Провадження № 2/127/4020/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 4 грудня 2000 року квартира АДРЕСА_1 загальною площею 52,6 кв.м належала на праві приватної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

14.02.2005 року помер брат позивача ОСОБА_5, 19.02.2005 року помер батько ОСОБА_3 а 11.02.2007 року померла мати позивача ОСОБА_4

З моменту свого народження, тобто з 13.10.1959 року ОСОБА_1 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зареєструвавши шлюб 18.08.1987 року з ОСОБА_6, позивач виписався із вказаної адреси та прописався за адресою проживання своєї дружини АДРЕСА_2.

В період з 1989 по 1990 роки брат позивача ОСОБА_5, хоч і був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, але проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Через негаразди в сімї приблизно з 2003 року ОСОБА_5 проживав разом з батьками у квартирі АДРЕСА_3, в якій він і помер 14.02.2005 року. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4. Відповідно до витягу із спадкового реєстру інформація про спадкову справу та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні. Вказана обставина вказує на те, що дружина померлого ОСОБА_7 не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка.

З часу смерті брата позивач став постійно проживати з батьками за адресою : АДРЕСА_4, оскільки за станом здоровя батьки потребували постійного догляду. 19.02.2015 року помер батько, після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частини квартири.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України мати вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_5 та смерті свого чоловіка ОСОБА_3

Мати постійно хворіла, мала онкологічне захворювання та потребувала стороннього догляду, який забезпечував позивач, що постійно проживав з матірю. Доказом цього є довідка квартального комітету «Пятничани» №514 від 6 червня 2013 року.

11.02.2007 року померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з квартири за адресою : АДРЕСА_4 та господарських будівель.

Позивач звернувся до нотаріальної контори з метою одержати свідоцтво про право на спадщину. Проте отримав усну відмову, оскільки місце його реєстрації не співпадає з місцем відкриття спадщини.

Для визнання права власності в порядку спадкування виникла необхідність у встановленні факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, шо і стало причиною звернення ОСОБА_1 до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради при вирішенні спору поклалась на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав суду показання про те, що знає ОСОБА_1 з 1970 року, вони однокласники. Батько позивача помер в 2005 році, з тих пір позивач постійно мешкав з матірю АДРЕСА_5.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 4 грудня 2000 року квартира АДРЕСА_3, загальною площею 52,6 кв.м, належала на праві приватної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

14.02.2005 року помер брат позивача ОСОБА_5, 19.02.2005 року помер батько ОСОБА_3 а 11.02.2007 року померла мати позивача ОСОБА_4

З моменту свого народження, тобто з 13.10.1959 року ОСОБА_1 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Зареєструвавши шлюб 18.08.1987 року з ОСОБА_6, позивач знятий з реєстрації за вказаною адресою та зареєструвався за адресою проживання своєї дружини : АДРЕСА_2.

В період з 1989 по 1990 роки брат позивача ОСОБА_5, хоч і був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, але проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Через негаразди в сімї з 2003 року ОСОБА_5 проживав разом з батьками у квартирі АДРЕСА_3, в якій він і помер 14.02.2005 року. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_4. Відповідно до витягу із спадкового реєстру інформація про спадкову справу та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні. Вказана обставина вказує на те, що дружина померлого ОСОБА_7 не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка.

З часу смерті брата позивач став постійно проживати з батьками за адресою : АДРЕСА_6, оскільки за станом здоровя батьки потребували постійного догляду. 19.02.2015 року помер батько позивача, після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частини квартири.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України мати вважається спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_5 та смерті чоловіка ОСОБА_3

Мати постійно хворіла, мала онкологічне захворювання та потребувала стороннього догляду, який забезпечував позивач, що постійно проживав з матірю. Доказом цього є довідка квартального комітету «Пятничани» №514 від 6 червня 2013 року.

11.02.2007 року померла мати позивача ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з квартири за адресою АДРЕСА_4 та господарських будівель.

Позивач одержати свідоцтво про право на спадщину на квартиру в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки його місце реєстрації не співпадає з фактичним місцем його проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4. 22, кв. 2.

Згідно з ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадеоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє cпадкоємця права на спадщину.

Згідно з п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки; відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину; виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК); якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 увійшла до складу спадщини.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому в цьому випадку наявні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо (на переконання суду, позивачем було вірно обрано спосіб захисту, оскільки дії нотаріуса є правовірними, а тому підстави для їх оскарженні відсутні), а отже позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладеного та керуючись ст. ст. 16, 328, 392, 1217,1261,1268,1276,1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 256,258 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_7 на час відкриття спадщини 11 лютого 2007 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 з господарськими будівлями. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя