Ухвала

іменем україни

25 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, Перша харківська державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним, витребування майна і визнання права власності, за касаційними скаргами ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він був власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського округу ОСОБА_9 08 листопада 2000 року. 03 липня 2007 року між сторонами укладено договір, відповідно до умов якого позивач подарував ОСОБА_5 Ѕ частину указаної квартири. На час підписання договору вважав, що підписує договір довічного утримання, оскільки іншого житла не має. Відчужуючи квартиру на користь ОСОБА_5, позивач не правильно сприйняв правову природу цього правочину, зміст прав і обов'язків сторін, так як бажав завдяки переданому майну влаштувати своє подальше життя та старість, отримати догляд і допомогу. Зазначене відбулося внаслідок похилого віку позивача, стану здоров'я, відсутності знань та досвіду щодо порядку відчуження нерухомого майна, довіри до відповідача, незнання української мови та невиконання з боку приватного нотаріуса вимог закону щодо роз'яснення змісту правочину та норм права.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_8, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У поданих до суду запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_5 та приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зазначають, що оскаржувані судові рішення є законним та обґрунтованим, у процесі розгляду справи судами не порушені норми матеріального та процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційні скарги - відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8 не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи роз'яснення, викладені у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правильно виходив з того, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що він помилявся щодо обставин, які мають істотне значення, і така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Разом з тим, доводи ОСОБА_4 спростовуються письмовими доказами та показаннями свідків.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 04 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. Маляренко Т.О. Писана