Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5363/14-ц
Провадження № 2/553/235/2015
У Х В А Л А

Іменем України

10.02.2015м. м. Полтава

Ленінський районного суду м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Крючко Н.І.,

при секретарі - Моторній М.В..

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_5 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивачка ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_7 трьох років, 22 квітня 2016 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заявив клопотання про зупинення провадження у даній справі за даним спором посилаючись на те, що в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа № 553/5362/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та подав відповідну заяву від імені свого довірителя.

В обґрунтування поданої до суду заяви про зупинення провадження у справі останній вказав, що в позовній заяві про стягнення аліментів на своє утримання позивачка просить стягнути аліменти у розмірі 800 грн.. При цьому, як зазначено було відповідачем ОСОБА_5 в обґрунтування доцільності зупинення розгляд даної справи має значення для розгляду справи про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, оскільки у разі задоволення позовних вимог в повному обсязі або в його частині буде порушувати на думку ОСОБА_5 ч.4 ст. 84 СК України.

Поряд з цим, ОСОБА_5 вказано, що ч.4 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідачем ОСОБА_5 вказано, що тільки після вирішення справи про стягнення аліментів з нього на утримання неповнолітньої дитини він може знати яку грошову суму він буде мати змогу сплачувати позивачці на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Тому, зважаючи на вказані обставини, просив зупинити провадження у справі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 підтримав вказану заяву та наполягав на її задоволенні.

Позивачка ОСОБА_6 в судовому заперечувала проти зупинення провадження у справі, посилаючись на безпідставність даної заяви.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про безпідставність заявленого клопотання з наступних підстав.

Пунктом 4 частини 1 статті 201 ЦПК України визначено, що суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Обовязок зупинити провадження у цивільній справі виникає у суду у разі, якщо неможливо ухвалити рішення за конкретною справою для вирішення іншої справи. Таким чином, між двома справами, що розглядаються, повинен існувати близький взаємозвязок. Який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі ( яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (яка призупинена).

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа № 553/5362/14ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Поряд з цим, в провадженні суду з грудня 2014 року перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку.

З вказаних вище обстави, вбачається, що вищевказана цивільна справа щодо стягнення з відповідача ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини та її вирішення по суті ніяким чином не унеможливлює розгляд даної справи, оскільки вирішення спору про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є самостійною вимогою з зовсім іншим предметом доказування, та в свою чергу є виключно обовязком відповідача, а не правом останнього, та відповідно преюдиційного значення у даній справі не буде мати.

При цьому, відповідачем не ставиться питання про обєднання вказаних позовів, щоб було б доцільним по суті, та сприяло повному та обєктивному зясуванню обставин у даних справах.

Таким чином, наведені вище обставини виключають обовязок суду зупинити провадження у справі, оскільки відсутні підстави для її зупинення, визначені ст. 201 ЦПК України.

Вказане свідчить про безпідставність вказаного клопотання про зупинення провадження у справі та його пряму невідповідність нормам цивільно-процесуального законодавства, яку визначають виключні обставини та підстави зупинення провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 168, 144, ст. 201, 293 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_5 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини до розгляду цивільної справи № 553/5362/14уц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_8