Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 332/5516/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Федоренко О.І.
Провадження № 22-ц/778/5848/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» про визнання частково недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 22.09.2008 року між ЗАТ «Перший Український ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український ОСОБА_3», та ним було укладено кредитний договір № 6782914, згідно умов якого відповідач зобов'язався надати кредит в розмірі 61 000 доларів США на строк до 22.09.2023 року зі сплатою 13,99 % річних.

На час укладання вказаного кредитного договору між сторонами по справі вже існували договірні відносини, оскільки 28.01.2008 року позивачем було отримано у відповідача кредит в розмірі 205 000 грн. На отриманий 28.01.2008 року кредит позивачем був придбаний вантажний автомобіль, на якому він займався перевезенням вантажів і, з отриманих за перевезення коштів, проводив погашення кредиту. Станом на 17.09.2008 року заборгованість по кредитному договору, укладеному 28.01.2008 року, становила 202 494, 89 грн.

03.05.2008 року ОСОБА_4 на придбаному за кредитні кошти автомобілі потрапив в ДТП, в результаті якого автомобіль зазнав значних пошкоджень й не підлягав ремонту, а позивач потрапив до лікарні.

У зв'язку з неможливістю працювати та погашати кредит, позивач звернувся до відповідача з проханням про надання додаткових коштів під заставу житлового будинку, ОСОБА_3 погодився. Але у зв'язку з дефіцитом національної валюти (гривні) для надання кредитів, позивачу було запропоновано укласти договір у доларах США. Банк видав позивачу додатково 20 000 доларів США, перерахувавши заборгованість за первісним договором за курсом 4,85 грн. за 1 долар США. Тобто, ОСОБА_4 було отримано тільки 1/3 частину кредиту у доларах США. У зв'язку з неможливістю погашати первісний кредит позивач, щоб отримати додаткові кошти, був згоден на будь-які умови.

ОСОБА_4 вважає, що укладення ним кредитного договору з Банком у вересні 2008 року було вчинене під впливом тяжких для нього обставин, та з урахуванням вимог ст. 1049 ЦК України він має право повертати Банку ті грошові кошти, які були ним отримані.

Також позивач зазначає про відсутність доказів видачі йому Банком грошових коштів саме в доларах США, вважає, що меморіальний валютний ордер від 22.09.2008 року є лише бухгалтерським документом та не підтверджує факт отримання ним коштів.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 233, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, позивач просив суд визнати частково недійсним кредитний договір № 6782914 від 22.09.2008 року, укладений між ЗАТ «Перший Український ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український ОСОБА_3», та ним, в частині надання грошових коштів у сумі 61 000 доларів США.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано частково недійсним кредитний договір № 6782914 від 22.09.2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «Перший Український ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», в частині надання кредитних коштів в доларах США.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ «Перший Український ОСОБА_3» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_4 рішення суду не оскаржив, погодившись з підставами, за якими судом задоволено позов.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із того, що Банком не доведено отримання позивачем коштів за кредитним договором № 6782914 від 22.09.2008 року саме в доларах США. Також суд дійшов висновку, що доводи позивача про укладення кредитного договору під впливом тяжких обставин є недоведеними, разом із тим, задовольнив позов.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Відповідно до ст.ст. 10, 58-59, 60, 213-214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає таким вимогам.

Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, ст. 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а конкретні підстави для визнання договорів недійсними визначені ст.ст. 215, 218-235 ЦК України, і такі підстави повинні мати місце саме на час укладення такого договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 22.09.2008 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір № 6782914, за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 61 000 доларів США, а позичальник зобовязався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит Банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором. Процентна ставка за користування кредитом становить 13,99 % річних. Кредит надається позичальнику строком до 22.09.2023 року.

Відповідно до п. 2.3.2. договору надання кредиту відбувається шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку, який відкривається Банком для обліку сум, наданих позичальнику в кредит, на картковий рахунок позичальника № 9819, відкритий у валюті кредиту, що відкривається позичальнику Банком (а.с. 60-70).

Відповідно до копії меморіального валютного ордеру № 500826901 від 22.09.2008 року, ОСОБА_4 отримав в цей же день на картковий рахунок № 9819 кошти за договором № 6782914 в сумі 61 000 доларів США, що еквівалентно 295 911 грн. (а.с. 75).

Випискою по картковому рахунку № 9819 у валюті долар США, володілець рахунку - ОСОБА_4, підтверджується, що на зазначений рахунок 22.09.2008 року надійшли кредитні кошти за договором № 6782914 в сумі 61 000 доларів США, які були в той же день зняті з рахунку (а.с. 120).

Таким чином, Банком належними та допустимими доказами підтверджено надання кредиту позивачу у сумі 61 000 доларів США.

Далі, ОСОБА_4 просив суд про задоволення позову з підстав, передбачених ст. 233 ЦК України. Як зазначалося вище, суд дійшов висновку про не доведення позивачем того, що правочин було вчинено під впливом тяжких для нього обставин.

Ухвалюючи рішення, суд обмежився лише зазначенням в мотивувальній частині про те, що підстави для визнання договору недійсним викладені в ст. 215 ЦК України недодержання сторонами в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, не зазначивши з яких саме підстав, встановлених законом, визнає правочин в частині надання кредитних коштів в доларах США недійсним.

За викладених обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому вбачає підстави для скасування рішення суду із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: