Справа № 369/5470/15-ц
Провадження № 2/369/2547/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Нікушин В.В., розглянувши в м.Києві заяву позивача про забезпечення позову у цивільний справі за позовом акціонерного товариства ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна.

09.07.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся через канцелярію суду із завою про забезпечення позову, в якій з метою запобігання зловживань із сторони відповідачів просив накласти арешт на земельну ділянку площею 0,120 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Гореничі, вул.Рильського 46, яка належала покійному співзабудовнику ОСОБА_4

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на його припущеннях, суду не надано належних доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідачів може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду.

З огляду на положення п.1, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову не обґрунтована.

Таким чином, суддя не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову у цивільний справі за позовом акціонерного товариства ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В.Нікушин