У Х В А Л А

11 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Лященко Н.П.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа - ОСОБА_5, про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року, у задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») заборгованість за кредитним договором від 29 вересня 2008 року, що виникла станом на 6 жовтня 2014 року, у розмірі 1 468 377 грн 73 коп., а саме: тіло кредиту - 105 172,70 доларів США (що було еквівалентно 1 361 886 грн 45 коп.), проценти за користування кредитом - 8 019,42 доларів США (що було еквівалентно 103 843 грн 86 коп.), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 2 647 грн 42 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року й передачу справи на розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, частини другої статті 88 та частини першої статті 305 ЦПК України, пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2012 року, 20 листопада 2013 року, 5 та 19 листопада 2014 року, 27 травня та 30 вересня 2015 року, постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що уклавши оспорюваний кредитний договір від 29 вересня 2008 року, ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, форма договору відповідала встановленій законом формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі.

До того ж, ОСОБА_4 виконувала умови спірного кредитного договору. Так, на час розгляду справи судом першої інстанції за тілом кредиту існувала переплата, а перша прострочка по відсоткам виникла 30 квітня 2014 року.

Крім того, до укладення оспорюваного кредитного договору банк мав генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, а також надав позичальнику всю необхідну, достовірну та доступну інформацію за таким договором.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору в частині погашення обов'язкових щомісячних платежів, у банку виникло право на дострокове стягнення заборгованості за таким договором із боржника та поручителя, як солідарних боржників.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 жовтня 2012 року, що надана заявником як приклад, рішенням суду першої інстанції, залишеним в силі ухвалою суду касаційної інстанції, у задоволенні позову про визнання недійсними кредитних договорів відмовлено, як і в даному випадку.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року та 30 вересня 2015 року, що надані заявником як приклади, якими рішення судів скасовано, а справи передано на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Крім того, зі змісту заяви вбачається, що заявниця також вважає, що норми права, закріплені в частині другій статті 88 та частині першій статті 305 ЦПК України, пункті 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» судом касаційної інстанції були також застосовані неоднаково. Для прикладу наявності неоднакового застосування судом касаційної інстанції вищевказаних норм права ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 та 19 листопада 2014 року, 27 травня 2015 року. Однак, норми права, закріплені в частині другій статті 88 та частині першій статті 305 ЦПК України, пункті 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», є процесуально-правовими та не містять матеріально-правових приписів.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Адже у цій справі зміст пункту 4.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, що зазначений у цих Умовах і в заяві позичальника, містить розбіжності.

Таким чином, порівняння змісту постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаних постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, також відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа - ОСОБА_5, про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 9 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Н.П. Лященко Л.І. Охрімчук