Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.10.2015 р. 145/1380/15-ц 2/145/753/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участю секретаря Тихої О.Н.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 12 листопада 2002 року помер її дід ОСОБА_4, який до дня смерті був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку № 257 площею 4,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області та право власності на земельну ділянку № 258 площею 4,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким належну йому на той момент земельну частку (пай) заповів їй. На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Вона прийняла спадщину після його смерті в силу положень ст. 549 ЦК України 1963 року, шляхом фактичного вступу до шести місяців з часу відкриття спадщини у володіння та управління спадковим майном, а саме заволоділа належними спадкодавцю речами та правовстановлюючими документами на майно що йому належало, зокрема державними актами на право приватної власності на землю.

Однак оформити спадщину та одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки немає можливості, оскільки заповідалося право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату про право на земельну частку (пай), тоді як правовстановлюючими документами на земельні ділянки на час відкриття спадщини є державні акти на право власності на землю.

Разом з тим вважає, що право власності на вищевказані земельні ділянки входить до складу прийнятої нею спадщини з наступних підстав.

Так, за життя ОСОБА_4 був членом КСП «Зоря Поділля» с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області і мав право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності даного КСП відповідно до державного акта на право колективної власності на землю серії II - ВН № 000118 від 06 лютого 1996 року.

Згідно з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 р № 720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р.№ 2), член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

На момент складення заповіту (19.10.1998 року) право ОСОБА_4 на земельну частку (пай) посвідчувалося сертифікатом, про що і було зазначено в заповіті.

Проте в подальшому на підставі рішення 12 сесії 23 (03) скликання ОСОБА_3 сільської ради від 11 квітня 2000 року земельна частка (пай) була передана йому в натурі з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки.

Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки видані на ім'я спадкодавця взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) 07 липня 2000 року та зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 148 та № 149 відповідно, що стверджується відмітками в державних актах.

Таким чином, з 07 липня 2000 року (час видачі державних актів на право приватної власності на землю) спадкодавець набув право власності на вищезазначені земельні ділянки і при цьому заповіт не змінював, що свідчить про те, що його воля щодо вказаної землі не змінилася, і вищезазначені земельні ділянки входять до складу прийнятої нею спадщини.

Нормативно - грошова оцінка земельних ділянок становить по 106 200, 40 грн. кожної ділянки. На земельні ділянки заборона відсутня.

Оскільки отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у Тиврівській державній нотаріальній конторі немає можливості, вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Просить визнати за нею, ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку № 257 площею 4,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 12 вересня 2002 року в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

Просить визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку № 258 площею 4,18 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 12 вересня 2002 року в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив, просить з підстав, викладених у позовній заяві, визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0141 площею 4,1807 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, які помер 12 вересня 2002 року в с.Дзвониха Тиврівського району Вінницької області; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0142 площею 4,1808 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 12 вересня 2002 року в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути у відсутності її представника, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Судом встановлено, що 12 листопада 2002 року помер ОСОБА_4 (а.с.5), який до дня смерті був зареєстрований та проживав ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0142, площею 4,1808 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району, та право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0141, площею 4,1807 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району, що стверджується державними актами на право приватної власності на землю (а.с.7, 8), Державним актом на право колективної власності на землю серії ІІ-ВН №000118 (а.с.9-11); рішенням 12 сесії 23 (03) скликання ОСОБА_3 сільської ради від 11 квітня 2000 року (а.с.12), відповідно до якого земельні частки (паї) були передані ОСОБА_4 в натурі з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки; технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, в ході розробки якої встановлено, що дійсна площа земельної ділянки № 257 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яка належала померлому 12.11.2002 року ОСОБА_4І із заокругленням до однієї тисячної становить 4, 1807 га, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:003:0141, дійсна площа земельної ділянки № 258 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яка належала померлому 12.11.2002 року ОСОБА_4 із заокругленням до однієї тисячної становить 4,1808 га, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:003:0142.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. №325 площа земельної ділянки прописується із зазначенням до 0,0001 га. В державних актах старого зразка, площа земельної ділянки округлювалась до сотих.

Позивачка - спадкоємиця за заповітом після смерті ОСОБА_4 (а.с.6).

На момент складення заповіту (19.10.1998 року) право ОСОБА_4 на земельну частку (пай) посвідчувалося сертифікатом, проте на підставі рішення 12 сесії 23 (03) скликання ОСОБА_3 сільської ради від 11 квітня 2000 року земельні частки (паї) були передані йому в натурі з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки.

Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки видані на ім'я спадкодавця взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) 07 липня 2000 року та зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 148 та № 149 відповідно, а тому з 07 липня 2000 року спадкодавець набув право власності на вищезазначені земельні ділянки і при цьому заповіт не змінював, що свідчить про те, що його воля щодо вказаної землі не змінилася, і вищезазначені земельні ділянки входять до складу спадщини.

Позивачка ОСОБА_2 спадщину відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року прийняла, шляхом фактичного вступу до шести місяців з часу відкриття спадщини у володіння та управління спадковим майном.

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №41596431 від 23.09.2015 (а.с.40).

Нормативно - грошова оцінка земельних ділянок становить по 106 200, 40 грн. кожна, що стверджується витягами про нормативно - грошову оцінку відділу Держгеокадастру у Тиврівському районі Вінницької області № 1-9/222, № 1-9/221 від 26.08.2015 р. (а.с.18.19).

На дану земельну ділянку заборони немає, що стверджується довідками виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради №148, №149 від 20.08.2015 р. (а.с.16,17).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1231, 1232, 1233, 1268 ЦК України, ст. 549 ЦК України 1963 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0141 площею 4,1807 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 12 вересня 2002 року в с.Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0142 площею 4,1808 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території ОСОБА_3 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер 12 вересня 2002 року в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.