Справа № 495/6670/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 листопада 2015 року м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк» про захист прав споживача та визнання рішення третейського суду недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ПАТ «Ідея Банк» про захист прав споживача та визнання рішення третейського суду недійсним.

В судове засідання позивачка не зявилась, але надала заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила справу слухати в її відсутність.

В судове засідання представник відповідача не зявився, але надав до суду заперечення, згідно якого позовні вимоги позивачки не визнає, заперечує проти задоволення та просив справу слухати в його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2012 року позивачка ОСОБА_1 уклала кредитний договір №В78.195.70193 з публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» про надання споживчого кредиту. Кредит надавався на поточні потреби сімї у розмірі 16371 грн. (шістнадцять тисяч триста сімдесят одна) строком на 30 місяців, тобто до 27 жовтня 2014 року.

Обовязки по кредитному договору позивачка виконувала належним чином, в повному обсязі, своєчасно сплачувала платежі по тілу та відсоткам кредиту, що підтверджується квитанціями.

На прикінці 2013 року позивачка залишилася без роботи, єдиним джерелом її доходів буда пенсія у розмірі 1000 грн. (одна тисяча), крім того, на утриманні позивачка знаходиться хвора мати, яка потребує постійного лікування та коштів.

В звязку з скрутною фінансовою ситуацією, позивачка ОСОБА_1 звернулась до дирекції Банку з листом від 21.05.2014 року, в якому пояснила свою фінансову ситуацію та попросила дирекцію Банку подовжити строк виконання договору.

Відповідь позивачка ОСОБА_1 не отримала, але 01 липня 2015 року отримала поштою повістку з Дніпровського районного суду м.Києва про виклик на 30.06.2015 року як боржника на розгляд справи про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за заявою ПАТ «Ідея Банк».

Крім того, з цього листа позивачка ОСОБА_1 дізналася, що рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків від 27.03.2015 року по справі №ІБ-1234/15 суддею Тропотягою Р.П. прийнято рішення про стягнення з позивачки ОСОБА_1 на користь Банку грошових коштів за кредитним договором у розмірі 43665 грн. 34 коп. та третейського збору 95 грн..

Відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» починаючи з 03.02.2011 року (на підставі Закону України № 2983-УІ Про внесення змін до ст.6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам) Третейським судам заборонено приймати рішення у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва по справі №755/11977/15-ц від 30 червня 2015 року в задоволенні заяви ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду відмолено.

Цивільно-правові відносини виникли між ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору, за умовами договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби, отже цей кредит в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є споживчий і на правовідносини, що виникають між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за даним договором під час його укладання і виконання поширюється дія вказаного Закону.

Таким чином, на дату укладання кредитного договору, який містить третейське застереження, Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) і третейське застереження, яке міститься у цьому договорі було укладено в порушення вимог п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди», а отже справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Відповідно до п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязку найманого працівника.

Незважаючи на заборону Закону України «Про третейські суди», щодо розгляду третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки) суддею Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків ОСОБА_2 винесено незаконне рішення про стягнення позивачки грошових коштів, в звязку з чим, позивачка змушена звернутись за захистом своїх прав до суду.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.389-5 ЦПК України, рішення третейського суду підлягає скасуванню в разі якщо, справа, в якій прийнято рішення не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно ст.389-1 ЦПК України сторони, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обовязки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення терейським судом.

Позивачка про те, що відносно неї було прийняте рішення Третейським судом дізналась тільки коли отримала повістку з Дніпровського суду 01.07.2015 року, отже з цього часу починається перебіг строку на оскарження рішення по справі №ІБ-1234/15 Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків.

Суд також дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк» про захист прав споживача та визнання рішення третейського суду недійсним обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 197, 213-215, 389-1, 389-5 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк» про захист прав споживача та визнання рішення третейського суду недійсним задовольнити.

Визначити причини пропуску строку ОСОБА_1 на оскарження рішення Третейського суду поважними.

Рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків по справі №ІБ-1234/15 визнати недійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя