АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5833/15 Справа № 200/5522/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

13 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М.., ОСОБА_2

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 за участю третьої особи: комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради про стягнення грошових коштів, зобовязання виконати певні дії, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2005 року позивачі звернулися до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом, посилаючись на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Відповідачі проживають в квартирі № 12, розташованої над їх квартирою, власником якої є відповідач ОСОБА_6 Без відповідних дозволів виконавчого комітету Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради та інших необхідних установ здійснили самовільне перепланування та переобладнання сантехнічного обладнання в квартирі АДРЕСА_2. Вважають, що самовільна реконструкція квартири була здійснена відповідачами з порушенням вимог «Інструкції про порядок технічної інвентаризації об"єктів нерухомості», ЦК України, Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, в порушення санітарно-гігієнічних норм та правил. Вказане перепланування мало для них негативні наслідки та порушила їх права, оскільки після його здійснення в належній їм квартирі в 2000 році на стелі виникли тріщини, дірки (в туалетній кімнаті), у звязку з чим вони вимушені були робити ремонт. Починаючи з грудня 2002 року водно-каналізаційна система в квартирі відповідачів вийшла з ладу, волога із замурованих в перекритті труб почала проникати в їх квартиру та відповідно заливати їх. Залиття фекальними водами були неодноразовими та систематичними та продовжувались до 17 червня 2006 року. Весь цей час вода постійно проникала з вище розташованої квартири №12 на стелю і стіни приміщень їх квартири. В наслідок залиття пошкоджено в ванній кімнаті стеля 4кв.м., в туалеті стеля 2,4 кв.м., стіни 2 кв.м., для усунення чого необхідно робити ремонт.

Посилаються на те, що при здійсненні переобладнання відповідачами порушенні умови недопустимості самочинного перепланування та переобладнання квартири, руйнування конструкції та перестановки технічного обладнання за межі передбачених для цієї мети кімнат, здійснили самовільне перенесення унітаза в коридор без проекту та технічного висновку, влаштували додаткову (позапроектну) каналізаційну трубу довжиною близько 3 метрів в плиту перекриття в горизонтальній площині, що привело до неналежного функціонування водо каналізаційної системи в квартирі № 12та залиття їх квартири і як наслідок заподіяння матеріальної та моральної шкоди, у зв»язку з чим, вони вимушені звернутися до суду із позовом для поновлення їх прав.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2011 року їм було відшкодовано відповідачами моральну шкоду в сумі 2 500 грн., витрати на оплату судового збору у сумі 102 грн., оплату послуг спеціаліста по оцінці поновлювального ремонту 50 грн., оплату за проведення експертизи в сумі 1126,08 грн., оплату за надання правової допомоги у сумі 2 320 грн., оплату за ремонтно-відновлювальні роботи санвузлів в розмірі 474,70 грн., оплату за вироблення ксерокопій документів та відправлення рекомендованої кореспонденції 98 грн. 80 коп., а всього відшкодовано 6 671,58 грн.

Позивачі зазначають, що за час розгляду справи вони позбулися здоров»я та зору, внаслідок чого понесли додаткові витрати на лікування за останні два року у розмірі 13 302 грн. Понесли додаткові витрати зі сплати судового збору за подачу заяви про перегляд рішення суду в сумі 116,20 грн., за надання копії з електронного носія в сумі 16,50 грн., за проведення судової експертизи по справі в сумі 2 366,60 грн., за надання правової допомоги в сумі 3 408 грн., на оплату відновлювального ремонту санвузлів згідно кошторису ДНІСЕ в сумі 2 775,60 грн., за заняття ксерокопії з документів в сумі 56,60 грн. З урахуванням вже сплачених, є невідшкодованими матеріальні витрати у загальному розмірі 2 360,90 грн., понесені судові витрати у розмірі 5 963,80 грн.

Неправомірними діями відповідачів їм заподіяна моральна шкода, оскільки тривалий час вони змушені вирішувати проблеми залиття їх квартири тільки в судовому порядку, у звязку із уникненням відповідачами добровільного вирішення спору. Заподіяна шкода полягає у їх стражданнях, переживаннях, нервовому напруженні з приводу названих подій, які утворили дня них дискомфорт, оскільки постійно відчувають в квартирі сирість, вологу та запах плісняви. Квартира є єдиним їх житлом і вони не можуть вільно користуватися нею, відчуваючи та спостерігаючи за змінами після затоплення інтер"єру квартири, появи слідів від затоплення на санвузлах, стелі та стінах, відшаровування шпалер, наявність грибкової плісняви.

З урахуванням викладеного, просять стягнути з відповідачів солідарно на їх користь суму відновлення санвузлів 2 360,90 грн., на користь позивача ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 750 грн., на користь позивача ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 750 грн.; понесені судові витрати у розмірі 5 963,80 грн., як складаються з: сплаченого судового збору 116,20 грн., витрати за зняття копії з електронного носія з комісійними банку - 16,50 грн., витрати за проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи з комісійними банку у сумі 2 366,60 грн., за надання правової допомоги з комісійними банку 408 грн., за надання правової допомоги за представництво в сумі 3 000 грн., за зняття ксерокопій з документів - 56,50 грн.

Також позивачі просять зобов"язати відповідачів протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили відновити у первісний стан та місцезнаходження сантехнічного обладнання (ванну, унітаз) та мережу водо-каналізаційних труб на момент придбання квартири АДРЕСА_3 згідно поверхового плану на дату проведення інвентаризації КП "МБТІ" м.Дніпропетровська 21.06.1999 року у відповідності з ДБН В 2.2-15-2005 (СНИП 2.04.01.85), який відповідає технічному проекту будіництва будинку №24 по вул. Комсомольскій в м.Дніпропетровську; зобов"язати відповідачів в квартирі АДРЕСА_4 на підставі нормативних вимог ДБН В 2.2-15-2-005, СНИП 2.04.01.85 п.п. 5.13, 9.8. розділу "Водопостачання та каналізації", п.п. 17.2, 17.4, 17.6, 17.9 розділу "Мережі внутрішньої каналізації", провести монтажні, будівельні, сантехнічні роботи в санвузлах (туалеті, ванній) та коридорі, з обов"язковим узгодженням з санітарно-епідеміологічною службою, а саме: демонтаж позапроектних додаткових розводок, прокладених у плиті і на плиті залізобетонного перекриття та демонтаж кахельних плит на додаткових водоканалізаційних розводках; відновити пошкоджену гідроізоляцію; бетонування (цементування) пошкодженої залізобетонної плити перекриття, яка є несучою конструкцією; виконати конструкцію зливу з унітазу згідно нормативного уклону у відповідності з нормативними вимогами СНІП 2.04.01.85 з доступом до розводок внутрішньої водоканалізаційної мережі; контроль за виконанням рішення суду відповідачами покласти на КП "Жилсервіс-2" ДМР.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково (а.с.137-145).

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2360, 90 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судові витрати та витрати, понесені для відновлення їх прав в загальному розмірі 5963,80 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 4 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 2 000 грн.

Зобов"язано ОСОБА_6 протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили відновити у первісний стан та місцезнаходження сантехнічного обладнання (ванну, унітаз) та мережу водо-каналізаційних труб на момент придбання квартири АДРЕСА_3 згідно поверхового плану на дату проведення інвентаризації КП «МБТІ» м.Дніпропетровська 21 червня 1999 року у відповідності з ДБН В 2.2-15-2005 (СНИП 2.04.01.85), який відповідає технічному проекту будівництва будинку №24 по вул. Комсомольскій в м.Дніпропетровську.

Зобов"язано ОСОБА_6 протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили в квартирі АДРЕСА_4 на підставі нормативних вимог ДБН В 2.2-15-2-2005, СНИП 2.04.01.85 п.п. 5.13, 9.8. розділу «Водопостачання та каналізації», п.п. 17.2, 17.4, 17.6, 17.9 розділу "Мережі внутрішньої каналізації", провести монтажні, будівельні, сантехнічні роботи в санвузлах (туалеті, ванній) та коридорі, з обов"язковим узгодженням з санітарно-епідеміологічною службою, а саме: демонтаж позапроектних додаткових розводок, прокладених у плиті і на плиті залізобетонного перекриття та демонтаж кахельних плит на додаткових водоканалізаційних розводках; відновити пошкоджену гідроізоляції; бетонування (цементування) пошкодженої залізобетонної плити перекриття, яка є несучою конструкцією; виконати конструкцію зливу з унітазу згідно нормативного уклону у відповідності з нормативними вимогами СНІП 2.04.01.85 з доступом до розводок внутрішньої водоканалізаційної мережі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі ( т. 5, а.с. 163-167).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в результаті залиття квартири належної позивачам, останнім заподіяна матеріальна та моральна шкода, а тому покладено на відповідача ОСОБА_6, як власника квартири АДРЕСА_5 обов»язок по відшкодуванню шкоди.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції не можливо з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі по справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 січня 1994 року. Квартира № 12 в цьому ж будинку належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 14 вересня 2010 року, укладеного з матір»ю ОСОБА_3, яка проживає в зазначеній квартирі. Будинок, в якому мешкають сторони по справі в 2003 року переданий на баланс КВ ЖРЕП виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради та на теперішній час перебуває на балансі КП «Жилсервіс-2» ДМР.

В квартирі № 12 вказаного будинку в 1999 році ОСОБА_3, яка на той час була власником квартири, без дозволу виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради та інших установ здійснено самовільне перепланування ї переобладнання квартири, внаслідок чого змінився план квартири та розташування сантехнічного обладнання. Після здійснення вказаних дій, в квартирі позивачів на протязі 4 років відбувалися неодноразові залиття.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2011 року, ухваленим у даній справі, з ОСОБА_6 стягнуто на користь позивачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 474,70 грн., в рахунок моральної шкоди 2 500 грн., на повернення судових витрат 3 696,88 грн., а всього стягнуто 6671,58 грн. Крім того, суд зобовязав ОСОБА_6 протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили відновити у первісний стан та місцезнаходження сантехнічне обладнання (унітаз, ванну) та мережу, відповідно до нормативів ДБН В.2.2.-15-2005, у квартирі АДРЕСА_6.

Вказане рішення суду вступило в законну силу і на його виконання ОСОБА_6 станом на 14 листопада 2011 року було сплачено позивачам 6 671,58 грн.

У червні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення суду від 19 липня 2011 року в частині покладення на неї зобовязання протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили відновити у первісний стан та місцезнаходження сантехнічне обладнання (унітаз, ванну) та мережу, відповідно до нормативів ДБН В.2.2.-15-2005, у квартирі АДРЕСА_7 за нововиявленими обставинами, оскільки дізналася про існування висновку ТОВ «Стеконік ЛТД», складеного на вимогу державного виконавця в грудні 2011 року, яким встановлено відповідність реконструкції квартири №12 нормативним вимогам.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2013 року вказане рішення суду від 19 липня 2011 року було скасовано.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_6 згідно з вимогами ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, на підставі яких суд першої інстанції в 2011 році вирішив спір, відшкодована в повному обсязі завдана позивачам шкода на момент ухвалення рішення суду, розмір якої не оскаржувався ні позивачами, на відповідачами по справі, та узгоджувався з заявленими позовними вимогами, встановленими обставинами у справі, тобто ухвалене в цій частині рішення суду виконане відповідачем.

Обгрнутовуючи свої вимоги, позивачі посилалися на смету ДНІСЕ, складену в ході проведення судової експертизи, згідно з якою вартість відновлювального ремонту санвузлів складає 2 775,60 грн., яка і підлягає відшкодуванню відповідачами.

У порушення вимог ст. 212 ЦПК України суд на вказані обставини справи уваги не звернув та ухвалив рішення на припущеннях, поданим сторонами доказам належної оцінки не дав, не встановив дійсного розміру завданої позивачам матеріальної шкоди, зокрема реальної вартості на час розгляду справи пошкодженого майна, робіт, які необхідно провести, щоб усунути негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди, а саме: не дослідив характеру і обсягу робіт та наявні суперечливості у проведених висновках експертів, таким чином не визначився із характером і обсягом пошкоджень, завданих затопленням квартири позивачів.

Так, згідно з висновком № 506-08 судової будівельної експертизи, проведеної в період виникнення спірних правовідносин визначена вартість ремонтно-відновлювальних робіт з матеріалами, які необхідно провести після залиття квартири АДРЕСА_1, яка складає 474,70 грн.

Водночас матеріали справи містять висновок №1741-13 комісійної судової будівельно-технічної експертизи, згідно з яким встановити вартість поновлювального ремонту в квартирі АДРЕСА_1 в період 2002 2006 роках експертам не можливо, у звязку із давністю залиття, проте складає 2 775,60 грн., яка визначена у кошторисній документації (перелік матеріалів і робіт їх обєм та вартість) на момент проведення дослідження та суттєво суперечить раніше проведеному експертному дослідженню за висновком № 506-08, що проведено на момент виникнення спірних відносин та не містить даних про пошкоджені вікна та двері внаслідок залиття, які підлягали би відновлюванню, а тому відповідає реальній вартості на час розгляду справи пошкоджених приміщень, робіт, які необхідно провести, щоб усунути негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Зобов»язав відповідача відновити у первісний стан сантехнічне обладнання та мережу водо-каналізаційних труб, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що висновком № 1741-13 комісійної судової будівельно-технічної експертизи було спростовано вплив місцезнаходження сантехнічного обладнання мереж водопостачання та каналізації в квартирі відповідача на стан функціонування мережі водопостачання та каналізації в квартирі позивачів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу рішення зазначені докази, які не є належними та допустимими у справі, що потягло неправильний висновок суду про необхідність стягнення з відповідачів безпідставно збільшеної позивачами матеріальної та моральної шкоди.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 за участю третьої особи: комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради про стягнення грошових коштів, зобовязання виконати певні дії, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_8

ОСОБА_2