Провадження № 2/369/4685/15
У Х В А Л А

іменем україни

16 жовтня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, нарахованих штрафних санкцій і відсотків за час користування коштами,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться дана цивільна справа.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (розписки) та штрафних санкцій і відсотків за час користування коштами. Відповідачу ОСОБА_2 належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, по вул. Л. Українки, 29. Оскільки існують підстави вважати, що ОСОБА_2 може відчужити належне йому на праві власності майно, необхідно накласти арешт на належне йому на праві власності майно.

Враховуючи викладене, представник позивача ОСОБА_1 просив накласти арешт на будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Л. Українки, 29 та інше майно в разі його наявності, що належить йому на праві власності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за борговою розпискою, штрафних санкцій, відсотків за час користування коштами, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 160 300 грн., проценти за користування позикою в сумі 52 150 грн. 20 коп., три відсотки річних за весь час прострочення в сумі 10 737 грн. 90 коп., інфляційні втрати за час прострочення в сумі 116 811 грн. 90 коп..

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову представник позивача надав суду копію постанови ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05 травня 2014 року, з якої вбачається, що накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Однак, представником позивача не надано доказів, що будинок, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Л. Українки, 29 належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2. Щодо заявлених вимог у заяв про накладення арешту на інше майно в разі його наявності, що належить ОСОБА_2 на праві власності, то вони задоволенню не підлягають, оскільки в справі відсутні докази про обсяг належного майна ОСОБА_2.

У звязку з вищевикладеним, у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали або отримання копії ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук