У Х В А Л А

Справа № 534/1220/15-ц

№2/534/592/15

28 вересня 2015 року м. Комсомольськ

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Солохи О.В.

за участі секретаря Жуковій Н.А.

розглянувши у судовому засіданні в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Равильєвича про поділ спільного майна подружжя та за позовом третьої особи - ОСОБА_3, який заявляє самостійні вимоги на предмет спору про визнання боргу спільним майном подружжя, поділу майна та стягнення майна на користь ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом та просить поділити належній ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі спільної сумісної власності жилий будинок літ. «А» загальною площею 55,5 кв.м. та решту будівель згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: с. Кузьменки, вул. Степова, 17, виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині вказаного майна.

Ухвалою від 24.07.2015р. було обєднано в одне провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Равильєвича про поділ спільного майна подружжя з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору про визнання боргу спільним майном подружжя, поділу майна та стягнення майна на користь ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивачем заявлено клопотання про приєднання матеріалів цивільної справи №534/795/14-ц. Крім того, позивач просить встановити: чому ОСОБА_1 не була залучена у якості третьої особи у цивільній справі №534/795/14ц; які саме заперечення проти залучення ОСОБА_1 у цивільній справі №534/795/14-ц надав ОСОБА_3

Позивач також звернулася із заявою про забезпечення позову. Просила накласти арешт на спірне майно, що є предметом розгляду справи до вирішення справи по суті, а саме на жилий будинок літ. «А» загальною площею 55,5 кв.м. та решту будівель згідно технічного паспорту, що розташовані за адресою: с. Кузьменки, вул. Степова, 17 та на автомобіль НОМЕР_1 1991р.в.

Третя особа та його представник проти задоволення клопотання та заяви про забезпечення позову заперечували.

Враховуючи заявлене клопотання, заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

За приписами ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У силу вимог ст.319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Судом встановлено, що 02.04.2015р. у справі №534/795/14-ц судом апеляційної інстанції було постановлено ухвалу, що набрала законної сили з моменту її проголошення.

Щодо клопотання позивача про приєднання матеріалів цивільної справи №534/795/14-ц до матеріалів справи №534/1220/15-ц, то позивачем не надано змістовних та належних обґрунтувань заявленої вимоги.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов дозволяється забезпечити шляхом: накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

П.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Так заявляючи вимоги про накладення арешту на нерухоме майно відповідача, позивач не навів, що накладення арешту на майно відповідача не порушить права інших осіб або не буде перешкоджати господарській діяльності у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим у судовому засіданні позивач наголосила, що на даний час вона безперешкодно користується автомобілем НОМЕР_1 1991р.в. Крім того, представник третьої особи у судовому засіданні надала документи, а саме постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 09.04.2015р. з якої вбачається, що на жилий будинок за адресою: с. Кузьменки, вул. Степова, 17 накладено арешт та заборону здійснювати його відчуження.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року за змістом ст. 293 ЦПК ( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування. Проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153, 293, 319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволені клопотання позивача та заяви про забезпечення позову.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха