АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/6454/15 Головуючий 1-ї інстанції - Сорока О.П.
Справа №646/5788/15-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Бездітко В.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксонн» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксонн» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксонн» (надалі - ТОВ «Люксонн»), в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 12 261,90грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00грн., витрати на правову допомогу 3 000,00грн. та на користь держави судовий збір.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 09.02.2015року на АЗС «Овіс» ТОВ «Люксонн» працівник АЗС помилково заправив її автомобіль «Лексус», державний реєстраційний НОМЕР_1, дизельним паливом замість бензину, внаслідок чого виникла поломка паливної системи автомобіля та потягло за собою необхідність проведення ремонтних робіт, загальна вартість яких, а також матеріалів становить 12 261,90грн. Крім того, їй була заподіяна моральна шкода, яка полягала у хвилюваннях з приводу поломки автомобілю, втрати часу на його ремонт, неможливості деякий час користуватися автомобілем, а також втрати лактації та неможливістю кормити грудну дитину через перенесений нервовий стрес. Позивач скористався своїм правом, передбаченим п.4 ч.3 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», звернувшись до відповідача з вимогою про відшкодування завданої шкоди. Відповідач повідомив про неготовність відшкодувати збитки в повному обсязі, а лише погодився частково відшкодувати завдану шкоду в сумі 2 000,00грн. Оскільки розмір завданої матеріальної шкоди значно перевищує розмір шкоди, яку готовий відшкодувати відповідач, тому за захистом своїх порушених прав вона змушена звернутися до суду за примусовим стягненням.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «Люксонн» - Михайлюков В.В. позов не визнав, пояснив, що пошкодження автомобілю сталося не з вини працівника АЗС, а з вини самої ОСОБА_1, яка попросила оператора залити в бак автомобіля дизельне паливо замість бензину. Зазначає, що лише водій несе відповідальність за збереження свого майна під час заправки паливом.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Люксонн» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду 12 261,90грн., моральну шкоду 1 000,00грн., витрати на правову допомогу 1 000,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити, збільшивши розмір моральної шкоди з 1 000,00грн. до 10 000,00грн., витрати на правову допомогу з 1 000,00грн. до 3 000,00грн., та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позову і на її користь судовий збір за подання апеляційної скарги, а також витрати на правову допомогу в апеляційному суді, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам. Зокрема вказує, що позивач оцінив завдану моральну шкоду в 10 000,00грн. Ця сума, на її думку, є обґрунтованою, співрозмірною із розміром матеріальної шкоди. На її думку, судом при розгляді справи не взято до уваги вимоги ст.23 ЦК України. Також суд всупереч вимог ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка визначає, що розмір гонорару встановлюється сторонами, при його визначенні враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати втрачений адвокатом час. Сума гонорару, на її погляд, відповідає зазначеним вимогам закону, є розумною та встановлена за домовленістю сторін.

В апеляційній скарзі ТОВ «Люксонн» просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове про відмову ОСОБА_1 в позові в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, на відповідність висновків суду обставинам справа. Зокрема вказують, що при заправці автомобіля оператори керуються вказівками водія і ніколи самостійно не приймають рішення щодо виду палива, яким необхідно заправити автомобіль. Окрім того, оператори паливних заправок не володіють англійською мовою на тому рівні, щоб вільно перекладати надписи на англійській мові, які є на автомобілі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга ТОВ «Люксонн» підлягає задоволенню, а в скарга ОСОБА_1 частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача було заправлено дизельним паливом замість бензину із-за неуважності працівника АЗС, тому саме з вини відповідача ТОВ «Люксонн» позивачу завдано матеріальну і моральну шкоду.

Проте, погодитися з таким висновком колегія суддів не може, оскільки суд дійшов його без повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, без з'ясування прав та обов'язків сторін у даних правовідносинах, без належної оцінки зібраним доказам.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, будучи власником автомобіля LEXUS NX300, державний реєстраційний НОМЕР_1, заїхала 09 лютого 2015 року на стаціонарну АЗС «ОВІС» ТОВ «Люксонн», розташовану за адресою: м. Харків, Московський проспект №16, з метою заправки транспортного засобу паливом. Не виходячи з автомобіля, вона звернулася до помічника оператора АЗС ОСОБА_4, який у той час працював на зміні, з проханням заправити її автомашину, а саме залити в бак 15л палива, після чого передала йому гроші для сплати в касу за замовлене паливо. Залив паливо в бак автомобіля та отримав фіскальний чек на суму 299,85грн., в якому зазначався вид відпускного палива - дизельне паливо ЕВРО, водій ОСОБА_1 уїхала з АЗС.

Із відповіді дилерського центру Lexus ТОВ «АРТ-ЛЕКС» (далі - дилерський центр), яка надавалася на звернення до них 05.03.2015року представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_5, вбачається, що позивач з проблемою - на панелі приборів автомобіля світиться лампочка «СНЕСК ENGINE», звернулася вперше - 05.02.2015року. На дилерському центрі була проведена діагностика електронної системи двигуна дилерським сканером ТDЗ Gold №ТМ2ЗТ719GEUA, яка виявила помилку РО171 - Надмірне збіднення суміші в системі (ряд 1). На момент заїзду дефектів виявлено не було і автомобіль був відпущений під спостереження власника, однак у вечері проблема повторилася і автомобіль відвідав сервіс вдруге. При перевірці автомобіля помилка була така ж як і в перший раз РО171 - Надмірне збіднення суміші в системі (ряд 1). Власникові автомобіля було запропоновано прибути до дилерського центру з 9 по 14 лютого, проте 11 лютого автомобіль був доставлений на авто-евакуаторі, через неможливість запуску двигуна. У дилерському центрі Lexus була проведена Діагностика електронної системи двигуна, яка виявила помилку РО171 -- Надмірне збіднення суміші в системі (ряд 1) та Р1604 - Порушення запуску.

12.02.2015року за результаті діагностики виявлено, що рівень масла не відповідає нормі (більш ніж максимум рівня щупа на 1см), запах масла нагадував запах дизпалива, свічки запалювання були чорні і закопчені, в баку замість бензинового палива марки А-95 була суміш бензину і дизпалива. Згідно даних на діагностичному приладі при роботі двигуна було виявлено, що дійсно паливно-повітряна суміш дуже бідна і датчик кисню Ряд 1 не реагує на зміни у роботі, а також у режимі активного тесту (для перевірки працездатності датчиків і компонентів), що означає часткова або повна відмова в роботі. Були зроблені наступні роботи: заміна масла і фільтра двигуна, злив палива зі зняттям бензобаку, заміна свічок запалювання і заміна датчика кисню Ряд 1.

27.02.2015року датчик кисню був замінений на новий та проведена додаткова діагностика електронної системи двигуна, яка не виявила порушень в роботі паливної системи.

Роботи та запасні частини наведені в актах виконаних робіт - №9412, №9254, №9368 (а.с. 14-15).

У подальшому дилерський центр, також на звернення від 05.03.2015року адвоката ОСОБА_5, надав відповідь, що дату - 05.02.2015року та номер акту виконання діагностичних робіт - №9412 на автомобілі LEXUS NX300h vin НОМЕР_2, державний реєстраційний НОМЕР_1, було вказано помилково. Фактично роботи на даному автомобілі були виконані 09.02.2015року, про що свідчить інший акт виконаних робіт - №9219 від 09.02.2015року (а.с. 59-60).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, при подачі 30.04.2015року позову до суду ОСОБА_1 надала лише два акта виконаних робіт - №9254 від 12.02.2015року та №9368 від 27.02.2015року, а також форму звіту про стан автомобіля при його евакуації - 11.02.2015року о 15.00год., платіжні квитанції від 12.02.2015року про сплату вартості послуг по вищевказаним актам (а.с. 7-11). Інших документів, зокрема акту виконаних робіт №9219 від 09.02.2015року та платіжної квитанції про сплату за виконані роботи у цей день позивачем до позовної заяви не надавалось.

Вирішуючи спір, судом не з'ясовано причин чому ОСОБА_1, знаючи, що вона зверталася до дилерського центру спочатку - 09.02.2015року, при подачі позову не надала жодного доказу на підтвердження цих обставин. Також судом не з'ясовувалось у зв'язку з чим дилерський центр у своїй первісній відповіді докладно конкретизує дату, обставини та причини першого звернення до них ОСОБА_1 саме - 05.02.2015року, при цьому ними наводиться перелік робіт, які виконувалися з посиланням на акт №9412, а пізніше, тобто в цей же день, після нового звернення представника позивача, центр зазначає про нібито допущену помилку. Але, акту №9412 від 05.02.2015року, на який дилерський центр посилався у первісній відповіді, на огляд суду не надають. Отже, розбіжності в датах первісного звернення позивача до дилерського центру нічим не спростовані.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1442 затверджені «Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами» (надалі - Правила». Згідно п.8 Правил відомості про роздрібні ціни, марки та види нафтопродуктів (у тому числі дизельного палива залежно від вмісту масової частки сірки), що продаються на АЗС, повинні бути зазначені на інформаційному табло, яке встановлюється на в'їзді та біля оператора АЗС. Усі зразки супутніх товарів та нафтопродуктів у дрібній розфасовці повинні бути виставлені у асортиментах, наявному у суб'єкта господарювання, у вітринах приміщення АЗС, на прилавках і у вітринах спеціалізованих магазинів з ярликами цін (цінниками) оформленими в установленому порядку.

Із наявних у справі фотокартках убачається, що на в'їзді на стаціонарну АЗС «ОВІС» ТОВ «Люксонн», розташовану по Московському проспекту №16 в м. Харкові, на інформаційному табло маються відомості про види нафтопродуктів, які відпускаються цією заправкою (а.с.42).

Розрахунки за продані нафтопродукти здійснюється готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з нафтопродуктами споживачеві в обов'язковому порядку видається розрахунковий документ за установленою формою на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару. У розрахунковому документі зазначається інформація про форму здійснення розрахунку (п.10 Правил).

Після заправки автомобіля позивачу було видано чек №96312 від 09.02.2015року, в якому містяться дані про відпуск 15л дизельного палива ЕВРО на суму 299,85грн. (а.с.6). Таким чином, нічого не заважало ОСОБА_1 виявити зразу же невідповідність виду залитого палива в бак і, не рухаючись з місця, повідомити про це працівника АЗС.

Шкода, завдана життю, здоров'ю споживача або його майну внаслідок використання нафтопродуктів неналежної якості, підлягає відшкодуванню суб'єктом господарювання в повному обсязі та в порядку, установленому законодавством (абз.6 п.11 Правил).

Про використання нафтопродуктів неналежної якості в даному конкретному випадку мова не йдеться, оскільки фактично мало місце залиття баку автомобіля позивача різними видами палива.

Заправка автомобіля та інших транспортних засобів населенню провадиться оператором АЗС через паливно-, масло- та газороздавальні колонки. Дозволяється також відпускати нафтопродукти (крім скрапленого вуглеводневого газу) в тару споживача (металеві каністри) (п.34 Правил).

Заправка автотранспортних засобів проводиться за допомогою оператора АЗС або водія самостійно під наглядом оператора (п.35 Правил).

Паливно-, масло- та газороздавальні колонки на АЗС установлюються таким чином, щоб споживач міг безпосередньо спостерігати за даними показувального пристрою колонки під час видачі замовленого ним об'єму нафтопродукту. Дані показувального пристрою колонки зберігаються протягом усього часу проведення розрахунку із споживачами (п.37 Правил).

З урахуванням вище наведених норм, водій ОСОБА_1 повинна була наглядати який рукав колонки палива - дизель або бензин, в тому числі яких марок, оператор АЗС встромляє в бак її автомобіля, тобто контролювати його дії. У випадку неправильного залиття виду палива, ОСОБА_1 повинна була зразу заявити претензію, однак вона цього не зробила.

Допитані в якості свідків під «присягою» помічник оператора АЗС ОСОБА_4 та оператора АЗС ОСОБА_6 стверджували, що ОСОБА_1 замовляла і наполягала на залитті в бак її автомобіля саме - дизельного палива.

Доказів того, що з вини помічника оператора АЗС який, як стверджує позивач, переплутав рукава колонки з паливом, матеріали справи не містять. До будь-якої відповідальності за цей випадок помічник оператора АЗС ОСОБА_4 не притягався, що також свідчить про відсутність його вини.

Позов заявлено з підстав порушення відповідачем вимог Закону «Про захист прав споживачів», а судом до даних правовідносин застосовані положення ст.ст.1166, 1167, 1172 ЦК України.

Так, ст.1166 ЦК України встановлені загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну шкоду.

Зокрема, ч.1 цієї статті визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичною або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання відповідальності за цією статтею необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) шкоди; б) протиправної поведінки заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою причинителя; г) вини. Перелічені обставини визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна у всіх випадках відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення - про відмову ОСОБА_1 в позові.

Згідно п.п.3),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.3),4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксонн» - задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксонн» про відшкодування майнової та моральної шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -