Провадження №2/447/24/15
Справа №447/1763/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

08.12.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Березюк Г. М.

при секретарі Федчук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ,-

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування заявленого позову зазначила, що проживає у житловому будинку №45 по вул..Коновальця у м.Новому Роздолі Львівської області. Вказаний житловий будинок отримала у спадок після смерті чоловіка ОСОБА_3 Восени 2011 року відповідачка ОСОБА_2 самочинно зрізавши частину її бетонної площадки, побудувала паркан та самовільно зайняла 45 сантиметрів її земельної ділянки. На неодноразові звернення щодо знесення паркану та встановлення такого на межі між земельними ділянками відповідачка не реагує, тому змушена звертатись за захистом порушених прав до суду. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що її земельну ділянку та земельну ділянку ОСОБА_2 розмежовували бетонні стовпці. У 2011 році відповідачка вказані стовпці повитягувала та поставила паркан із металевої сіти, врізала її бетонні плити і ще поставила бордюр з бетону на її стороні. Відповідачці ніхто дозволу не давав дозволу на загорожу і заливати бордюр на 20 м. Вона не ставить свою половину огорожі 20 м, так як відповідачка не правильно загородила свою частину. Вказала, що житловий будинок та господарські будівлі успадкувала після смерті чоловіка. Право власності на земельну ділянку не оформила. Зазначала, що межі її земельної ділянки не встановлено, але переконана, що ОСОБА_2 зайняла частину її земельної ділянки. Просить зобовязати ОСОБА_2 знести бордюр з парканом та перенести такий на 45 см в сторону її земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що позивачка неодноразово зверталась до міської ради з приводу самовільного захоплення частини земельної ділянки відповідачкою, однак належного реагування не було. Межових знаків між земельними ділянками не було встановлено, проте земельні ділянки розмежовував паркан, який ОСОБА_2 самовільно знесла. Просив позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_5, допитаний судом як свідок, ствердив суду, що між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було встановлено паркан з їх сторони деревяний, зі сторони відповідачки сітка і ніхто меж земельних ділянок не порушував. ОСОБА_2 поставила новий паркан, при встановлені якого захопила частину належної позивачці земельної ділянки. Стверджував, що не погоджував межі земельної ділянки, дійсно зустрічався із сином відповідачки, однак при цьому ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 не було. Заміри земельної ділянки ОСОБА_2 проводились 5 разів у 2009 році, 2011 році, 2012 році та двічі у 2013 році. По кусках бетону зрізаних від бетонної площадки, розміщеної на земельній ділянці ОСОБА_1, робить висновок про самовільне захоплення земельної ділянки відповідачкою. Просив позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила та вказала, що в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 паркан не посувала. Поставили новий паркан на місці старого, бетонних плит позивачки не різали, на її територію не заходили. Огорожу зробили відповідно до замірів земельної ділянки. Просила в позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечив та пояснив, що позивачка не є власником земельної ділянки, не має жодного правовстановлюючого документу на землю, а тому є неналежним позивачем у справі. Земельна ділянка ОСОБА_2 для ведення садівництва не збільшилася, а навпаки зменшилася з 0,00379 га до 0,00016 га. Відповідачка самочинно паркан не встановлювала, паркан встановлено на тому ж місці, де стояв старий. Просив в позові відмовити.

В судове засідання представник третьої особи Новороздільської міської ради Львівської області - не зявилася, однак подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечує в повному обсязі. В судовому засіданні 02.12.2014 року представник третьої особи ОСОБА_7 проти позову заперечила та пояснила, що 20.06.2014 року рішенням сесії Новороздільської міської ради «Про погодження межі земельної ділянки по вул.Коновальця,47 ОСОБА_2М.» погоджено межу між сусідніми земельними ділянками по вул.Коновальця, 45 та по вул.Коновальця,47, уточнено площу земельної ділянки по вул.Коновальця,47, що передається у власність ОСОБА_2 Позивачка ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не має, межі не встановлювалась.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Позивачка ОСОБА_1 після смерті чоловіка успадкувала жилий будинок разом з господарськими будівлями, які розташовані на земельній ділянці, земель Новороздільської міської ради народних депутатів, що знаходяться в м.Новий Розділ по вул..Коновальця, 45 Миколаївського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.03.2000 року.

Судом встановлено, що з 2011 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існують спори з приводу межі між їхніми земельними ділянками, що стверджується неодноразовими письмовими зверненнями ОСОБА_1 до міського голови м.Нового Роздолу та відповідей на ці звернення, актами про проведення обмірів земельних ділянок сторін.

Як вбачається із рішення №617 від 20.06.2014 року «Про погодження межі земельної ділянки по вул..Коновальця 47 ОСОБА_2М.» Новороздільська міська рада Львівської області вирішила погодити межу між сусідніми ділянками по вул.Коновальця,47 та по вул.Коновальця, 45, відповідно до плану території земельної ділянки по вул..Коновальця, 47, виконаний Миколаївським РВВ ДП «ЦДЗК» у 2013 році; доручити міському голові ОСОБА_8 затвердити Акт погодження меж земельної ділянки ОСОБА_2; уточнити площу земельної ділянки по вул..Коновальця, 47, що передається безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул..Коновальця, 47 в м.Новий Розділ та прилеглу до неї земельну ділянку площею 0,0016 для ведення садівництва, згідно інвентаризації та обрахунку площі автоматизованою системою без зміни конфігурації та розмірів виконаних Миколаївським відділом Львівської філії ДП «ДЗК» у 2013 році. Рішення міської ради №785 від 24.12.2009 р. «Про уточнення площі земельної ділянки по вул..Коновальця, 47» та рішення №340 від 04.01.2013 року «Про погодження межі» визнати такими, що втратили чинність.

Згідно плану території земельної ділянки по вул.Коновальця, виконаного Миколаївським РВВ Львівська РФ ДП «Центру ДЗК» 2013 року площа земельної ділянки ОСОБА_2 становить 0,1016 га. Як вбачається з акту від 14.03.2014 року, складеного комісією в складі ОСОБА_9 (голови постійної депутатської комісії з питань земельних відносин), ОСОБА_10І.(депутата міської ради, члену комісії з питань земельних відносин), ОСОБА_11 ( начальника відділу КМ та приватизації), заміри проводив начальник Миколаївського РВВВ ДП «ЦДЗК» ОСОБА_12 на предмет встановлення фактичної площі земельної ділянки ОСОБА_2 при замірах межі виявлено: від АА до АБ 12, 72 м, від АБ до АВ 9,04 м, від АВ до АГ 3,39 м. В акті зазначено, що заміри проводились межі, розмір якої визивав сумнів.

Свідки зі сторони позивачки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ствердили суду, що за межі сторін не можуть сказати нічого, однак їм відомо, що коли ОСОБА_2 ставила новий паркан, на подвірї в ОСОБА_1 було багато бетону. ОСОБА_13 вказував, що бачив та чув як син відповідачки різав бетонну площадку ОСОБА_1, з ОСОБА_2 спорів за межу не має.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_10 та ОСОБА_6, які брали участь в обстеженні земельних ділянок сторін, ствердили, що будь-яких відхилень у замірах земельної ділянки відповідачки ОСОБА_2 встановлено не було, факту захоплення земельної ділянки ОСОБА_1 не виявлено.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка ОСОБА_1 не представила суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що відповідачка ОСОБА_2 при встановлені паркану самовільно зайняла частину її земельної ділянки та пошкодила при цьому її бетонну площадку, правовстановлюючих документів на земельні ділянки сторони не мають. Рішенням міської ради №617 від 20.06.2014 року ОСОБА_2 погоджено межі земельної ділянки по вул.Коновальця 47, позивачка ОСОБА_1 дане рішення не оспорює.

Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 152, 158 ЗК України та ст.ст. 10, 60, 169, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області.

Суддя : Березюк Г. М.