Справа № 463/2780/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/1276/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника позивача Цибака О.В., представника ЛМКП "Львівтеплоенерго" Джуса Б.Г., відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ЛКП "Віра" на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства "Віра" до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третіх осіб: виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ЛКП "Віра" заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2007 року по 01.02.2013 р. в розмірі 523 грн.36 коп., централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 за період з 01.10.2011 року по 01.02.2013 року в розмірі 1094 грн. 34 коп., а всього заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 1617 грн. 70 коп.

В задоволенні позовних вимог Львівського комунального підприємства "Віра" до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третіх осіб: виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2005 року по 01.01.2007 року в розмірі 643 грн. 12 коп. відмовлено за спливом позовної давності.

В задоволенні позовних вимог Львівського комунального підприємства "Віра" до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третіх осіб: виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 в розмірі 4400 грн. 09 коп. по 01.10.2010 року відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_4, на користь Львівського комунального підприємства "Віра", в рівних частинах понесені позивачем судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Дане рішення оскаржило ЛКП "Віра" в особі представника Водвуда М.Я. В апеляційній скарзі зазначає, що частково не погоджується з рішенням та вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вважає помилковим висновок суду про застосування строку позовної давності щодо заборгованості за період з 01.01.2005 року по 01.01.2007 року, оскільки як вбачається з розрахунків, які містяться в матеріалах справи відповідачі регулярно частково оплачували існуючу заборгованість протягом грудня 2006 року до 01 січня 2013 року, а тому строк позовної давності перерваний та не повинен застосовуватися судом. Враховуючи наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості з центрального опалення можна чітко стверджувати, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 регулярно частково оплачували заборгованість, а відтак визнавали борг в розмірі 5494,90грн. В рішенні суд першої інстанції посилається на рішення апеляційного суду Львівської області від 23 липня 2012 року, яким встановлено відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем за період з липня 2010 року по жовтень 2011року на загальну суму 4400грн.09 коп., однак відповідно до уточненого розрахунку заборгованості ОСОБА_5. загальна заборгованість відповідача становить 5494,90грн. в тому числі враховуючи проплати відповідача в період з липня 2010 року по жовтень 2011 року на суму 4400,09 грн., що було відображено у розрахунку заборгованості. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ЛКП "Віра" про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2005року по 01.01.2007 року в розмірі 643грн.12 коп., а також задовольнити позовні вимоги ЛКП "Віра" про стягнення заборгованості за центральне опалення у повному обсязі згідно позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача Цибака О.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ЛМКП "Львівтеплоенрго" - Джуса Б.Г., заперечення на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 Квартира приватизована. (а.с.5).

Будинок в якому проживають відповідачі по січень 2013 року включно перебував на балансі ЛКП "Віра".

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 березня 2014 року скасовано судовий наказ №2-н/463/100/14 про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_4 заборгованості за фактично надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 1264,60 грн. та за послуги з постачання центрального опалення в сумі 6230,70 грн. (а.с.10).

Відповідно до розрахунку заборгованості проведеного позивачем, заборгованість відповідачів за утримання будинку та прибудинкової території станом на січень 2013 року становить 1264,60 грн., а за центральне опалення 6230,70 грн.

Так, частинами 1, 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форми власності на них.

Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 8 жовтня 1992 р. № 572 (в редакції постанови КМУ від 24 січня 2006р. № 45) із змінами від 14.01.2009 р., власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 360 Цивільного кодексу України, яка визначає порядок утримання майна, що є у спільній частковій власності, передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

У відповідності до статті 541 цього Кодексу солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

У пункті 5 частини 2 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено обов'язки споживача серед яких вказано, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги встановлені договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції підставно виходив із вимог ст.261 ч.1 ЦК України щодо перебігу строку позовної давності та прийшов до переконання, що заборгованість відповідачів по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території почала виникати з 01.01.2005 року, що свідчить про пропуск строку позовної даності на застосування якої наполягав відповідач, а тому відмовив в задоволенні позову про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2005 року по 01.01.2007 року в розмірі 643 грн.12 коп.

Доводи апелянта, про те, що такий висновок суду є помилковим, оскільки позивачі частково оплачували комунальні послуги, а відтак визнавали борг, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з пояснень відповідача часткова оплата проводилась за поточні нарахування, а не на погашення заборгованості.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд помилково посилався на рішення Апеляційного суду Львівської області від 23 липня 2012 року, яким встановлено відсутність заборгованості за центральне опалення за період з липня 2010 року по жовтень 2011 року, оскільки відповідно до уточненого розрахунку сума 4400,09 грн. врахована та загальна заборгованість становить 5494,90 грн., колегія суддів вважає безпідставними, так як відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом апеляційної інстанції не встановлено, що суд першої інстанції порушив норми матеріального чи процесуального права, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення в суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ЛКП "Віра" в і д х и л и т и .

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин