Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів: Леванчука А.О., Писаної Т.О.,Мазур Л.М., Попович О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Сяйво Карпат» до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків, за касаційною скаргою кредитної спілки «Сяйво Карпат» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року кредитна спілка «ОСОБА_7 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1010/ed_2015_04_07/pravo1/T012341.html?pravo=1>рпат» (далі - КС «ОСОБА_7 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1010/ed_2015_04_07/pravo1/T012341.html?pravo=1>рпат») звернулась до <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_909834/ed_2015_04_07/pravo1/T012341.html?pravo=1> суду з указаним поз <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_909904/ed_2015_04_07/pravo1/T012341.html?pravo=1>овом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Т <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_909904/ed_2015_04_07/pravo1/T012341.html?pravo=1>ячівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2014 року ОСОБА_6 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинені нею злочини, передбачені ч. 2 ст. 190, частинами 1, 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України. Позивач зазначає, що внаслідок вчинення ОСОБА_6 цих злочинів - оформлення фіктивних документів про видачу кредитів, оформлення без відома та присутності членів спілки 127 кредитних договорів (по 11 договорах ОСОБА_6 від імені позичальників добровільно погасила суми отриманих кредитів) - КС «Сяйво Карпат» було завдано матеріальної шкоди. Позивачем було прораховано суму збитків, та викладено у додатку № 1 до позовної заяви, в якому зазначені кредитні договори (116 договорів) з прізвищами осіб, номером кредитного договору, датою укладення, сумою боргу. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача суму завданих збитків у розмірі 249 365,53 грн та кошти, сплачені за проведення аудиту, у розмірі 4,5 тис. грн. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1823/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КС «Сяйво Карпат» на відшкодування шкоди, заподіяної злочином, 249 365, 53 грн та 4,5 тис. грн витрат за проведення аудиторської перевірки. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь КС «Сяйво Карпат» у відшкодування збитків, завданих вчиненням злочину, 2 152,96 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі голова правління КС «Сяйво Карпат», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

У ч. 2 ст. 324 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_6 заподіяної злочином шкоди КС «Сяйво Карпат» у розмірі 249365,53 грн суд першої інстанції керувався ст. ст. 132, 134 Кодексу законів про працю України, ст. 1166 ЦК України та на підставі доданих до позову та досліджених судом доказів виходив з доведеності завдання діями ОСОБА_6 позивачеві матеріальних збитків по 116 кредитним договорам, які були зазначені у постанові про зміну обвинувачення від 17 лютого 2014 року, на загальну суму 249365,53 грн.

Апеляційний суд з рішенням місцевого суду погодився частково та визнав доведеними позовні вимоги лише в частині доведеності завданої відповідачем майнової шкоди за період з 24 січня 2005 року по 01 серпня 2005 року, коли відповідач не перебувала з позивачем у трудових відносинах. Вимоги позову в частині завданої відповідачем шкоди за період з 01 серпня 2005 року до 01 вересня 2006 року, коли відповідач працювала директором Тячівської філії кредитної спілки, апеляційний суд визнав недоведеними.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна враховуючи наступне.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом статей 130, 132, 138 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність тільки за пряму дійсну шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника; для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Судами встановлено, що відповідачем ОСОБА_6 завдано кредитній спілці шкоду шляхом заволоділа чужими коштами на загальну суму 20670 грн в період з 24 січня по 01 серпня 2005 року, коли відповідач не будучи працівником позивача вчиняла замість своєї доньки ОСОБА_8 (ОСОБА_6), яка працювала директором Тячівської філії КС «Сяйво Карпат», дії. Обставини стосовно вчинення цих дій відповідачем встановлені постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2014 року та визнані ОСОБА_6

Апеляційний суд врахувавши довідку виконуючого директора Тячівської філії КС «Сяйво Карпат» (а.с. 42) про залишок боргу по укладеним в цей період кредитним договорам, та визнання цих обставин відповідачем стягнув на користь позивача кошти у розмірі 2152,96 грн.

Позивачем у касаційній скарзі доводів на спростування вказаних обставин не наведено.

Судами також встановлено, та вбачається із постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2014 року, що в період з 01 серпня 2005 року по 01 вересня 2006 року ОСОБА_6 працювала директором Тячівської філії кредитної спілки «Сяйво Карпат».

Апеляційний суд у своєму рішенні правильно зазначив, що постанова Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2014 року, якою було звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу про її обвинувачення закрито у зв'язку із закінченням строків давності, не є преюдиційним доказом у розумінні ч. 4 ст. 61 ЦПК України, оскільки за змістом цієї статті тільки вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у кримінальній справі, через закінчення строків давності, суд повинен був перевірити зазначені в такій постанові обставини на загальних підставах для встановлення факту заподіяння шкоди, а не відхилити її взагалі.

Так, і в постанові Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2014 року, і в постанові про зміну обвинувачення в суді від 17 лютого 2014 року встановлено, що в період з 1 серпня 2005 року по 1 вересня 2006 року ОСОБА_6, являючись матеріально-відповідальною та службовою особою філії кредитної установи своїми умисними діями вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 366 КК України, за кваліфікуючими ознаками як службове підроблення, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Апеляційний суд взяв до уваги лише зафіксовані у постанові про зміну обвинувачення в суді від 17 лютого 2014 року пояснення обвинувачуваної ОСОБА_6 про те, що жодного привласнення чи розтрати грошових коштів спілки вона не вчиняла, а тільки змушена була підробляти кредитні договором та іншу службову документації, і не дав оцінки резолютивній частині цієї постанови, якою було встановлені умисні дії вчиненого нею злочину.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з відсутності доказів того, що відповідач отримала чи розтратила кошти по підроблених кредитних договорах, при цьому апеляційний суд не вказав, якими доказами спростовано заявлений позивачем розмір шкоди, на підтвердження якого позивачем надано 116 кредитних договорів, укладених відповідачем з фізичними особами як керівником філії кредитної спілки, та за якими рахується заборгованість. Суд також не з'ясував, чи були ці договори у кримінальному провадженні встановлені як підроблені відповідачем, та чи було внаслідок оформлення таких підроблених заяв на видачу кредитів, кредитних договорів, касових ордерів про видачу грошей з каси завдано позивачеві збитки, чи можливе стягнення заборгованості за цими договорами шляхом звернення до боржників за цивільно-правовими угодами.

Також, закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України <nau://ukr/4651-17> 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності, спростування якої покладається саме на відповідача.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Судом не вказано, яким чином відповідачем спростовані обставини щодо її умисних злочинних дій по підробці офіційних документів кредитної спілки, які в силу статусу кредитної спілки є фінансовими, та яким чином спростовано наявність вини щодо заявлених позивачем збитків.

Таким чином, у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, не визначився з характером спірних правовідносин та обставинами справи, які підлягали доведенню, тому висновок не можна визнати обґрунтованим.

Крім того, апеляційний суд не звернув уваги, що твердження наступного змісту: «жодного привласнення чи розтрати грошових коштів КС «Сяйво Карпат» ОСОБА_6 не вчиняла, а тільки змушена була підробляти кредитні договори та іншу службову документації» були записані прокурором зі слів ОСОБА_6 при її допиті, разом з тим відповідно до постанови <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_909904/ed_2015_04_07/pravo1/T012341.html?pravo=1>ячівського районного суду Закарпатської області від 01 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнала повністю свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів, а тому висновки апеляційного суду покладені в основу рішення не є безспірними.

Таким чином, апеляційний суд не звернув увагу, що у звʼязку із залишенням цивільного позову в межах розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 без розгляду, позивач для захисту своїх цивільних прав звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги обставинами, встановленими судом при розгляді вказаної кримінальної справи, які підлягали спростуванню.

З указаного вбачається, що оскаржуване рішення апеляційного суду на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу кредитної спілки «Сяйво Карпат» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська
Судді: А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
Т.О. Писана
О.В. Попович