У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Ковальчук Н.М.,

суддів Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 29 жовтня 2015 року позов задоволено частково: розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 19 травня 2006 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 529; стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі по 450 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 27 серпня 2015 року і до досягнення ними повноліття; визначено місце проживання дітей з матірю. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням суду в частині стягнення аліментів та вважаючи його таким, що ухвалене за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на недостатній розмір аліментів, стягнутих судом, оскільки він не може забезпечити навіть мінімальний рівень утримання дітей, зважаючи на потреби в харчуванні, одязі, лікуванні, а також враховуючи витрати на навчання. Стверджує, що відповідач має неофіційний заробіток, сума якого значно перевищує 2000 грн., яку він визнав як свій дохід. Звертає увагу на те, що жодних доказів про сплату відповідачем аліментів на утримання дитини від першого шлюбу не надано, а тому висновок суду в цій частині є необґрунтованим. Покликаючись на порушення оскаржуваним рішенням положень Конвенції про права дитини, просить його змінити в частині визначення розміру аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно на кожну дитину.

В частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом не перевіряється.

________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/12201/15-ц Головуючий у 1 інстанції Бучко Т.М.

Провадження № 22-ц 787/2399/2015 Доповідач Ковальчук Н.М.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції правильно виходив із передбаченого законом обовязку

батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, врахував матеріальне становище відповідача, мінливий характер його доходів, визначивши аліменти в твердій грошовій сумі.

На підтвердження даного висновку в рішенні наведені відповідні мотиви і докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії І-ГЮ № 102936, видане відділом РАЦС Рівненського МУЮ) та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії І-ГЮ № 146054, видане відділом РАЦС Рівненського МУЮ) (а.с. 5, 6).

На даний час діти сторін проживають з матірю, що визнано обома сторонами в судовому засіданні. Відповідач проживає окремо.

Колегія суддів вважає, що визначений місцевим судом розмір аліментів на утримання неповнолітніх синів сторін відповідає засадам розумності і справедливості. Судом встановлено, що відповідачна даний час не має постійного заробітку, а його щомісячний дохід є мінливим та орієнтовно становить 2 000 грн. в місяць.

Посилання позивачки на те, що дохід відповідача значно перевищує 2 000 грн., як було встановлено судом першої інстанції, не може слугувати підставою для зміни рішення та збільшення розміру аліментів, оскільки такі посилання не підтверджені жодними доказами.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 29 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді: Григоренко М.П.

ОСОБА_6