Справа №2-3415/15
Провадження № 760/5770/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 серпня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Слободянюк А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача, в які просив стягнути з ОСОБА_2 суму богу в розмірі 39016,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.214 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 29.12.2014 року та зареєстровано в реєстрі за № 10852. Відповідно до даного договору позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 1500 доларів США на строк до 06.01.2015 року.

Позивач також зазначає, що свої зобов'язання він виконав в повному обсязі, проте відповідач не повертає передані йому кошти.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного..

Як вбачається з матеріалів справи 29.12.214 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 29.12.2014 року та зареєстровано в реєстрі за № 10852. Відповідно до даного договору позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 1500 доларів США на строк до 06.01.2015 року.

Положеннями ст.1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК Українина підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі", суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі 1500 доларів США, що з урахуванням індексу інфляції становить 34785,00 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 9 Договору позики передбачено, що сторони домовились, що за кожен календарний місяць прострочення платежу позичальник сплачує позикодавцю суму, яка становить 1 (один) відсотків від суми основного зобов'язання по цьому Договору.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розім і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача також 3% річних 208,71 грн., інфляційні нарахування - 2979,09 грн., відсотки за прострочення повернення позики - 1043,55.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 390,17 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3,10,15,27,31,88,209,214,215,224-226,294 ЦПК України,на підставі ст. ст. 525,526,530,536,611, 1050,1054 ЦК України,суд-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) заборгованість за Дорговором позики від 29.12.2014 року у розмірі 39016 (тридцять дев'ять тисяч шістнадцять) грн 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) суму сплаченого судового збору у розмірі 390 (триста дев'яносто) грн 17 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Київської області через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко