УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

Писаної Т.О., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом указаним позовом до ОСОБА_3, у якому просив суд стягнути з відповідача на користь банку кредитну заборгованість у розмірі 27 564 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 31 січня 2007 року ОСОБА_3 отримав кредит у банку у розмірі 10 тис. грн, шляхом видачі йому кредитної картки, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, у нього станом на 31 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 27 564 грн, яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Вільнянського районного суду запорізької області від 3 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що банк звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, про застосування якої просив відповідач, що є підставою для відмови в позові.

Судами установлено, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 договору від 31 липня 2007 року останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 10 тис. грн на платіжну картку «Універсальна». Базова процентна ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору встановлена 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Термін дії ліміту збігається з терміном дії картки

З наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушував умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого у нього станом на 31 грудня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 27 564 грн, що складається із: 6 415 грн 63 коп. - заборгованість за кредитом; 14 675 грн 93 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 683 грн 68 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн та 1 288 грн 76 коп. - штрафи (фіксована частина та процентна складова відповідно)

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав письмову заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 40).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Так, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Відповідно до умов договору, укладеного 31 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки, який визначено до березня 2010 року (а.с. 36).

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, дійшли правильного висновку про пропуск ПАТ КБ «Приватбанк» строку позовної давності, про застосування наслідків якого заявляв відповідач, оскільки останній платіж за кредитним договором ним було здійснено 18 листопада 2008 року, строк дії картки закінчився 1 березня 2010 року, а з позовом банк звернувся у січні 2015 року. Збільшення строку позовної давності за домовленістю сторін судами не встановлено, на наявність таких обставин не посилався й ПАТ КБ «Приватбанк» у своїй касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана
Г.В. Юровська