Справа № 570/3906/15-ц
Номер провадження 2/570/1534/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області ( м.Рівне вул.П.Могили 24 ) в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користуванняжитловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

згідно вимог позовної заяви позивачі просять позбавити відповідача права користування будинком № 7 по вул.Шевченка в с.Біла Криниця Рівненського району Рівненської області шляхом зняття її з реєстрації місця проживання.

В аргументацію своєї вимоги покликаються на те, що реєстрація відповідача створює їм як власникам перешкоди, при тому, що вона не проживає за зазначеною адресою.

Всіх учасників судового процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. У поданих до суду заявах позивачі просять справу слухати у їх відсутність, позов підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Зважаючи на те, що явку сторін не було визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а тому кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31 травня 2002 року позивачі-мати та син є власниками в рівних долях житлового будинку № 7 по вул.Шевченка в с.Біла Криниця Рівненського району Рівненської області. Відповідач-бувша невістка позивача, яка перебувала у шлюбі з її сином ОСОБА_4, не проживає у вказаному будинку. Згідно відповіді з адресного бюро, довідки з місця реєстрації відповідач залишається зареєстрованою за вказаною адресою. Факт непроживання у вказаному будинку відповідача підтверджується актом перевірки Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області та показами свідків.

Ст.9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Принцип непорушності права приватної власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону незалежно від волі інших осіб. Ці норми гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень цих норм власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві власності, у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.

Судом з'ясовано, що відповідач більше року не проживає за вказаною адресою, однак в добровільному порядку шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим позивачі змушені звернутися до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості позивачів у повноцінному володінні, користуванні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном. Грунтуються на матеріалах справи доводи позивачів про те, що відповідач добровільно переїхала проживати в інше помешкання, забравши при цьому всі свої речі з вказаного будинку. Протягом всього часу всі витрати по догляду за будинком несуть позивачі. Судом не встановлено обставин, які перешкоджали б визнанню відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи те, що відповідач добровільно виселився і припинив мешкати у вказаному житловому будинку, а позивачі є його титульними власниками, в якому відповідач залишається зареєстрованим й на час розгляду справи, чим порушується право власності позивачів, тому позовна вимога про визнання її такою, що втратила право користування житлом ґрунтується на вимогах закону і підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимог у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою, то відповідно до ст.ст.7, 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про, зокрема, позбавлення права користування житловим приміщенням. Реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.

Таким чином, сама по собі вимога позивачів про зняття з реєстрації відповідача ґрунтується на обов'язках державного органу, який здійснює реєстрацію місця проживання особи, тому є зайвою, хоча це є правовим наслідком первісної вимоги і додатковою гарантією судового захисту суб'єктивних цивільних прав позивачів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, дане питання не було предметом судового розгляду, тому в силу принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.11 ЦПК України, вказані витрати позивачам не відшкодовуються.

На підставі наведеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

задоволити цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користуванняжитловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 7 по вул.Шевченка в с.Біла Криниця Рівненського району Рівненської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.