Справа № 464/6808/15-ц
пр.№ 2/464/1793/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

10.08.2015 року ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором від 08.07.2008 року, в результаті чого виникла заборгованість, яка разом із штрафними санкціями складає 23601 грн., яку банк просить стягнути з позичальника разом із судовими витратами.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши клопотання про розгляд позову без участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що відповідачем не надано належних доказів, які підтверджують договірні відносини між сторонами. Крім того, представник відповідача просить застосувати позовну давність.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму та строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, розмір і порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Предметом договору, відповідно до актів цивільного законодавства, є умови про ті права та обов'язки, які формують основу змісту зобов'язання, яке має виконуватись сторонами на підставі укладеного договору, а також умови про ті дії, які мають вчинити сторони виконуючи та реалізовуючи охоплені предметом договору права та обов'язки і про об'єкти, що сторони мають передати одна одній.

На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви додано копію заяви про виявлення бажання оформити кредит. Проте, копія заяви є такої якості, що викладений в ній текст прочитати неможливо.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 19.11.2015 року за клопотанням представника відповідача позивача було зобо'язано надати суду належним чином завірену та належної якості копію вказаної заяви.

Позивач ухвалу суду не виконав, копію заяви, на яку посилається як на кредитний договір, суду не надав.

Тобто, позивачем не надано доказів того, що між сторонами укладено кредитний договір, не надано доказів, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання позивачем банківських послуг, а отже не надано доказів, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору.

Представником відповідача було заявлено про застосування строків позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтєю 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Сплив позовної давності може бути підставою для відмови в задоволенні позову в разі, якщо в судовому засіданні встановлено обґрунтованість позовних вимог.

З наданих позивачем в якості доказів документів неможливо зробити висновок про обгрунтованість позову.

Беручи до уваги, що позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, з наданих позивачем документів неможливо зробити висновок про наявність між сторонами кредитних відносин, а ухвала суду про витребування доказів залишилася без виконання, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 256-258 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя: