БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2041/15, cправа № 361/4065/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«03» грудня 2015 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі Хорошун К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом,

в якому зазначив про те, що 22 жовтня 2012 року між ним та відповідачем

ОСОБА_2 було укладено договір позики та складено розписку. Згідно із умовами договору позивачем було надано ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі - 30 000 грн.

00 коп. строком до 15 листопада 2012 року. Однак, до теперішнього часу відповідач борг не повернула, незважаючи на неодноразові звернення, чим порушила зобовязання щодо повернення позики в розмірі та в строки, передбачені договором. У звязку із наведеним, позивач просив суд стягнути на його користь із ОСОБА_2 борг в розмірі

30 000 грн. 00 коп., проценти за користування коштами в сумі 8 085 грн. 16 коп.,

три проценти річних за прострочення повернення боргу в сумі 2 290 грн. 68 коп., інфляційні витрати у звязку з простроченням виплати позики в розмірі 21 742 грн.

70 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився. Надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, паспорт серії СК 612518, виданий 16 липня 1997 року Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений договір позики грошей, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 30 000 грн. 00 коп., строком до 15 листопада 2012 року, про що була складена розписка (а.с.8).

За змістом частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У порушення вимог закону та умов договору відповідач ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором позики від 22 жовтня 2012 року належним чином не виконала, грошові кошти позивачу ОСОБА_1 в сумі - 30 000 грн. 00 коп. у визначений розпискою строк до 15 листопада 2012 року не повернула, що підтверджується наявним у позивача борговим документом розпискою відповідача.

Згідно із статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки умови договору позики від 22 жовтня 2012 року виконані не були та відповідач порушила свої договірні зобовязання щодо належного та вчасного повернення отриманих коштів, суд приходить до висновку про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Крім того, перевіривши правильність зроблених позивачем розрахунків, виходячи з облікової ставки Національного банку України, кількості днів прострочення виконання відповідачем грошового зобовязання, суд вважає, що із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період із 22 жовтня 2012 року по 03 червня 2015 року за користування сумою позики підлягають стягненню проценти в розмірі 8 085 грн. 16 коп., за період із 16 листопада 2012 року по 03 червня 2015 року три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2 290 грн. 68 коп. та інфляційні нарахування в сумі 21 742 грн. 70 коп.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 88, 212 - 215, 224 226 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 22 жовтня 2012 року в сумі 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп., проценти за користування грошовими коштами в сумі 8 085 (вісім тисяч вісімдесят пять) грн. 16 коп., три проценти річних за прострочення виконання зобовязання в сумі 2 290 (дві тисячі двісті девяносто) грн.

68 коп., інфляційні нарахування в сумі 21 742 (двадцять одна тисяча сімсот сорок

два) грн. 70 коп., судові витрати в сумі 621 (шістсот двадцять одна) грн. 18 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин