Категорія 41Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: представника позивача ОСОБА_2; представників відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4; відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року у цивільний справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіна ЛТД», Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто», ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації і стягнення моральної шкоди,

В с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_6 звернулась в суд з позовом до ТОВ «Регіна ЛТД», ТОВ «Місто» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 3 липня 2015 року до участі у справі залучено співвідповідачем ОСОБА_5.

В жовтні 2015 року представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, якою просила:

визнати недостовірною інформацію, що викладена у статті «Повстали проти класного керівника батьки у Літині. За рік, стверджують, зібрала з них 30 тисяч гривень…», що надрукована у випуску газети «33-й канал» № 25 від 18 червня 2014 року, в рубриці: «Слідами листа», автором якої є ОСОБА_7; у статті «Конфлікт у Літинській школі: батьки першокласників збунтувались проти вчительки», що надрукована у випуску газети «Місто» № 24 від 25 червня 2014 року, автором якої є ОСОБА_8; у статті «Вчителька зібрала з батьків 30 000 гривень, а прокуратура закрила справу?», що надрукована у випуску газети «33-й канал» № 32 від 6 серпня 2014 року, автором якої є ОСОБА_9; у статті «Вчителька півроку судилася із батьками, а тепер вийшла на роботу і задобрює учнів скаржаться літинчани», що надрукована у випуску газети «33-й канал» № 48 від 26 листопада 2014 року, автором якої є ОСОБА_9;

зобовязати відповідачів ТОВ «Регіна ЛТД», ТОВ «Місто» та ОСОБА_5 спростувати недостовірну інформацію, викладену у зазначених статтях; стягнути солідарно з відповідачів ТОВ «Регіна ЛТД», ТОВ «Місто» і ОСОБА_5 на її користь моральну шкоду в сумі 24 000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ТОВ «Регіна ЛТД», ТОВ «Місто» та ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним через порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, оскільки рішення ґрунтується на доводах, які не відповідають чинному законодавству України та дійсним обставинам справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представники відповідачів і відповідач ОСОБА_5 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, просять її відхилити і залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 червня 2014 року у газеті «33-й канал» у № 25 опублікована стаття «Повстали проти класного керівника батьки у Літині. За рік, стверджують, вона зібрала з них 30 тисяч гривень…» (а. с. 19).

25 червня 2014 року у газеті «Місто» у № 24 опублікована стаття «Конфлікт у Літинській школі: батьки першокласників збунтувались проти вчительки» (а. с. 17).

6 серпня 2014 року у газеті «33-й канал» у № 32 опублікована стаття «Вчителька зібрала з батьків 30 000 гривень, а прокуратура закрила справу?» (а. с. 18).

26 листопада 2014 року у газеті «33-й канал» у № 48 опублікована публікація під назвою «Вчителька півроку судилась із батьками, а тепер вийшла на роботу і задобрює учнів скаржаться літинчани» (а. с. 16).

Відповідно до ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Фізичній особі, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, статтею 277 ЦК України надано право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1). Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію (ч. 4). Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 7).

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 розяснено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

Пунктом 15 зазначеної постанови розяснено, що підставою для задоволення позову про захист гідності і честі фізичної особи є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ст. 37 зазначеного Закону громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

Статтею 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» передбачено, що редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо, зокрема, ці відомості є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень субєктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб.

Судом встановлено, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про захист честі, гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди (а. с. 172-176, 177-178).

Як вбачається зі змісту зазначеного рішення предметом розгляду у справі були, зокрема, стаття «Повстали проти класного керівника батьки у Літині. За рік, стверджують, вона зібрала з них 30 тисяч гривень…», опублікована 18 червня 2014 року у газеті «33-й канал» у № 25; стаття «Конфлікт у Літинській школі: батьки першокласників збунтувались проти вчительки», що була опублікована 25 червня 2014 року у газеті «Місто» у № 24; стаття «Вчителька зібрала з батьків 30 000 гривень, а прокуратура закрила справу?», опублікована 6 серпня 2014 року у газеті «33-й канал» у № 32.

Зазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 6 червня 2014 року батьки тринадцяти учнів 1-А класу Літинської СЗОШ І-ІІ ступенів № 2 на імя директора написали заяву про зміну класного керівника в звязку із виниклим конфліктом через постійний збір коштів з батьків, вимагання хабарів та дарунків, а також низького рівня ведення навчального процесу. Також встановлено, що у статтях журналістами було викладено достовірну інформацію; журналісти особисто були присутні на засіданні профкому при розгляді звернення батьків; журналісти у своїх статтях висвітлили подію, яка відбулась; кожна стаття підписана її автором; у статтях висвітлено хід засідання та наведено позиції обох сторін конфлікту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також по справі встановлено, що у статті «Вчителька півроку судилась із батьками, а тепер вийшла на роботу і задобрює учнів скаржаться літинчани» від 26 листопада 2014 року журналістом було викладено дослівне відтворення повідомлення ОСОБА_5, що було підтверджено останньою. Крім того зазначена стаття містить і думку частини батьків, які підтримують позивача, а також дослівне відтворення повідомлення самої ОСОБА_6, тобто журналістом відтворено повідомлення обох сторін конфлікту.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що публікації під назвою «Повстали проти класного керівника батьки у Літині. За рік, стверджують, вона зібрала з них 30 тисяч гривень…» від 18 червня 2014 року, «Конфлікт у Літинській школі: батьки першокласників збунтувались проти вчительки» від 25 червня 2014 року, «Вчителька зібрала з батьків 30 000 гривень, а прокуратура закрила справу?» від 6 серпня 2014 року та «Вчителька півроку судилась із батьками, а тепер вийшла на роботу і задобрює учнів скаржаться літинчани» від 26 листопада 2014 року не поширюють інформацію, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Судом першої інстанції вірно застосовані норми матеріального права, що поширюються на правовідносини, які випливають із встановлених по справі обставин і не допущено порушень норм процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому не може бути скасованим, а апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки її доводи є безпідставними і спростовані наведеним вище.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_12

Судді: /підпис/ ОСОБА_13

/підпис/ ОСОБА_14

З оригіналом згідно:

Суддя: М.В. Матківська