РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"24" грудня 2015 р. 145/1327/15-ц

2/145/717/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

при секретарі Мигдальській Н.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт.Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення бітьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, орган опіки і піклування Гніванської міської ради,

встановив :

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що з 2003 року вона перебувала в фактичному шлюбі з ОСОБА_2. 16 лютого 2005 року вона народила сина, ОСОБА_3, відносно сина відповідач в даній справі встановив батьківство, в свідоцтві про його народження він записаний батьком. В 2008 році вони припинили їх відносини і проживають окремо один від одного.

Син проживає з нею і перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 з 2008 року не займається вихованням сина, не цікавиться здоров'ям, розвитком своєї дитини, не приймає участі в її матеріальному забезпеченні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов її проживання від 28 липня 2015 року.

Навчальний заклад, де навчається їх син, відповідач не відвідує, не цікавився навчанням сина, не буває присутнім на батьківських зборах та інших заходах, що проводяться за участю батьків. Вона постійно відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням сина, матеріально забезпечує його.

ОСОБА_2 взагалі не займається вихованням та утриманням свого сина ОСОБА_3, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо його виховання. Тому відповідно до ст. 164 СК України є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до висновку відділу опіки та піклування Гніванської міської ради № 02-10/746 від 17 серпня 2015 року позбавлення громадянина ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде відповідати інтересам дитини.

Відповідач зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, однак даного обов'язку він не виконує, коштів на утримання дитини добровільно не надає, тому вона вимушена просити суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона довгий період часу працювала, на сьогоднішній день вона тимчасово не працює, так як здійснює догляд за дитиною та хворою матір'ю і веде домашнє господарство. Їй одній важко належним чином забезпечувати дитину самим необхідним та забезпечувати свою власну життєдіяльність.

Хоча на даний час відповідач не має постійного місця роботи і стабільного доходу він може допомагати їй в утриманні їх дитини. Так як доходи відповідача мінливі та нерегулярні вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 гривень щомісячно. Такий розмір аліментів не погіршить матеріального становища відповідача і є реальним для нього.

Просить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти, в розмірі 1000 гривень щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання .

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, наведених у ньому, пояснила, що відповідач ніякої допомоги на утримання сина не надає, його запрошували на засідання виконкому Гніванської міської ради, але він не з'явився.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявляється, хоч про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується оголошенням в пресі (а.с. 44)

Представник органу опіки і піклування Гніванської міської ради в судове засідання не з'явився, просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.11 ЗУ « Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обовязком обох батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2015 року» починаючи з 1 вересня 2015 року встановлений в розмірі 1455 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дитиною прожиткового мінімуму.

Сторони перебували в фактичному шлюбі з 2003 року, мають сина 16.02.2005 р., що стверджується свідоцтвом про його народження ( а.с. 5).

Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач" № 1577 від 10.03.2015 р. (а.с. 9) та актом обстеження житлово-побутових умов від 28.07.2015р.(а.с. 7).

Одже позов в частині стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 730 грн. на місяць, що складає 1/2 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Навчальний заклад, де навчається ОСОБА_3, відповідач не відвідує, про що свідчить довідка № 186 від 27 липня 2015 року видана ОСОБА_4 ступенів-гімназія № 2 міста Гнівань Тиврівського району, підписана класним керівником класу де навчається їх син та директором навчального закладу. (а.с. 8)

ОСОБА_2 взагалі не займається вихованням та утриманням свого сина ОСОБА_3, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо його виховання. Тому відповідно до ст. 164 СК України є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Гніванської міської ради № 02-10/746 від 17 серпня 2015 року позбавлення громадянина ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде відповідати інтересам дитини (а.с. 10).

Згідно висновку Тиврівської РДА № 01/01-35/2565 від 09.10.2015 р. , орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 33).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 164, 180, 182, 184, 199, 200 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

ОСОБА_2 позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, в розмірі 730 (сімсот тридцять) гривень щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви.

Рішення в частині виплати аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуто Тиврівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Мазурчак А. Г.