Номер провадження: 22-ц/785/5154/15
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.Й.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Сватаненко В.І.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська екологічна страхова компанія», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 40684,69 грн., моральної шкоди у сумі 10000 гривень, судових витрат у розмірі 507 гривень, а всього 51191 грн. 69 коп. Одночасно позивач просив накласти арешт на майно відповідача.

В обґрунтування позову позивач та його представник посилались на те, що 03 березня 2011р. о 15 годині 50 хвилин відповідач на 35 км. автодороги Одеса-Березівка, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2107 д.№ НОМЕР_3, порушив п.12.1 і п.12.3 Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість руху і допустив зіткнення з належним на праві власності позивачу транспортним засобом СНЕRУ - Еlага 2007 р., який здійснював поворот ліворуч. Дорожня транспортна пригода сталась з вини відповідача, який постановою Березівського районного суду Одеської області від 04 квітня 2011 р. був визнаний винним за ст.124 КУпАП, та який винним себе визнавав. Позивач також вказував, що визначення розміру майнової шкоди у сумі 40684,69 грн. здійснено суб'єктом оціночної діяльності за вибором ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія». Моральну шкоду обґрунтовував фактом втрати автомобілем товарного вигляду, тривалою неможливістю користуватися своїм транспортним засобом.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він свою цивільну відповідальність застрахував, що у нього поганий майновий стан, і на те, що він моральної шкоди позивачу не завдавав.

Представник третьої особи: ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» у судове засідання не з'явився.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 40684,69 гривень, моральну шкоду 10000 гривень, судові витрати у розмірі 507 гривень, а всього - 51191 грн. 69 коп..

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2015 року заява позивача ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 - задоволена. Накладено арешт на майно відповідача ОСОБА_2 в межах заявлених позивачем ОСОБА_3 позовних вимог 51191,69 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду від 19 березня 2015 року скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви, з наступних підстав.

За правилами ст. 312 ч.1п.2 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: змінює ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду позов задоволено повністю, а тому задля забезпечення виконання судового рішення є підстави для задоволення заяви позивача і накладення арешту на майно відповідача з метою забезпечення позову до нього.

Однак з таким висновком суду погодитись неможливо.

За правилами ст.ст.151ч.1-3, 152ч.1п.1,ч.3 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову; у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості потрібні для забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві, і знаходяться у нього або в інших осіб; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п.3,4) позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, подавши позовну заяву про відшкодування майнової шкоди, одночасно просив забезпечити його позов шляхом накладення арешту на майно відповідача. В порушення ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову не була розглянута судом в день надходження. Причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, перелік та вид майна, на яке має бути накладено арешт, обґрунтування існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у згаданій заяві не викладено, як того вимагає зміст ст.151ч.2 ЦПК України. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув. Водночас рішенням апеляційного суду Одеської області рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_2) відшкодування майнової шкоди у сумі 6579 грн. 54 коп., відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 грн., та відшкодування понесених судових витрат у сумі 120 грн. 90 коп., а всього стягнуто 11700 грн. 44 коп.

Із наявних у справі доказів не вбачається існування реальної загрози невиконання відповідачем чи утруднення виконання рішення суду про відшкодування шкоди у вищевказаній сумі, а тому з урахуванням вищенаведених обставин немає достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення решту на майно відповідача.

За таких обставин, оскаржена ухвала суду першої інстанції на момент постановлення не може вважатися законною і обґрунтованою, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303,307,309,312,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 19 березня 2015 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: М.В.Процик

Судді: В.І.Сватаненко А.І. Дрішлюк