У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 07 жовтня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., головуючого суддів: за Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 листопада 2014 року, в с т а н о в и л а: У жовтні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 22 березня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк»» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк») та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 03-2/192, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 11 500 доларів США зі сплатою 14 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів - не пізніше 21 березня 2012 року. Того ж дня в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 04-29. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, забезпеченого порукою, рішенням Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2012 року стягнуто з божника заборгованість за кредитним договором у розмірі 7452,76 доларів США (59 522 гривні 95 копійок). 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступив товариству право вимоги щодо кредитних договорів, укладених між банком та фізичними особами, в тому числі за кредитним договором від 22 березня 2006 року № 03-2/192. У зв'язку з невиконанням рішення суду ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка утворилась станом 30 вересня 2013 року у розмірі 87 076 гривень 46 копійок, з яких заборгованість за кредитом - 6530,92 доларів США (52 201 гривня 64 копійки), заборгованість за відсотками - 3695,52 доларів США (29 538 гривень 29 копійок), пеня - 667,65 доларів США (5 336 гривень 53 копійки). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено. У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що заборгованість за кредитним договором стягнута з відповідачів за рішенням Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2012 року, яке набрало законної сили, і позивачем не надано доказів щодо розміру заборгованості за інший період, у зв'язку з чим дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Проте з такими висновками судів погодитись не можна. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судами встановлено що 22 березня 2006 року між Закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк»), та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 03-2/192, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 11 500 доларів США зі сплатою 14 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів - не пізніше 21 березня 2012 року. Того ж дня в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 04-29. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, забезпеченого порукою, рішенням Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2012 року стягнуто з боржника заборгованість за кредитним договором у розмірі 7452,76 доларів США (59 522 гривні 95 копійок). 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступив товариству право вимоги щодо кредитних договорів, укладених між банком та фізичними особами, в тому числі за кредитним договором від 22 березня 2006 року № 03-2/192. У зв'язку з невиконанням рішення суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка утворилась станом 30 вересня 2013 року у розмірі 87 076 гривень 46 копійок, з яких заборгованість за кредитом - 6530,92 доларів США (52 201 гривня 64 копійки), заборгованість за відсотками - 3695,52 доларів США (29 538 гривень 29 копійок), пеня - 667,65 доларів США (5 336 гривень 53 копійки). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843581/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843583/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 1049 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844141/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1050 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844142/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843595/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_05_14/pravo1/T030435.html?pravo=1>, інших актів цивільного законодавства.

Як роз'яснено у п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином.

Зазначивши про те, що рішенням Тернопільского міськрайонного суду Тернопільської області від 28 лютого 2012 року з боржника стягнуто заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції помилково зазначив її розмір у сумі 87 076 гривень 46 копійок, хоча вказаним рішенням суду стягнуто заборгованість у розмірі 59 522 гривні 95 копійок станом на дату ухвалення рішення, а позов заявлено про стягнення заборгованості у розмірі 87 076 гривень 46 копійок, яка утворилась станом на 30 вересня 2013 року. Суд першої інстанції не з'ясував, за який період утворилась заборгованість після ухвалення рішення суду 28 лютого 2012 року та не перевірив, чи включено суму боргу у розмірі 59 522 гривні 95 копійок, стягнуту за цим рішенням суду, до розміру заборгованості у сумі 87 076 гривень 46 копійок, зазначеному в розрахунку банку (а. с. 30). Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та помилково залишив рішення суду першої інстанції в цій частині без змін. Разом з тим, вирішуючи спір у частині вимог про стягнення заборгованості з поручителя, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем не було направлено письмову вимогу поручителю про порушення зобов'язання боржником протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання. Так, відповідно до ст. 553 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843623/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Як роз'яснено у п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Предʼявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предʼявлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843292/ed_2014_09_02/pravo1/T030435.html?pravo=1>, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Встановивши, що строк виконання основного зобов'язання сплив 21 березня 2012 року, а позов пред'явлено у жовтні 2013 року, суд першої інстанції з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості з поручителя.

За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в частині вимог про стягнення заборгованості з боржника підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 листопада 2014 року в частині вимог про стягнення заборгованості з боржника скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 листопада 2014 року Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий Н.А. Горелкіна Судді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік