Справа № 685/689/15-ц
Провадження № 2/685/191/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2015 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Самойлюк Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гальчинецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу визнати за ним право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по вул. Леніна, 10 в с. Гальчинці Теофіпольського р-ну, успадкований за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 19 липня 2010 року. Необхідність визнання права власності на спадковий будинок через суд викликана неможливістю отримання свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавець за життя не виготовила правовстановлюючих документів на будинок.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання своїх позовних вимог.

Відповідачем подано до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за відсутності їх представника.

Справа розглянута за відсутністю сторін та без здійснення фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач єдиний прийняв у спадщину за заповітом майно після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 19 липня 2010 р. в с. Гальчинці Теофіпольського району.

Зазначені обставини підтверджуються:

- свідоцтвом про народження серії ЯТ № 004975, виданим 01 липня 1949 року Гальчинецьким сільЗАГС, відповідно до якого матірю ОСОБА_1, який народився 28 червня 1949 року в с. Гальчинці Базалійського району Камянець-Подільської області, є ОСОБА_2;

- заповітом ОСОБА_2, посвідченим 11 червня 1999 року секретарем виконкому Гальчинецької сільської ради ОСОБА_3 за № 41, яким спадкодавець все своє майно заповіла сину ОСОБА_1;

- інформаційною довідкою № 40507635 зі Спадкового реєстру про чинність заповіту ОСОБА_2, виданою 27 травня 2015 р. Теофіпольською державною нотаріальною конторою;

- довідкою Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області від 16 липня 2015 р. № 06-01/207, з якої вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, заповіт якої від 30 липня 2001 р. № 131 також внесений у вищезазначену інформаційну довідку, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, є іншою особою;

- свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 145554, виданим 21 липня 2010 р. Гальчинецькою сільською радою, відповідно до якого ОСОБА_2 померла 19 липня 2010 року в с. Гальчинці Теофіпольського району у 86-річному віці;

- витягом № 40507725 з Спадкового реєстру про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи після смерті ОСОБА_2, зареєстрованої 25 травня 2015 р. за № 57499937 (у нотаріуса № 110/2015) Теофіпольською державною нотаріальною конторою;

- довідками Гальчинецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від 24 листопада 2010 року № 521 та від 06 травня 2015 р. № 190, згідно яких позивач проживав ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матірю на день її смерті;

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою.

Статтями 1216 та 1268 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а також належність спадщини спадкоємцю з часу відкриття спадщини незалежно від часу її прийняття.

Відповідно до п. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 р. «Про право громадян на придбання і будівництво індивідуальних житлових будинків», побудовані або придбані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю.

Порядок правової реєстрації будинків та господарських будівель і споруд, а також домоволодіння в містах та селищах міського типу був врегульований в Україні Інструкцією про порядок реєстрації будівель в містах, робочих, дачних і курортних селищах України від 23/25 грудня 1947 року, Інструкцією про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Мінкомгоспом УРСР.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону УРСР «Про сільську Раду депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року, зі змінами від 13 грудня 1979 р., кожна сільська рада вела погосподарські книги, в яких відповідним записом посвідчувалося право землекористування всіх громадян на території сільської ради, в особовому рахунку вказувались прізвище, імя та по батькові глави сім`ї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Таким чином, запис в реєстраційній книзі про належність домоволодіння на праві особистої власності певній особі є офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння.

Відповідно до технічного паспорту на одноквартиний (садибний) житловий будинок, виготовленого Теофіпольським районним бюро технічної інвентаризації, спірний житловий будинок по вул. Леніна, 50 в с. Гальчинці Теофіпольського району був побудований в 1972 році.

Покійна ОСОБА_2 була главою сімї господарства № 50 в селі Гальчинці Теофіпольського району, що підтверджується витягом з погосподарської книги Гальчинецької сільської ради від 17 червня 2015 р. № 286а.

Як вбачається з довідки Теофіпольської державної нотаріальної контори від 27 травня 2015 р. № 707/02-14, єдиною підставою для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на будинок після смерті матері є відсутність правовстановлюючого документу на цей будинок.

Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що матір позивача за життя набула право власності на спірний житловий будинок відповідно до закону, який діяв на час його набуття, проте не зареєструвала це право відповідно до закону, який почав діяти пізніше, зокрема, на час її смерті.

Після смерті матері позивач, успадкувавши її майно за заповітом, набув порядку спадкування право власності на будинок, який входить до складу спадщини, а також на господарські будівлі та споруди, як приналежність.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1223 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 50 по вулиці Леніна в селі Гальчинці Теофіпольського району Хмельницької області з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 19 липня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Самойлович А.П.