Справа № 401/3203/15-ц,6/401/87/15 22.12.15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Баранець А.М., при секретарі Христенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Центрально Регіонального Третейського суду при Асоціації «Арбітраж» в складі третейського судді Головатого Сергія Миколайовича, від 23 січня 2009 року, у справі № 02/156-2009, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, смт. Власівка, СТ «Дніпро-2», вул.. Садова № 29, і складається з: 1) КПП літера «А»; 2) Літній будинок літера «Б»; 3) Літній будинок літера «Б 1»; 4) ОСОБА_3. будівля літера «В»; 5) літній будинок літера «Г»; 6) Розважальний комплекс літера «Д»; 7) Котельня літера «К»; 8) Каналізація - літера «К1,К2,К3,К4,К5».

В обґрунтування заяви заявниця вказала, що вона не була залучена до справи, хоча мала такі ж самі права як і інший співвласник ОСОБА_4, яка була стороною у справі. Вона поряд із іншими особами подарувала належну їй земельну ділянку ОСОБА_2, на час посвідчення договору дарування будівництво було завершено. Це будівництво було здійснене заявницею на належній їй земельній ділянці. Відчуження цього нерухомого майна не було проведене у звязку із тим, що ОСОБА_2 не розрахувався за нього, а також у звязку із тим, що вона на час посвідчення договору дарування не було належним чином введене в експлуатацію. Під час посвідчення договору дарування ОСОБА_1 не відчужувала нерухоме майно, яке знаходилося на цій земельній ділянці, а третейський суд визнав право власності на нього за ОСОБА_2, чим грубо порушив права та законні інтереси ОСОБА_1 ОСОБА_4 тому, ОСОБА_1 в вважає, що рішення третейського суду незаконне та необґрунтоване, суттєво порушує її права та законні інтереси, так як третейський суд приймаючи рішення у справі вирішив питання про її права. Крім того, заявниця вважає, що третейський суд взагалі не мав права розглядати дану справу.

Як зазначила заявниця, то про наявність рішення у даній справі ОСОБА_1 стало відомо від ОСОБА_2, коли останній надав їй копію рішення третейського суду, що підтверджується письмовим доказом, яке нею було отримано 02 червня 2015 року, що підтверджується самою нотаріально посвідченою копією рішення, яка була посвідчена 02 червня 2015 року, і саме з цього часу відповідно до ч. 2 ст. 3891 ЦПК України починає перебіг строку подання заяви про скасування рішення третейського суду, а до цього часу їй не було відомо про наявність даного рішення, тобто строк для подачі заяви про скасування рішення третейського суду пропущений із поважних причин, так як заявниці не було відомо про винесення даного рішення.

В судове засідання представник заявниці не зявився, надав до суду заяву про розгляд заяви про скасування рішення третейського суду без його участі на підставі наданих документів. Просив суд задовольнити заяву про скасування рішення третейського суду.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував.

В судове засідання ОСОБА_5 не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала. Цією ж заявою повідомила суд про те, що заява про скасування рішення третейського суду в дійсності стосується прав та законних інтересів ОСОБА_1, саме якою і будувалося дане приміщення, про яке йдеться мова у рішенні третейського суду. Про те, що даний спір стосується прав та законних інтересів третіх осіб, вона повідомляла як свого колишнього чоловіка ОСОБА_2, так і суддю третейського суду, однак вони її вмовили погодитися із позовом в третейському суді.

Постійно діючий Центрально Регіонального Третейський суд при Асоціації «Арбітраж» в складі третейського судді Головатого Сергія Миколайовича повідомлявся про час та місце розгляду справи, ухвалу про витребування матеріалів третейського розгляду справи не виконав та про причини її не виконання суд не повідомив.

Враховуючи вище викладене, дослідивши матеріали цивільної справи суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування рішення третейського суду підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно, досліджуваної судом, копії угоди про розгляд спору у третейському суді від 21.01.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 досягли згоди про розгляд спору про визнання права власності на майно, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, смт. Власівка, СТ «Дніпро-2», вул. Садова № 29, у Постійно діючому Центрально Регіональному Третейському суді при Асоціації «Арбітраж» в складі третейського судді Головатого Сергія Миколайовича за адресою: Кіровоградська область, місто Світловодськ, вулиця Леніна, 94.

Згідно, досліджуваної судом копії рішення Постійно діючого Центрально Регіонального Третейського суду при Асоціації «Арбітраж» в складі третейського судді Головатого Сергія Миколайовича, від 23 січня 2009 року в місті Світловодську Кіровоградської області по вулиці Леніна, 94, у справі № 02/156-2009 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, прийняте рішення, яким визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КН № 375813, виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 23.04.1997 року, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, Квартал 101АДРЕСА_1) право власності на комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, смт. Власівка, СТ «Дніпро-2», вул. Садова № 29, і складається з: 1) КПП літера «А»; 2) Літній будинок літера «Б»; 3) Літній будинок літера «Б 1»; 4) ОСОБА_3. будівля літера «В»; 5) літній будинок літера «Г»; 6) Розважальний комплекс літера «Д»; 7) Котельня літера «К»; 8) Каналізація - літера «К1,К2,К3,К4,К5». Витрати повязані з третейським розглядом справи покласти на Відповідача.

Згідно даного оскаржуваного рішення позивач ОСОБА_2 звернувся до третейського суду із позовом про визнання за ним права власності на комплекс будівель, які він нібито добудував після прийняття у дарунок земель за вище вказаною адресою. Вказане будівництво було самочинним та нібито розпочате відповідачем у третейському розгляду справи ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення у справі третейський суд встановив, що нерухоме майно побудоване самочинно та застосовуючи ст. 376 ЦК України визнав за ОСОБА_2 право власності на спірний обєкт нерухомого майна.

Згідно ч. 2 ст. 3895 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

У відповідності ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення третейського суду) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: 1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів; 2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб; 3) справ, пов'язаних з державною таємницею; 4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів); 5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом; 6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, державна установа чи організація, казенне підприємство; 7) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України; 8) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

За положеннями ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнано лише за рішенням суду загальної юрисдикції.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", в редакції, чинній на моменту ухвалення оскаржуваного заявником рішення, третейський суд не вправі розглядати справи, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України.

При цьому станом на день прийняття оскаржуваного рішення третейським судом, Конституційний Суд України своїм рішенням у справі № 1-рп/2008 від 10.01.2008 р. розяснив, що третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3, є здійсненням ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України. Третейські суди не віднесені до системи судів загальної юрисдикції (стаття 125 Конституції України). Саме тому, третейські суди не здійснюють правосуддя, їх рішення не є актами правосуддя, а самі вони не входять до системи судів загальної юрисдикції.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 11.02.2009 року «Практика застосування судами Закону України «Про третейські суди» в якому зазначено, що згідно з п. 7 ст. 6 Закону N 1701-IV третейські суди не можуть розглядати справи, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України. Таким чином, якщо згідно з положеннями чинного законодавства певне питання вирішується "судом", "у судовому порядку", "на підставі рішення суду" тощо, слід вважати, що йдеться про державні суди. Отже, відповідні питання не підлягають розгляду у третейських судах. Таким чином, виключно державними судами розглядаються справи щодо землі (відповідно до положень Земельного кодексу України (далі - ЗК), зокрема ч. 2 ст. 158 ЗК, за якою виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей); щодо визнання правочину дійсним або недійсним (відповідно до положень ЦК (зокрема, ч. 2 ст. 218, ч. 3 ст. 215 та ін.); щодо житла (відповідно до положень Житлового кодексу України (зокрема ст. 109 цього Кодексу); щодо самочинного будівництва (відповідно до положень ЦК (зокрема, ст. 376) тощо.

Приймаючи рішення у справі третейський суд погодився із доводами позивача у третейському розгляді справи ОСОБА_2 і, визнанням позовних вимог відповідачкою ОСОБА_5, з приводу того, що ОСОБА_5 розпочала самочинне будівництво нерухомого майна, яке, після нотаріального посвідчення договору дарування, продовжив та закінчив ОСОБА_2

Враховуючи те, що оскаржуваним рішенням третейський суд визнав право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, тобто вирішив справу непідвідомчу третейському суду, таке рішення, на думку суду, в силу вимог ч. 4 ст. 389-4 ЦПК України підлягає обов'язковому скасуванню незалежно від доводів заявника, який його оскаржує.

Крім того, суд приходить до висновку, що рішення третейського суду стосується прав осіб, зокрема заявниці ОСОБА_1, яка не брала участі у третейському розгляді справи.

Згідно досліджуваної судом копії договору дарування 19.12.2008 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку, розташовану за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, смт. Власівка, СТ «Дніпро-2, вул.. Садова № 29

Згідно ж оскаржуваного рішення третейського суду позивач ОСОБА_2 звернувся до третейського суду із позовом про визнання за ним права власності на комплекс будівель, які він нібито самочинно добудував після прийняття у дарунок земель за вище вказаною адресою.

Натомість, згідно досліджуваної судом копії технічного паспорту на спірний обєкт нерухомості, працівники БТІ проводили технічну інвентаризацію комплексу будівель на підставі якої склали експлікації приміщень до плану ще 05.11.2008 року, тобто до посвідчення договору дарування.

Таким чином, комплекс будівель, розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, смт. Власівка, СТ «Дніпро-2», вул. Садова № 29, був побудований до нотаріального посвідчення договору дарування землі, а отже він був побудований ОСОБА_1, а не ОСОБА_2

Також, під час прийняття рішення у справі третейським судом взагалі не досліджувалася можливість визнання права власності на нерухоме майно на вказаній земельній ділянці, яка згідно досліджуваних судом копії карти ґрунтів та копії плану відведення земельної ділянки, знаходиться в прибережній захисній смузі уздовж річки Дніпро, де в силу ст. 61 ЗК України та ст. 89 ВК України заборонено будівництво будь-яких споруд.

Отже суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на законі, підтверджені достовірними доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 14, 212 -215, 218, 294, 3891-3896 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення від 23 січня 2009 року Постійно діючого Центрально Регіонального Третейського суду при Асоціації «Арбітраж» в складі третейського судді Головатого Сергія Миколайовича, у справі № 02/156-2009, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, яким визнано за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії КН № 375813, виданий Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 23.04.1997 року, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, Квартал 101АДРЕСА_1) право власності на комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, смт. Власівка, СТ «Дніпро-2», вул.. Садова № 29, і складається з: 1) КПП літера «А»; 2) Літній будинок літера «Б»; 3) Літній будинок літера «Б 1»; 4) ОСОБА_3. будівля літера «В»; 5) літній будинок літера «Г»; 6) Розважальний комплекс літера «Д»; 7) Котельня літера «К»; 8) Каналізація - літера «К1,К2,К3,К4,К5».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кіровоградського апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_3