Справа № 214/2440/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Євтушенко О.І.,

при секретарі Буданцевій О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 1 275 грн. 83 коп. та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування свої вимог він вказав, що 21.02.2015 року приблизно о 16 год. 15 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на мікрорайоні Гірницький Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в районі 4-го підїзду будинку №42, під час руху був неуважний, не витримав безпечний боковий інтервал, допустив наїзд на його, як пішохода, чим порушив вимоги п.п. 13.1.; 2.3 (б) Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП він був травмований, а автомобіль відповідача ОСОБА_2 отримав механічні ушкодження. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2015 року відповідач ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. на користь держави. Відповідно до довідки від 21.02.2015 року його було травмовано і він з 23.02.2015 року по 03.03.2015 року знаходився на амбулаторному лікуванні з діагнозом часткове пошкодження звязок лівого голеностопного суглобу, які відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя. В результаті ДТП позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 1 275 грн. 83 коп., що підтверджується чеками на придбання ліків. Також позивач вказав, що після пройденого лікування йому необхідне додаткове профілактичне лікування, оскільки стан його здоровя різко погіршився і йому потрібний час щоб відновити своє здоровя. Крім того, позивач вважає, що в результаті ДТП йому також завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 20 000 грн., яка виражається: в погіршенні стану його здоровя, загостренням хвороби сахарного діабету; він не міг довгий час виходити на вулицю, оскільки йому весь час мерещиться ДТП; в результаті отриманого стресу та душевних страждань він не спить ночами, приймаючи весь час заспокійливі ліки; після ДТП він довгий час не міг задовольнити необхідні життєві потреби без сторонньої допомоги. Позивач витратив багато часу на спілкування з лікарями та працівниками правоохоронних органів, йому потрібні кошти на подальше санаторне лікування, відповідач ОСОБА_2 відмовляється в добровільному порядку відшкодувати йому майнову та моральну шкоду. У звязку з отриманою в результаті ДТП травмою його сімя перетерпіла негативні зміни в емоційному стані, в індивідуально-психологічних проявах, які призвели до порушення всього укладу їх життя, перешкоджали активному функціонуванню, як особистостей. Після ДТП позивач відчуває постійне почуття відчаю, страх за своє життя та здоровя, який суттєво в пливає на його свідомість і поведінку. При визначені розміру шкоди позивач просить врахувати глибину його душевних страждань, характер його тілесних ушкоджень.

Ухвалою суду від 07 травня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПРАТ «СК «Провідна».

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовільнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, при цьому також пояснив, що не всі обставини ДТП зазначені в постанові про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, оскільки відповідач ОСОБА_2 навмисно збив його та провіз на капоті свого автомобіля приблизно ще 30 метрів, а потім зупинився. У звязку з цим, позивач вважає, що дії ОСОБА_2 є навмисними, а не вчинені з необережності. Крім того, ОСОБА_2 зник з місця ДТП, жінка та сусід позивача після ДТП відвели його додому, а в ранці наступного дня він пішов в травмпункт, лікар якого і повідомив в ГАІ про отриману травму в результаті ДТП. Дійсно, у нього з відповідачем ОСОБА_2 до ДТП була сварка, з причини того, що відповідач отримавши 100 грн., як оплату за проїзд, повернув як здачу лише 50 грн., а проїзд коштував 32 грн., після чого він намагався зупинити відповідача та повернути решту коштів. Про те, що цивільно-правової відповідальність відповідача ОСОБА_2, як власника наземного транспортного засобу, під час ДТП застрахована, він дізнався лише після того, як потратив в ГАЇ, де йому було видано відповідну копії полісу. Йому невідомо чи звертався ОСОБА_2 до свого страховика. Також, позивач вказав, що він на наступний день після ДТП звернувся в травмпункт, а потім по місцю свого лікування. Позивач зазначив, що після травми у нього погіршився стан здоровя, болять обидві ноги, він не звертався більше до лікаря, так як не має коштів на лікування. З січня 2015 року він хворіє на сахарний діабет, він не має доказів того, що в наслідок ДТП погіршився стан його здоровя в частині погіршення стану захворювання на сахарний діабет. Відповідач ОСОБА_2 приходив до нього та пропонував відшкодувати завдану шкоду сплативши йому, спативши 2000 грн., однак він вважає, що це неспівмирна сума з завданою йому шкодою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, при цьому пояснив, що він працює в таксі. 21 лютого 2015 року він отримав заказ забрати з району Кресу клієнтів в кількості пяти чоловік, в числі яких був і позивач, та відвести їх на мікрорайон Гірницький, що він і зробив. Однак, доставивши клієнтів на м-н. Гірницький, він не зійшовся в сумі оплати з клієнтами за надані їм послуги, в результаті чого виникла сварка. Клієнти, які знаходились в стані алкогольного спяніння, блокували двері автомобіля та перегородили дорогу. Для того ,щоб виїхати із двору буд. №42 на м-ні. Гірницькому, йому необхідно було проїхати далі у двір та розвернутися, що він і зробив. Коли він намагався після розвороту виїхати із двору, позивач перегородив йому дорогу. Так, як він був в стресовому стані та був наляканий, наїхав на позивача. З місця ДТП він поїхав лише після того, як позивач пішов додому. Обставини, а саме те, що в результаті ДТП погіршилося здоровя позивача в частині погіршення стану захворювання на сахарний діабет, нічим не підтверджуються та не мають ніякого відношення до ДТП, а тому він просить відмовити в задоволенні позову. Крім того, він звертався до свого страховика ОСОБА_3 «Страхова компанія «Провідна», якому повідомив про ДТП, оскільки його цивільно-правова відповідальність, як власника наземного транспортного засобу під час ДТП була застрахована у останнього. Він добровільно пропонував позивачу відшкодувати завдану йому шкоду, однак позивач забажав дуже велику суму, яка є неспівмірною з завданою йому шкодою. Позивач не звертався до його страховика.

Представник відповідача ОСОБА_3 «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не зявився, однак надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити позивачу в задоволенні вимог, оскільки вони є необґрунтованими, та просить розглянути справи без його участі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову представник відповідача вказав, що витрати позивача на лікування не повязані з лікування травм отриманих під час ДТП, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв'язок між пошкодження зв'язок лівого гомілково-ступеневого суглобу отриманого під час ДТП та лікуванням цукрового діабету, так як дане захворювання не могло виникнути, як ускладнення отриманих травм під час ДТП. Разом з тим вказав, що оскільки відсутні підстави відшкодування позивачу шкоди, заподіяної його здоровю, отже не має і підстав для відшкодування моральної школи, оскільки вона, відповідно до ст. 261 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовується із розрахунку 5% страхових виплат за шкоду заподіяну здоровю. В додаток, зазначив, що у звязку з тим, що застрахована особа не звернулась вчасно до страховика та не повідомила про дорожньо-транспортну пригоду, шкоди повинна бути відшкодована завдавачем шкоди.

Судом досліджені матеріали справи:

-копія постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2015 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. (а.с.4);

-копія листка непрацездатності, серія АГС №634353, виданого 23 лютого 2015 року ОСОБА_1, який працює ТОВ «Трей Україна», діагноз: часткове пошкодження зв'язок лівого гомілково-ступеневого суглобу, невиробнича травма, звільний від роботи з 23.02.2015 року по 02.03.2015 року (а.с.5);

-копія висновку спеціаліста ООО «МЕДЛИГА» від 28.02.2015 року на пацієнта ОСОБА_1, діагноз сахарній діабет (а.с.6);

-копії квитанції про оплату лікарських препаратів та отриманих медичних послуг (а.с.7-8);

-копія полісу №АІ/2507337/0404/15 від 12.01.2015 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 13.01.2015 року по 12.01.2016 рік, страховик ОСОБА_3 «СК«ПРОВІДНА», страхувальник ОСОБА_2, забезпечений транспортний засіб автомобіль «RENAULT», номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 28).

Вислухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові заперечення представника відповідача ОСОБА_3 «СК «Провідна» та матеріали справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

Відповідно до змісту ч. 3,4 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 4 ст. 61 ЦПК України слідує, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2015 року на ОСОБА_2 накладено адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. Також, згідно змісту цієї постанови судом встановлено, що 21.02.2015 року о 16 год. 15 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на мікрорайоні Гірницький Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в районі 4-го підїзду будинку №42, під час руху був неуважний, не витримав безпечний боковий інтервал, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1, чим порушив вимоги п.п. 13.1.;2.3 (б) Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_1 був травмований, автомобіль отримав механічні пошкодження (а.с. 4).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 внаслідок ДТП був травмований, отримавши часткове пошкодження зв'язок лівого гомілково-ступеневого суглобу, що підтверджується змістом листка непрацездатності серії АГС №634353, виданого 23 лютого 2015 року (а.с. 5).

Відповідно до ч. 3 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, відповідно до змісту полісу №АІ/2507337/С від 12.01.2015 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 13.01.2015 року по 12.01.2016 рік, у разі настання страхового випадку, яким є подія, яка встановлена в постанові суду від 18 березня 2015 року, цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 який керував забезпеченим транспортним засобом автомобілем «RENAULT», номерний знак НОМЕР_2, була застрахована у ОСОБА_3 «СК«ПРОВІДНА», яка залучена до справи як співвідповідач.

Згідно вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Однак згідно вимог ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 16 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

В судовому засіданні відповідачу ОСОБА_2 неодноразово було розяснено положення ст.ст. 10, 11 ЦПК України, крім того його права та обов'язки, в тому числі і право заявляти клопотання про витребування доказів, а отже, хоча останній і посилався на те, що ним було повідомлено страховика ОСОБА_3 «СК «Провідна» про страховий випадок, що стався 21.02.2015 року, внаслідок якого був травмований позивач, однак доказів на підтвердження цього ОСОБА_2 суду не надав, правом заявити клопотання про їх витребування не скористався.

За таких обставин, враховуючи вказані вище вимоги норм Закону, а також те, що між неправомірними діями ОСОБА_2 і шкодою завданою здоровю позивача є безпосередній причинний зв'язок, суд приходить до висновку, що шкода, яка завдана позивачу ОСОБА_1 внаслідок ДТП повинна бути відшкодована відповідачем ОСОБА_2, а не ОСОБА_3 «СК «Провідна».

Відповідно до змісту квитанцій про оплату лікарських препаратів та отриманих медичних послуг ОСОБА_1 (а.с. 7-8) слідує, що на отримання медичних послуг та лікування отриманої травми внаслідок ДТП, у вигляді часткового пошкодження зв'язок лівого гомілково-ступеневого суглобу, останнім були здійснені наступні витрати в сумі 25 грн. 85 коп. на купівлю плівки для знімку та 9 грн. 90 коп. на купівлю медичного препарату цитрамон, як знеболюючого (а.с. 7-8), що в судовому засіданні підтвердив сам позивач, та не заперечував відповідач ОСОБА_2

В свою чергу, що стосується, інших витрат позивача на лікування ускладнень захворювання на цукровий діабет, які на його думку є наслідком отриманої в результаті ДТП травми, то суд не приймає ці обставини до уваги, оскільки позивачем не доведено причинного звязку між отриманою травмою в результаті ДТП, у вигляді часткового пошкодження зв'язок лівого гомілково-ступеневого суглобу та як наслідок, ускладненнями захворювання на цукровий діабет.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди підлягаю частковому задоволенню та стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 35 грн. 75 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд, відповідно до розяснень пункту 9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», враховуючи ступінь змін в звичайному ритмі життя позивача в зв'язку з ДТП та характер ушкодженнь його здоровя у вигляді часткового пошкодження зв'язок лівого гомілково-ступеневого суглобу, час та рівень зусиль, які вимушений був прикладати позивач для відновлення звичного ритму життя, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди частково - в розмірі 1 500 грн.

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по справі в дохід держави, в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167,1187 ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст.10, 11, 57, 60, 61, 212-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34 грн. 95 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1 500 (одна тисяча пятсот) грн. моральної шкоди завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Євтушенко