Справа № 344/7357/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1994/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Пресмаш» про зобов'язання надати обґрунтовану відповідь про причини затримки і невиплати заробітної плати протягом вересня 2014 року по липень 2015 року включно, стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивував тим, що 19.03.2015 року він звернувся із заявою до відповідача, у якій просив пояснити причини затримки та невиплати заробітної плати за період з січня 2014 року по грудень 2014 року. Однак, отримавши заяву 30.03.2015 року відповідач в порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» не надав позивачеві жодної відповіді.

24.06.2015 року ОСОБА_2 збільшив позовні вимоги та додатково просив стягнути з відповідача 1000 грн. моральної шкоди (а.с.7).

30.07.2015 року ОСОБА_2 подав суду заяву, в якій просив внести зміни до пункту 2 прохальної частини позову, а саме читати його наступним чином: винеси рішення, яким зобов'язати ВАТ «Пресмаш» надати позивачу письмову відповідь про причини затримки і невиплати йому заробітної плати протягом періоду з вересня 2014 року по липень 2015 року включно (а.с.16).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати відповідь на заяву ОСОБА_2 від 19.03.2015 року щодо причин невиплати заробітної плати за період з січня 2014 року по грудень 2014 року. При цьому у судовому засіданні відповідачем не було надано жодних пояснень з цього приводу, що є порушенням Закону України «Про звернення громадян».

ОСОБА_2 зазначив, що вищевказана заява (від 19.03.2015 року) судом була проігнорована як основний доказ, в той час як до уваги взята заява від 02.07.2015 року, яку позивач надав суду як інформативну. Апелянт вважає, що суд невірно зрозумів позовні вимоги, внаслідок чого ухвалив помилкове рішення.

Апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким зобов'язати ВАТ «Пресмаш» надати йому обґрунтовану відповідь про причини затримки і невиплати заробітної плати за період з вересня 2014 року по липень 2015 включно та стягнути з відповідача 1000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, з наведених в ній мотивів.

Представник ВАТ «Пресмаш» в судове засідання не з»явивися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що на момент розгляду справи - право ОСОБА_2 на обґрунтовану відповідь відповідачем не порушено, оскільки встановлений законодавством термін на розгляд заяви позивача відповідачем не порушено.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ст.ст.1,3 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст.15 Закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 20 Закону визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 19.03.2015 року звернувся до відповідача ВАТ «Пресмаш» із заявою, в якій просив обґрунтувати підстави невиплати заробітної плати за період з січня 2014 року по грудень 2014 року (а.с.2).

У зв'язку з ненаданням відповідачем відповіді на вказану заяву, ОСОБА_2 25.05.2015 року звернувся до суду із позовом, в якому просив зобов'язати ВАТ «Пресмаш» надати йому обґрунтовану відповідь про причини затримки і невиплати йому заробітної плати у період з січня 2014 року по грудень 2014 року (а.с.1).

В подальшому, 24.06.2015 року ОСОБА_2 збільшив свої позовні вимоги та додатково просив стягнути з ВАТ «Пресмаш» на його користь 1000 грн. моральної шкоди (а.с.7).

30.07.2015 року ОСОБА_2 подав суду заяву, в якій уточнивши позовні вимоги, просив внести зміни до пункту 2 прохальної частини позову та читати його наступним чином: винеси рішення, яким зобов'язати ВАТ «Пресмаш» надати позивачу письмову відповідь про причини затримки і невиплати йому заробітної плати протягом періоду з вересня 2014 року по липень 2015 року включно (а.с.16).

При цьому ОСОБА_2 долучив копію заяви від 02.07.2015 року, яку він направив відповідачу з проханням надати довідку про заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2014 року по 31.12.2015 року (а.с.18).

Враховуючи уточнюючі позовні вимоги ОСОБА_2, зокрема часовий період (з вересня 2014 року по липень 2015 року включно), за який позивач просив відповідача надати інформацію про невиплату заробітної плати, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги направлену відповідачеві заяву ОСОБА_2 від 02.07.2015 року.

З огляду на те, що дану заяву відповідач отримав 06.07.2015 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо передчасності заявленого позову, оскільки на момент розгляду спору відповідач не порушив встановлений Законом місячний термін для надання відповіді на звернення.

Посилання апелянта на те, що суд невірно витлумачив його позовні вимоги та ухвалив помилкове рішення є необґрунтованими, та спростовуються його ж заявою про уточнення позовних вимог.

Рішення суду постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 30 липня 2015 року без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Пнівчук О.В.

Судді: Мелінишин Г.П.

Соколовський В.М.