно не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 548, 549, 552, 553, 560, 561 ЦК УРСР, суд,-

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання позову ОСОБА_2.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно, житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями (кухня, сарай, погріб, туалет, огорожа).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА