Провадження №2/592/230/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Чайка Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі у власність частини земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, визнання права власності, зобовязання демонтувати навіс та стягнення грошової компенсації вартості частки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом (а.с.2-3,70) і свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 січня 2011 року помер її чоловік, ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається із 71/100 житлового будинку та 71/100 земельної ділянки, розташованих за адресою: вул. Коцюбинського, 4 в м. Суми. Позивач прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується штампом у її паспорті про реєстрацію місця проживання. 08 жовтня 2014 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 71/100 частки земельної ділянки від загальної площі 0,0833 га., наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: м. Суми, вул. Коцюбинського, 4, кадастровий номер земельної ділянки :19:002:0019. Співвласником 29/100 частки житлового будинку та 29/100 земельної ділянки по вул. Коцюбинського, 4 в м. Суми є ОСОБА_2. На даний час житловий будинок в натурі не розподілено. Вона фактично користується наступним нерухомим майном: в житловому будинку А-1, кімнатами: 1-1 площею 6,8 кв. м.; 1-2 площею 11,8 кв. м.; 1-3 площею 17,2 кв. м.; 1-4 площею 20,1 кв. м.; 1-5 площею 6,9 кв. м.; житловою прибудовою І площею 3,50 кв. м.; житловою прибудовою III площею 1,70 кв. м.; в надвірних будівлях: погребом п/г площею 1,88 кв. м.; сараями Б та М з площами 2,15 та 1,6 кв. м., відповідно; убиральнею Л; гаражем З площею 2, 26 кв. м., воротами для заїзду в двір № 3. Відповідач фактично користується: в житловому будинку А-І: кімнатами 2-2 площею 8,1 кв. м., 2-3 площею 19,3 кв. м., прибудовами IV та II з площами 2,2 та 2,9 відповідно. Щоб потрапити до вищевказаних кімнат відповідач проходить вздовж стіни будинку, до якої прилягають кімнати 1-2 та 1-3; двоповерховим житловим будинком С-ІІ з прибудовами повністю; в надвірних будівлях: навісами Т і Н з площами 2,30 та 2,15 кв. м., відповідно; погребом Г площею 1,80 кв. м.; убиральнею Е та навісом Р площею 2,70 кв. м., ямою вигрібною І, воротами для заїзду в двір № 1. ОСОБА_2 забудовує спільну земельну ділянку без погодження із нею, через що виник спір з приводу розподілу земельної ділянки. Позивач просить суд виділити їй в натурі у власність 68/100 частин земельної ділянки загальною площею 570 кв. м., що розташована за адресою: м.Суми, вул. Коцюбинського, 4 (за III варіантом висновку судової земельно-технічної експертизи № 74/14 від 05.03.2015 pоку), визнавши за нею право власності на виділену земельну ділянку, як на окремий об'єкт нерухомого майна, зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати навіс, позначений в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок літ. «Р», розташований на земельній ділянці в м. Суми по вул. Коцюбинського, 4 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 5525,94грн., як компенсацію вартості частки, що йому виділяється із власності позивачки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю, зазначивши, що вважають, що доцільно буде провести розподіл земельної ділянки за III варіантом (додаток № 3) висновку № 74/14. Даний варіант передбачає виділення ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 570,0 кв. м., що становить 68/100 частини. Відповідачу за вказаним варіантом пропонується виділити земельну ділянку загальною площею 263 кв. м., що становить 32/100 частини. Вказаний варіант в порівнянні з іншими є найбільш наближеним до ідеальних часток позивачки та відповідача (71/100 та 29/100), при цьому частка позивачки зменшується лише на 3/100, що дорівнює 21 кв. м, в той час, як відступлення від ідеальних часток за варіантом № 2 становить 6/100 (48 кв.м.), а за варіантом № 1 173. З урахуванням того, що частка відповідача за варіантом № 3 збільшується на 3/100, що відповідає 21 кв. м. площі, яка буде вилучена із власності ОСОБА_1, існує необхідність у стягненні з ОСОБА_4 вартості вказаної площі земельної ділянки. При поданні позовної заяви вартість 71/100 частки земельної ділянки було визначено відповідно до вказаного значення в свідоцтві про право на спадщину за законом, датованому 08.10.2014 року - 155515грн. 74коп. Вищевказана вартість земельної ділянки відповідачем не оспорювалась та зауважень щодо невідповідності даної суми ним не висувалось. Експертом було вирахувано, що 71/100 частка земельної ділянки становить 591 кв. м. Таким чином вартість 21 кв. м., який переходить із власності ОСОБА_1 у власність ОСОБА_4 становить 5525, 94грн. з розрахунку. Навіс під літ. «Р» був збудований ОСОБА_2 без її згоди, розташований на земельній ділянці, яку вона просить виділити їй у власність, тому просить суд зобовязати ОСОБА_2 демонтувати цей навіс.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали заперечення на позов, зазначивши, що розподіл придбаних житлових приміщень будинку та прибудинкових споруд відображено в технічному паспорті 1979 року із планом земельної ділянки та експлікацією. Придбана відповідачем частина домоволодіння складалася із приміщень житлового будинку загальною площею 35,5 кв.м. (сіни пл. 7,4 кв.м., кухня пл. 10,9 кв.м. та кімната пл. 17,2 кв. м.) а також прибудинкових споруд сараю «Б» та вбиральні «Д». Іншим співвласникам будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належала інша половина домоволодіння, яка складалася із приміщень житлового будинку загальною площею 32,9 кв.м. (сіни пл. 5,8 кв.м., кухня пл. 7,8 кв.м. та кімната пл. 19,3 кв.м.), а також прибудинкових споруд сараю «Ж», погрібу «Г» та вбиральні «Е». Технічний НОМЕР_1 року також містить план земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння із зазначенням розташування житлового будинку, прибудинкових споруд, огорожі та колодязю. На частині земельної ділянки були розташовані будинок та прибудинкові споруди. Для проходу до будинку він і співвласники користувались спільною хвірткою, яка є до цього часу та є спільною доріжкою. Він користувався городом, що межував з ділянкою №6 по вул. Коцюбинського, на ньому ж був розташований належні йому сарай «Б» та вбиральня «Д». Співвласники користувались городом, який межував з ділянкою №2, по вул. Коцюбинського, на якому був розташований також колодязь, який вони використовували спільно. Після всіх цих прибудов вони так і продовжували спільно користуватися стежкою до житлового будинку та колодязем, а також кожний - своїм городом. При цьому площа його городу значно зменшилася за рахунок здійснених ним прибудови житлового будинк, у сараю, гаражу та погрібу, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжували користуватись городом в тому ж розмірі, що й до здійснення ним прибудов. Таким чином, внаслідок змін співвласників частин будинку ОСОБА_3 став власником частини будинку, що раніше (до 03.09.1987 року) належала йому включно із здійсненими ним прибудовами та побудованими прибудинковими спорудами та став користуватися тією частиною земельної ділянки та городом, якими раніше користувався він (суміжною з ділянкою №6 по вул. Коцюбинського). В той же час відповідач став власником тієї частини будинку та прибудинковими спорудами, що належала раніше його співвласникам - родині ОСОБА_6 та став користуватися тією частиною городу, якою раніше користувались вони. Так само, разом із ОСОБА_3 вони звернулись до Сумської міської ради щодо оформлення права власності та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Протягом всього періоду спільного володіння будинком, іще з того часу, як одному співвласнику належали кімнати площею 35,5 кв.м., а іншому співвласнику - площею 32.9 кв.м., а загальна площа приміщень будинку становила 68,4 кв.м. встановився, та був відмічений у технічному паспорті 1979 року порядок користування земельною ділянкою в фактично рівних частинах. Цей порядок користування земельною ділянкою не змінився і після здійснення ним прибудови, коли внаслідок добудови загальна площа будинку склала 100,5 кв.м., у одного співвласника (ОСОБА_6) залишились у користуванні приміщення пл. 32,9 кв.м., а внаслідок добудови в користуванні іншого співвласника (на той час ОСОБА_2С.) стали приміщення площею 68,0 кв.м. та відмічений в технічному паспорті 2011 року. Також цей порядок землекористування не змінився і після будівництва ним будинку «С-ІІ» загальною площею 100,2 кв. м. коли загальна площа домоволодіння стала 201,1 кв.м. із яких в його (ОСОБА_7) користуванні перебувають 100,2 + 32,9 кв. м. = 133,1 кв.м., а в користуванні іншого співвласника (ОСОБА_1 А.) перебувають приміщення пл. 68,0 кв.м. Таким чином, протягом всього періоду спільного володіння будинком був встановлений попередніми власниками та не змінювався не зважаючи на здійснювані прибудови порядок користування земельною ділянкою у фактично рівних частинах, при якому будь які прибудови житлових приміщень та будь які будівництва прибудинкових споруд, а також інженерних мереж, огорож, тощо співвласники здійснювали на тих частинах земельної ділянку, якими користувались без зміни їх співвідношення відповідно до змін площ житлових приміщень, їх вартості та інших обставин. В додатку де Державного акту на право власності на земельну ділянку помилково зазначено частки із чого витікає, що має місце спільна часткова власність на земельну ділянку. Право власності сторін на земельну ділянку виникло внаслідок подання ними заяви про передачу у власність земельної ділянки та прийняття відповідного рішення Сумською міською радою. Проте чинне законодавство не передбачає виникнення права спільної часткової власності на таких підставах. Виключний перелік виникнення права спільної часткової власності на земельну ділянку наведено в Земельному кодексі України. В даному випадку співвласники не були власниками належних їм земельних ділянок і не об'єднували їх. Не придбавали земельну ділянку у власність за цивільно-правовою угодою та не приймали земельну ділянку у спадщину від одного власника. Чинне законодавство не передбачає виникнення права спільної часткової власності на підставі приватизації земельної ділянки двома співвласниками. Таким чином, при оформленні приватизації земельної ділянки було помилково оформлено спільну часткову власність, а не спільну сумісну, як це передбачено законодавством. Порядок володіння та розподіл часток при здійсненні права спільної часткової власності на земельну ділянку передбачено ч.1 та ч.2 ст.88 Земельного кодексу України. Статтею 88 передбачено володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності. Фактично оформлення спільної часткової власності та визначення часток здійснено не у передбачений чинним законодавством спосіб, з порушенням вищевказаних норм, які надають право або співвласникам оформити порядок володіння земельними ділянками шляхом укладення та нотаріального посвідчення відповідного договору, або у разі недосягнення згоди надають право суду визначити їх розмір, або визначають їх рівними при відсутності договору та відповідного рішення суду. Просять в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_8, який є заступником голови квартального комітету, пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користувалися земельною ділянкою по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми кожний 1/2 частиної земельної ділянки. Забудовував земельну ділянку ОСОБА_2 зі згоди ОСОБА_3, жодних конфліктів не було. Між співвласниками було визначено, хто якою частиною городу користується.

Свідок ОСОБА_9, яка проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 до початку 90-х років, пояснила, що спочатку співвласниками будинку по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми були ОСОБА_6 та ОСОБА_2, користувалися кожний ? часткою земельної ділянки. Потім співвласниками стали ОСОБА_2 та ОСОБА_3, порядок користування земельною ділянкою між ними не змінився, спорів щодо порядку користування земельною ділянкою не було. ОСОБА_2 будував зі згоди ОСОБА_3

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, показання свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 03.09.1987 року (а.с.16-17) відповідач ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 71/100 частину жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Відповідач ОСОБА_2 є власником 29/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель на споруд за вказаною адресою на підставі договору дарування від 14.04.2000 року, укладеного між ним та ОСОБА_6 (а.с.35). Згідно з рішенням Сумської міської ради від 25.11.2009 року №3216-МР земельна ділянка по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми, загальною площею 0,0833га, була передана в спільну часткову власність ОСОБА_2 29/100 часток, ОСОБА_3 71/100 часток (а.с.143-144). Позивач ОСОБА_1 є співвласником 71/100 частки земельної ділянки від загальної площі 0,0833 га, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою м.Суми, вул.Коцюбинського,4 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.6).

Право власності позивача ОСОБА_1 на 71/100 частку земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.8). Приватним нотаріусом ОСОБА_10 відмовлено у видачі свдіоцтва про право на спадщину за законом на 71/100 частку житлового будинку по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми, оскільки на земельній ділянці за адресою м.Суми, вул.Коцюбинського,4, крім житлового будинку А-І знаходиться ще один житловий будинок С-ІІ, право власності на який не зареєстровано. Цей будинок С-ІІ збудований відповідачем ОСОБА_2

На даний час поділ житлового будинку в натурі не проведений, але між сторонами відсутній спір щодо володіння та користування житловим будинком та господарськими спорудами.

Позивач ОСОБА_1 фактично користується таким нерухомим майном: в житловому будинку А-І кімнатами: 1-1 площею 6,8 кв.м.; 1-2 площею 11,8 кв.м.; 1-3 площею 17,2 кв.м.; 1-4 площею 20,1 кв.м.; 1-5 площею 6,9 кв.м.; житловою прибудовою І площею 3,50 кв.м.; житловою прибудовою ІІІ площею 1,70 кв.м. та в надвірних будівлях: погребом п/г; сараями Б та М; убиральнею Л; гаражем З, воротами для заїзду в двір №3.

Відповідач ОСОБА_2 фактично користується таким нерухомим майном: в житловому будинку А-І: кімнатами 2-2 площею 8,1 кв. м., 2-3 площею 19,3 кв. м., прибудовами IV та II з площами 2,2 та 2,9 відповідно. Щоб потрапити до вищевказаних кімнат відповідач проходить вздовж стіни будинку, до якої прилягають кімнати 1-2 та 1-3. Користується відповідач двоповерховим житловим будинком С-ІІ з прибудовами повністю; в надвірних будівлях: навісами Т і Н; погребом Г; убиральнею Е та навісом Р, ямою вигрібною І, воротами для заїзду в двір № 1.

Дійсно, з матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми вбачається, що в 1976 році ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_11 12/25 часток цього домоволодіння, 13/25 часток домоволодіння належало ОСОБА_5, в подальшому його дружині ОСОБА_6 Право користування земельною ділянкою між ними було майже в рівних частинах. ОСОБА_2 здійснював добудови до житлового будинку і згідно з рішенням виконавчого комітету Ковпаківської районної ради народних депутатів від 18.08.1987 року №250 (а.с.122 інвентаризаційної справи) ОСОБА_2 належить 71/100 частка, а ОСОБА_6 29/100 часток, були видані свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.120,121 інвентаризаційної справи). ОСОБА_2 користувався городом, що межував з ділянкою №6 по вул.Коцюбинського, а співвласники ОСОБА_6 користувалися городом, який межував з ділянкою №2 по вул.Коцюбинського.

03.09.1987 року ОСОБА_2 продав 71/100 частку будинку з відповідною частиною господарських споруд ОСОБА_3 і вибув зі складу учасників спільної часткової власності, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.16-17). Внаслідок змін співвласників частин будинку ОСОБА_3 став власником частини будинку, що до 03.09.1987 року належала ОСОБА_2, і ОСОБА_3 став користуватися тією частиною земельної ділянки та городом, якими раніше користувався ОСОБА_2 (суміжною з ділянкою №6 по вул.Коцюбинського).

14.04.2000 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_2 29/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми (а.с.35) і ОСОБА_2 став користуватися тією частиною земельної ділянки, городу, якою користувалася ОСОБА_6

Варіант №1 висновку судової земельно-технічної експертизи відповідає фактичному порядку користування земельною ділянкою, який склався між співвласниками.

ОСОБА_3 надав дозволи ОСОБА_2 на підключення до його водопроводного колодцу (а.с.42,43).

З дозволу ОСОБА_3 ОСОБА_2 на місці сараю «Ж» збудував житловий будинок літ.С-ІІ (а.с.40). Відповідач подав декларацію про готовність обєкта житлового будинку С-ІІ до експлуатації, але не зареєстрував право власності на новозбудований будинок.

27.09.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали заяви міському голові м.Сум про передачу у власність земельної ділянки по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми, ОСОБА_3 зазначив в заяві про передачу у власність 71/100 земельної ділянки, загальною площею 0,0833 га, якою він користується з 1987 року, а ОСОБА_2 зазначив про передачу у власність земельної ділянки, площею 29/100 від 0,0833га, якою він користується з 2000 року (а.с.151-152).

Згідно з ст.116 ЗК України (редакція ЗК на час передачі сторонам у власність земельної ділянки) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводилася у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Рішенням Сумської міської ради від 25.11.2009 року №3216-МР земельна ділянка по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми, загальною площею 0,0833га, була передана в спільну часткову власність ОСОБА_2 29/100 часток, ОСОБА_3 71/100 часток. Право власності на земельну ділянку було посвідчено державними актами на право власності на земельну ділянку (а.с.10-11, 33-34), право власності на земельну ділянку було зареєстровано.

Згідно з ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Однією з правових форм розпорядження своєю часткою у праві спільної часткової власності є право співвласника на виділ у натурі частки зі спільного майна згідно з ст.364 ЦК України.

Відповідно до ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки.

Згідно з висновком судової технічно-будівельної експертизи запропоновано три варіанти поділу земельної ділянки.

Перший варіант розроблений відповідно до фактичного порядку користування співвласниками земельною ділянкою, зі значним відступом від ідеальних часток в праві власності на земельну ділянку, тому суд відхиляє цей варіант. За другим варіантом пропонується виділити у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 543 кв.м, що не відповідає ідеальній частці і становить 65/100 часток; за цим варіантом на земельній ділянці, що пропонується виділити у власність ОСОБА_1 залишається навіс «Р», збудований ОСОБА_2 без дозволу іншого співвласника.

За третім варіантом площа земельної ділянки, яку пропонує експерт виділити у власність ОСОБА_1 становить 570 кв, що складає 68/100 частин, що є найбільш наближеним до частки позивача в праві спільної часткової власності.

Відповідач зазначив, що він заперечує проти виділу частки ОСОБА_1 за будь-яким з запропонованих експертом варіантів, оскільки не врахований фактичний порядок користування земельною ділянкою, який склався ще з 70-х років. Допитані судом свідки підтвердили, який був порядок користування земельною ділянкою по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми між співвласниками. Суд не може прийняти до уваги фактичний порядок користування земельною ділянкою, який склався між співвласниками ще за життя ОСОБА_3 та попередніх співвласників, які користувалися земельною ділянкою майже в рівних частинах кожний, оскільки позивач ОСОБА_1 є власником 71/100 частки земельної ділянки по вул.Коцюбинського,4 в м.Суми, і відповідно має право на виділ в натурі 71/100 частки земельної ділянки.

Враховуючи розташування та планування домоволодіння, порядок користування житловим будинком, господарськими будівлями, суд вважає необхідним виділити ОСОБА_1 в натурі у власність 68/100 частин земельної ділянки, загальною площею 570 кв.м за адресою м.Суми, вул.Коцюбинського,4 згідно з варіантом №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №74/14 від 05.03.2015 року (додаток №3 до висновку експертизи), позначеної на викопіюванні з плану земельної ділянки жовтим кольором, та визнати за ОСОБА_1 право власності на виділену земельну ділянку як на окремий обєкт нерухомого майна. За цим варіантом враховано, якими приміщеннями в будинку та господарськими будівлями користуються сторони.

Межа розділу земельної ділянки проходить: від точки А на межі вул.Коцюбинського під кутом, паралельно межі з земельною ділянкою №2 по вул.Коцюбинського на відстань 15,8 м до т.Б; від т.Б під кутом на відстань 6,7 м до т.В; від т.В під кутом на відстань 16,1 м до т.Г; від т.Г під кутом до т.Д, розташованій на лінії поділу житлового будинку літ.А-1; від т.Д по лінії поділу житлового будинку літ.А-1 до т.Е; від т.Е по стіні житлового будинку літ.А-1 на відстань 4,65м до т.Є, розташованій на куті житлового будинку А-1; від т.Є по прямій на відстань 1,20 м до т.Ж, розташованій на тильній межі земельної ділянки. Точка А ділить межу земельної ділянки по вул.Коцюбинського на дві частини: 1,00 м і ламана лінія 19,77 м (13,33; 6,44). Точка Ж ділить тильну межу земельної ділянки на дві частини: ламана лінія 17,62 м (8,12; 3,18; 6,32) і 2,70 м.

Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно.

На земельній ділянці, яка виділена у власність ОСОБА_1 знаходиться збудований ОСОБА_2 навіс «Р». Щодо будівництва навісу «Р» відсутні докази, які підтверджують, що цей навіс був збудований з дозволу співвласника.

Позивачем ОСОБА_1 правомірно заявлені вимоги щодо демонтування навісу, який розташований на частині земельної ділянки, яка виділена їй у власність.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним зобовязати ОСОБА_2 демонтувати навіс, позначений в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок літ. «Р», розташований на земельній ділянці в м.Суми, вул.Коцюбинського,4.

Згідно з ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

ОСОБА_1 виділяється 68/100 частка земельної ділянки, замість 71/100 частки, частка відповідача ОСОБА_2 збільшується на 3/100, що відповідає 21 кв.м. 71/100 частка земельної ділянки становить 591 кв.м. З свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що вартість 71/100 частки земельної ділянки становить 155515грн.74коп. Вартість 1 кв.м земельної ділянки становить 263,14 грн. (155515,74грн.:591 кв.м =263,14грн.), вартість 21 кв.м становить 5525,94грн.

Суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5525грн.94коп. як компенсацію вартості частки, що виділяється із власності позивачки.

Оскільки позов ОСОБА_1 задоволений, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення експертизи в розмірі 2100грн. та судовий збір в розмірі 1555грн.16коп. З відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20грн. за вимоги про зобовязання вчинити дії (243,60грн.) та стягнення грошової компенсації (243,60грн.).

Керуючись ст.ст.358, 391 ЦК України, ст.ст.88, 116, 152 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі у власність 68/100 частин земельної ділянки, загальною площею 570 кв.м за адресою м.Суми, вул.Коцюбинського,4 згідно з варіантом №3 висновку судової земельно-технічної експертизи №74/14 від 05.03.2015 року (додаток №3 до висновку експертизи), позначеної на викопіюванні з плану земельної ділянки жовтим кольором, та визнати за ОСОБА_1 право власності на виділену земельну ділянку як на окремий обєкт нерухомого майна.

Межа розділу земельної ділянки проходить: від точки А на межі вул.Коцюбинського під кутом, паралельно межі з земельною ділянкою №2 по вул.Коцюбинського на відстань 15,8 м до т.Б; від т.Б під кутом на відстань 6,7 м до т.В; від т.В під кутом на відстань 16,1 м до т.Г; від т.Г під кутом до т.Д, розташованій на лінії поділу житлового будинку літ.А-1; від т.Д по лінії поділу житлового будинку літ.А-1 до т.Е; від т.Е по стіні житлового будинку літ.А-1 на відстань 4,65м до т.Є, розташованій на куті житлового будинку А-1; від т.Є по прямій на відстань 1,20 м до т.Ж, розташованій на тильній межі земельної ділянки. Точка А ділить межу земельної ділянки по вул.Коцюбинського на дві частини: 1,00 м і ламана лінія 19,77 м (13,33; 6,44). Точка Ж ділить тильну межу земельної ділянки на дві частини: ламана лінія 17,62 м (8,12; 3,18; 6,32) і 2,70 м.

Зобовязати ОСОБА_2 демонтувати навіс, позначений в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок літ. «Р», розташований на земельній ділянці в м.Суми, вул.Коцюбинського,4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5525грн.94коп. як компенсацію вартості частки, що виділяється із власності позивачки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1555,16грн. в відшкодування судового збору та 2100грн. в відшкодування витрат за проведення судової земельно-технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 487грн.20коп. судового збору.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко