Справа № 464/7007/14 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/6178/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю представника ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 липня 2015 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача на його правонаступника, -

в с т а н о в и л а:

13 липня 2015 року ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на підставі ст. 378 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження» звернулось в суд із заявою, в якій просило замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі (зобовязаннях) про стягнення з ОСОБА_3 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.02.2008 року. В обґрунтування заяви посилалось на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27.01.2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та вирішено стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 0 від 14.02.2008 року в розмірі 17054,63 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 200 997,35 грн., та 2009 грн. судових витрат. В подальшому - 20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ним був укладений договір факторингу № 17. Згідно зазначеного договору факторингу відбулось відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 14.02.2008 року, що був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, та відповідно до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло права кредитора по відношенню до боржника ОСОБА_3 На підставі викладеного просило замінити сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Оскаржуваною ухвалою заяву задоволено.

Замінено стягувача (кредитора) Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» () на його правонаступника (нового кредитора/стягувача) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () у справі (договірних зобовязаннях) щодо стягнення з ОСОБА_3 (ІПН - НОМЕР_1) заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.02.2008 р.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, вважає її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази переходу прав вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» по договору про надання споживчого кредиту, тому суд першої інстанції не мав правових підстав для заміни сторони по справі. Звертає увагу на те, що можливість здійснення заміни сторони по справі не передбачена нормами чинного законодавства. Стверджує, що заміна сторони виконавчого провадження у даному випадку є теж неможливою, оскільки така проводиться на стадії виконавчого провадження, яке є відкритим. З відповіді Сихівського відділу ДВС від 21.07.2015 року вбачається, що на виконанні у відділі не перебуває та не перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27.01.2015 року по справі № 464/7007/14. Крім цього, замінюючи сторону у справі, ототожнивши поняття «справа» та «зобовязання», суд не звернув уваги на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27.01.2015 року з ОСОБА_3 стягнуто крім заборгованості за кредитним договором, 2009 грн. судових витрат, стягнення яких випливає з процесуального законодавства, а не з умов кредитного договору.Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 липня 2015 року та постановити нову якою у задоволенні заяви відмовити.

Представник заявника у своїх запереченнях на скаргу її доводи не визнав, вказавши на безпідставність скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27.01.2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та вирішено стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 0 від 14.02.2008 року в розмірі 17054,63 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 200 997,35 грн., та 2009 грн. судових витрат.

За договором факторингу № 17, укладеним 20 квітня 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги за зобов'язаннями за кредитним договором № 0 від 14.02.2008 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

Задовольняючи частково заяву про заміну сторони у справі, суд першої інстанції, із посиланням на ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», виходив із того, що за договором факторингу був замінений кредитор у зобов'язанні внаслідок відступлення/купівлі-продажу йому прав. Чинним законодавством передбачено заміну відповідної сторони правонаступником на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у звязку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обовязки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Також районний суд зазначив, що аналогічної позиції притримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що найшло своє відображення в ухвалі від 22.01.2014 р. № 6-46843св13, а також Верховний суд України в своїй постанові від 20.11.2013 р. № 6-122цс13.

Проте погодитися з таким висновками не можна з огляду на таке.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (а. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України в разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Встановлено, що відступлення права вимоги за кредитним договором відбулося після ухвалення 27.01.2015 рокуСихівським районним судом м. Львоварішення. Виконавче провадження на виконання вказаного судового рішення не відкрито (а.с. 195).

У зв'язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України.

За положеннями ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язково тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Задовольняючи заяву ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони правонаступником у цивільній справі № 464/7007/14, суд першої інстанції на положення вищенаведених норм закону уваги не звернув, ураховуючи, що після закінчення розгляду справи чинним законодавством передбачено заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні, а не у справі, розгляд якої закінчився.

Правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року, на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на підтримання своєї позиції про заміну стягувача (кредитора) на його правонаступника, полягає в тому, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну саме сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, на порушення норм процесуального права уваги на вищезазначене не звернув та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви.

Оскільки районним судом порушені норми матеріального та процесуального права, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача на його правонаступника.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 2, 312 ч. 1 п. 2, 313, 314 ч. 1 п. 6, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 23 липня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача на його правонаступника відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_5