АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-603/11 Номер провадження 22ц-603/11Головуючий у 1-й інстанції Редько Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді : Бондаревської С.М.,

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі : Александрович Л.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2010 року
у справі за позовом Військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Виконкому Октябрської районної ради, про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2010 року Військовий прокурор Полтавського гарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 .
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2010 року вищевказаний позов Військового прокурора Полтавського гарнізону в інтересах держави задоволено повністю. Ухвалено: виселити відповідачку ОСОБА_1 та її неповнолітню доньку ОСОБА_2 з житлового приміщення у гуртожитку Міністерства оборони України за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
ОСОБА_1 із вказаним судовим рішенням не погодилася та оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати оскаржуване нею рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що згідно довідки №56 від 14.01.2010 року, виданої начальником квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави, гуртожиток по вул. Сінній, 50/22 у м. Полтаві, є власністю держави в особі Міністерства оборони України, знаходиться в оперативному використанні та на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави. Відповідно до довідки №26 від 27.04.2010 року начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави, у к. АДРЕСА_2 проживають та зареєстровані ОСОБА_1 , 1975 року народження, як наймач та ОСОБА_2 , 1996 року народження її донька.
Також судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 , її чоловік військовослужбовець ОСОБА_2 та їх неповнолітня донька ОСОБА_2 проживали у вищезазначеній кімнаті АДРЕСА_3 із лютого 1998 року. У 2005 році подружжя ОСОБА_3 розірвали шлюб, ОСОБА_2 виписався із вказаної кімнати та вибув із м. Полтави. Зі змісту довідок, виданих 27.04.2010 року за №1089 та №1091 вбачається, що ОСОБА_1 у військовій частині та інших підрозділах Полтавського гарнізону не працює, на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України не перебуває.
Виходячи із встановлених обставин, суд першої інстанції, з урахуванням згоди відповідача на задоволення позову, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, задовольнивши позов у повному обсязі.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду.
Так, при вирішенні даного спору судом неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема ст. 116 Житлового кодексу України, яка не поширюється на правовідносини сторін, оскільки відповідачка, згідно встановлених судом обставин, не є, в розумінні ч. 3 ст. 116 ЖК України, особою, яка самоправно зайняла вказане жиле приміщення. Не відноситься ОСОБА_1 також і до кола осіб, які згідно чч.1,2 ст. 132 ЖК України підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.
Посилання позивача на п. 7.3 Інструкції щодо організації надання житлової площі у гуртожитках Збройних Сил України, затвердженої Наказом Міністерства оборони від 24.03.2008 року №113, як на підставу для задоволення позову, також не можна визнати обґрунтованим, оскільки вказаний нормативний акт суперечить ч. 3 ст. 132 ЖК України, згідно якої осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.
Відповідно до абз. 7 ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.
Між тим, вирішуючи спір по суті, суд помилково не застосував вищенаведену норму закону, залишивши поза увагою ту обставину, що ОСОБА_1 є одинокою особою та має на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає разом з нею, а тому згідно абз. 7 ст. 125 ЖК України не може бути виселена з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.
Судом також не враховано, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України не може бути підставою для ухвалення рішення про задоволення позову визнання позову відповідачем, якщо воно суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В даному випадку, визнання ОСОБА_1 позову не лише суперечило закону, а і порушувало права та свободи її неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , проте суд, в порушення зазначеної норми процесуального права, не дав належної оцінки даному факту та ухвалив рішення про задоволення позовних вимог.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення місцевим судом ухвалено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
В И Р І Ш И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Військового прокурора Полтавськогогарнізону в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави відмовити.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/
Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: