У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 23 вересня 2014 року близько 11 години у м. Дніпропетровську ОСОБА_5, у порушення п. 10.9 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем «ЗАЗ Сенс», державний номерний знак НОМЕР_1, у дворовому проїзді будинку № 3 на пр. Героїв у м. Дніпропетровську, рушив заднім ходом не переконавшись у безпечності руху і спричинив наїзд на пішохода ОСОБА_4, чим завдав йому легкі тілесні ушкодження, що зумовили короткочасний розлад здоров'я, у зв'язку з цим позивач лікувався більше трьох місяців. Крім того, 23 вересня 2014 року ОСОБА_5 після скоєння дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), в порушення п. 2.10 Правил дорожнього руху залишив дворовий проїзд будинку № 3 по пр. Героїв у м. Дніпропетровську, чим скоїв порушення ст. 122-4 КУпАП. 6 січня 2015 року відповідача притягнуто постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська до адміністративної відповідальності, але звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, оскільки остання не передбачає притягнення до адміністративної відповідальності при спричиненні внаслідок ДТП легких тілесних ушкоджень, якщо при цьому не було пошкоджено транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. У зв'язку з отриманими травмами при ДТП ОСОБА_4 неодноразово звертався в медичні заклади для надання медичної допомоги, тому довелось зазнати значних витрат на купівлю медикаментів, що були необхідні для відновлення здоров'я після отриманих травм внаслідок ДТП. Крім того, зазначає, що йому було завдано моральної шкоди, оскільки він 2 місяці і 10 днів лікувався. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року заочне рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у рахунок придбання ліків у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1 559 гривень, у рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 1 тис. грн, у рахунок понесених витрат на оплату судово-медичного висновку експерта у сумі 304 грн, у рахунок понесених судових витрат у сумі 450 грн. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов правильного висновку про те, що відшкодування шкоди відносно витрат на поїздки до лікарні на таксі у розмірі 1 580 гривень не підлягають задоволенню, оскільки ці вимоги позивачем не доведені та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Крім того, до вимог про відшкодування моральної шкоди правильно застосовано ч. 2 ст. 1167 ЦК України та встановлено наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилась в спричиненні ушкодження здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, фізичних страждань та душевних переживань у зв'язку з ДТП. Оскільки розмір визначений позивачем є завищеним, що не відповідає обставинам справи, характеру та обсягу страждань, тому апеляційним судом правильно задоволено частково позов в цій частині і стягнуто на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта