Справа № 274/1068/15-ц Провадження № 2/0274/812/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
28.07.15 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доОСОБА_3 , представником якого є ОСОБА_4 ,
за участюВиконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, представником якого є ОСОБА_5 ,
провизначення місця проживання дитини,
У березні 2015 р. Білякова (прізвище до реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_7 , а. с. 8) ОСОБА_8 звернулась до суду з заявою, у якій просить визначити місце проживання сина ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 проти позову заперечив, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не надала доказів щодо права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Також посилався на те, що більшу частину життя син проживав разом з ним і з боку ОСОБА_1 претензій з цього приводу не було, між ним та ОСОБА_1 було укладено мирову угоду, відповідно до умов якої визначено, що дитина проживатиме з ним, він забезпечує належні умови для життя дитини, виховує дитину, має дохід, його дружина гарно ставиться до дитини, він не чинить ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дитиною (28 32).
Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області надав Висновок від 29.04.2015 р. № 02-16/908 щодо розв`язання спору між батьками про визначення місця проживання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі Висновок), згідно з яким вважає за недоцільне змінювати на даний час місце проживання дитини, та вважає за необхідне залишити дитину проживати з батьком ОСОБА_3 , оскільки останній не чинить перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином (а. с. 55 56).
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками дитини (сина) ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.04.2009 р. серії НОМЕР_1 (а. с. 7).
Дитина проживає з ОСОБА_3 , що визнається усіма особами, які беруть участь у справі.
Крім того, у Висновку, зокрема, вказано, що після розлучення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дитина проживала разом з батьком.
Як вбачається з відмітки на 10-й сторінці паспорту ОСОБА_1 , шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.12.2012 р. (а. с. 10).
Зі спільної заяви від 05.03.2013 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 випливає, що між ними було досягнуто спільну домовленість про те, що дитина проживає з батьком. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.03.2013 р. визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , відповідно до якої, зокрема, спільною домовленістю між ними визначено, що дитина проживає з батьком (а. с. 80, 47).
Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що ОСОБА_1 виїжджала в м. Київ, скільки не було змоги забезпечити дитину, і вона попросила ОСОБА_3 , що б син побув з ним. Коли вона приїхала з м. Києва, той не дозволяв забрати дитину до себе, деякий час не дозволяв бачитись з дитиною. При ній ОСОБА_1 дзвонила ОСОБА_3 , просила поговорити з дитиною, але той відмовляв. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не спілкувались з приводу садка та школи, у яку влаштовувати сина. ОСОБА_3 не давав змоги водити дитину в садок та забирати. Коли був "утренік" на 8 березня, ОСОБА_1 хотіла прийти подивитись, але ОСОБА_3 їй заборонив. Так само з гуртками не давав забирати. Коли ОСОБА_1 хотіла відвести дитину на відпочинок, ОСОБА_3 не давав змоги це зробити. Подарунок на 8 березня, який зробила дитина, ОСОБА_3 сказав подарити ОСОБА_11 (своїй дружині). Але коли ОСОБА_3 дозволяє бачитись з дитиною, він дзвонить і намагається заманити дитину назад. Дуже рідко на ніч оставляє дитину. Коли забирає дитину, та не хоче іти, плаче, хоче залишитись з мамою. Про 8 березня це був 2015 р.
Свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 змушена була оставити дитину ОСОБА_3 і вирушити до м. Києва на заробітки, так як аліменти були малі, дитину і себе вона утримувати не могла, тому і поїхала. Після приїзду з м. Києва вона хотіла забрати дитину, але ніхто не віддав. ОСОБА_3 давав дитину на день, з важкими скандалами. ОСОБА_3 не хотів давати дитину. ОСОБА_1 змушена була подавати до суду, що б повернути дитину. ОСОБА_1 зустрічається з дитиною. Сказати, що ОСОБА_1 погана мама, він (свідок) не може. ОСОБА_1 відповідально ставиться до дитини. ОСОБА_1 перебувала у м. Києві приблизно три місяці. Чоловік ОСОБА_1 працює в 26-й артбригаді, відповідальна людина, зараз в АТО, нічого поганого про нього сказати не може, хороша, поміркована людина. Особисто він не чув, що б ОСОБА_3 чинив перешкоди ОСОБА_1 щодо дитини. З дитиною він (свідок) спілкувався особисто не раз, та, з її слів, хоче жити з мамою.
Свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що ОСОБА_3 за невідомих йому обставин забрав дитину. Про справу, за якою суд присудив проживання дитини з батьком ( ОСОБА_3 ), йому (свідку) відомо зі слів ОСОБА_1 . ОСОБА_1 разом з дитиною бачить не часто. В ОСОБА_1 є проблеми зі спілкуванням з дитиною, бо ОСОБА_3 перешкоджає бачити дитину. Був свідком, як приблизно тиждень тому ОСОБА_1 подзвонила ОСОБА_3 , що б поспілкуватись з дитиною по телефону. ОСОБА_3 сказав, що дитина у матері. ОСОБА_1 подзвонила його матері (колишній свекрусі) теж їй не дали поспілкуватись з дитиною. ОСОБА_1 протягом двох годин не могла зв`язатись з дитиною. З чоловіком ОСОБА_1 він (свідок) особисто знайомий, той зараз знаходиться в АТО, нормальний військовослужбовець. Він (свідок) не питав у дитини, з ким та хоче проживати. З поведінки дитини знає, що та хоче проживати з матір`ю.
Свідок ОСОБА_14 дала показання про те, що дитина проживає з ОСОБА_3 . Мама іноді дитину бере до себе. Дитина знаходиться у дворі по АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 знаходиться у подруги. З дитиною ніколи не бачила, що б ОСОБА_1 гуляла. ОСОБА_1 дитиною не займається: як беруть дитину, то мають з нею гуляти, а не залишати дитину. Дитина добре відноситься до батька, вони разом гуляють. Теперішнього чоловіка ОСОБА_1 не знає, не бачила їх вдвох з дитиною. Дитина тягнеться більше до батька. ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу з теперішнім чоловіком бачила з різними чоловіками. ОСОБА_3 не перешкоджає ОСОБА_1 бачитись з дитиною, іноді привозить її, потім ОСОБА_1 телефонує, що б забрали. Один раз таке бачила.
Свідок ОСОБА_15 дав показання про те, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_3 більше, ОСОБА_1 менше. Дитина (хлопчик) ставиться до ОСОБА_3 відмінно. ОСОБА_3 завжди з дитиною, та хоче бачити батька. Дитина завжди тягнеться до батька, разом грають у футбол, катаються на велосипеді. ОСОБА_1 їхала до м. Києва, приблизно на півроку. Дитина проживає у гарних умовах, все для неї. Він (свідок) часто приходить до ОСОБА_3 , за цей час ні разу не бачив, що б ОСОБА_1 приходила до дитини. ОСОБА_3 за сина горою, ніколи не дасть образити. Про теперішнього чоловіка ОСОБА_1 нічого не відомо, ніколи його не бачив. Чув, що ОСОБА_1 у 2013 р. залишили дитину та поїхала заробляти. Про думки дитини, з ким та хоче проживати, йому (свідку) невідомо. ОСОБА_3 не перешкоджає ОСОБА_1 бачитись з дитиною. Іноді під час дзвінків ОСОБА_3 останній каже, що відвіз дитину до ОСОБА_1 . ОСОБА_3 не подобається, що ОСОБА_1 забирає дитину, оскільки це має недивні наслідки: дитина вередує, хворіє. ОСОБА_3 працює будівельником на себе. ОСОБА_3 завозить дитину до батьків у с. Бистрик раз на місяць, на який термін не знає. Їдуть туди усією родиною. Можуть дитину там лишити, а можуть забрати.
Свідок ОСОБА_16 дала показання про те, що коли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розійшлися, дитина жила з ОСОБА_1 . Потім вирішили, що дитина буде проживати з ОСОБА_3 . ОСОБА_3 було важко самому, тому він з дитиною переїхав до неї (свідка) та її чоловіка (його батька) у с. Бистрик. Дитина ходила у с. Бистрику у садок. У 2014 р. ОСОБА_3 оформив шлюб з другою жінкою і вони забрали дитину, остання почала ходити у 27 садок у м. Бердичеві з 03.09.2014 р. Дитину одягали, лікували, їздили в санаторій, водили до логопеда, на різні гуртки, циркову студію. ОСОБА_3 нею повністю займається: читають, рахують, катаються на велосипеді, грають у футбол, на рибалку їздять. ОСОБА_1 раніше, як тільки розлучились, не часто брала дитину. Була у м. Києві, потім повернулась, зустрічалась з різними чоловіками, знайомила з ними дитину, розповідала, як вони люблять один одного. Коли народилась дитина, у 2009 р., її привезли додому, приїхав лікар і сказав, що треба їхати в Житомирську лікарню. ОСОБА_3 відвіз дитину та ОСОБА_1 до лікарні у м. Житомир. ОСОБА_17 вчинила істерику, що там режим, треба о 7:00 вставати. Вона (свідок), ОСОБА_3 , лікарі, родичі ОСОБА_1 ледве вмовили останню, що б залишилась лікувати дитину. У 2013 р. у дитини була планова операція. Попросили ОСОБА_1 , що б лягла у м. Житомирі. ОСОБА_1 після операції втекла з лікарні, привезла дитину до м. Бердичева на 2-й чи 3-й день після операції. і віддала разом з речами їй (свідку) і не сказала, що далі робити. Вона (свідок) взяла дитину, потім возила на таксі до м. Бердичева, лікувала. Жорстокий дій з боку ОСОБА_3 до дитини ніколи не бачила. ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння не бачила, та могла випити сто грам на гулянках. Хлопчик до ОСОБА_3 ставиться дуже гарно, тягнеться до батька. Вчора грав в комп`ютерну гру, подзвонила ОСОБА_1 , але дитина не захотіла спілкуватись, сказала, що б та завтра передзвонила. ОСОБА_1 останні два місяці дуже часто дзвонить, це вже набридло, у них у селі господарство, вони не можуть по двадцять разів на день з нею спілкуватись. У 2013 р. їздили з дитиною у санаторій у Закарпаття. Після того, як повернулись, ОСОБА_1 місяця два не брала дитину. Дитина питала: "Бабуся, я що, погана дитина? Вона (свідок) пояснювала, що найкраща. Дитина спитала, чого її мама не бере? Вона (свідок) повідомила про це двоюрідній сестрі ОСОБА_1 , потім ОСОБА_1 взяла дитину. Про суд, який був у 2013 р., їй відомо, що ОСОБА_1 написала розписку, що не може глядіти дитину і що та залишиться з ОСОБА_3 . Дитина у с. Бистрику була півтора роки, бо там був батько ( ОСОБА_3 ). З вересня 2014 р. дитина проживає з ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_11 . Дитина приїжджає до с. Бистрика на вихідні, у цей час ОСОБА_3 може бути теж, або може бути на роботі. ОСОБА_3 ніколи не перешкоджав ОСОБА_1 бачити дитину, тільки коли у дитини температура. Вона (свідок) не питала у дитини, з ким та хоче проживати. Дитина живе з ними з задоволенням, тягнеться до Христини, та теж до неї гарно ставиться. Спочатку, коли ОСОБА_1 почала брати дитину, та не дуже хотіла. Дитина іноді тягнеться до матері, бо це її мама.
Свідок ОСОБА_18 дала показання про те, що колишню сім`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знає з самого початку, коли вони одружились. Коли народився хлопчик (дитина), ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали десь до року у батьків ОСОБА_3 у с. Бистрику. Дитина часто хворіла, бабуся допомагала матері у вихованні, і лікувала часто. Бабуся докладала багато зусиль, так як ОСОБА_3 завжди працював та приносив до дому кошти. Потім ОСОБА_1 та ОСОБА_3 переїхали жити до м. Бердичева. Розійшлися. Хлопчик проживав з батьком у його батьків у с. Бистрику. Коли мама приїжджала взяти дитину до себе, то вона завжди дуже плакала і не хотіла їхати. Дитина ходила в дитячий садок протягом двох років, і мама ніколи його не приводила до садка, не забирала, цим завжди займався батько. Маму ніколи не бачила у дитячому садочку. Батько до дитини відноситься гарно. Вони гарно граються, батько забезпечує його різним розвиваючими іграми. Бачила, як у футбол гралися, і на рибалку ходять разом. Не чула від дитини, з ким та хоче бути з батьком чи з матір`ю. Коли дитина проживала у с. Бистрику, мати рідко приїжджала. Особисто вона (свідок) бачила матір два рази. З вересня 2014 р., коли ОСОБА_3 переїхав у м. Бердичів, дитина приїжджає на вихідні до с. Бистрика. Приїжджає, в основному, з батьком. Чи чинить ОСОБА_3 перешкоди ОСОБА_1 в спілкуванні дитиною, їй не відомо.
Свідок ОСОБА_19 дала показання про те, що дитина відвідує садок, у якому вона працює, з 2-го вересня 2014 р. Дитина пішла у старшу групу. Дітей у них багато. Дитина приходить завжди охайною. Іде в садочок дитина із задоволенням, уходить з гарним настроєм. В садку є платні гуртки, дитина цікавилась ними. Коли ми звернулись до батька, то той погоджувався на те, що б дитина відвідувала всі гуртки, хоча ті платні. Дитина із задоволенням відвідувала гуртки. Дитина в садку відчувала себе комфортно. За весь час дитину приводив і забирав батько, інколи бабуся, і, звісно, теперішня його дружина. ОСОБА_20 не приходить до садка їй (свідку) про це нічого не відомо. На зайняттях, коли торкається тема мами, дитина про матір не згадує. Дитина згадує лише про батька. Про те, що ОСОБА_3 забороняє ОСОБА_1 спілкуватись з дитиною, не знає, не чула.
Частиною першою статті 161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Принципом 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 р. встановлено, що малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю.
Оцінивши наведені вище встановлені обставини та показання свідків, суд не знаходить виключних обставин, через які малолітня дитина ОСОБА_9 , має бути розлучений з матір`ю ОСОБА_1 .
З показань свідків випливає, що ОСОБА_1 , весь час, окрім періоду перебування у м. Києві, намагалась спілкуватись та виховувати свого сина, виконувати інші батьківські обов`язки, хоча батько дитини ОСОБА_3 , чинив певні перешкоди (обмеження) цьому. Дитини відчуває прихильність як до батька, так і до матері.
ОСОБА_1 проживає разом з чоловіком у найманій квартирі (без оформлення договору оренди) за адресою: АДРЕСА_1 , матеріально-побутові умови проживання задовільні, для ОСОБА_21 (сина) виділене спальне місце, має достатньо часу для спілкування з сином, її утримує чоловік ОСОБА_6 , про що зазначено у Висновку.
Чоловік ОСОБА_1 працевлаштований, а саме працює в Військовій частині НОМЕР_2 на посаді військовослужбовця, отримує заробітну плату, що підтверджується видній йому довідкою від 24.02.2015 р. про доходи, за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується його службовою характеристикою (а. с. 19, 20).
Як пояснила ОСОБА_1 , вона також отримує доход від передачу в оренду земельної ділянки, яка їй належить на праві власності.
Належність ОСОБА_1 земельної ділянки підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.06.2013 р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.06.2013 р. (а. с. 15, 17).
Наявні у справі докази не вказують на те, ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Суд не погоджується з Висновком про недоцільність змінювати місце проживання дитини ОСОБА_9 , оскільки він є недостатньо обґрунтованим, а саме його зроблено лише з врахуванням того, що ОСОБА_3 не чинить перешкод у спілкуванні матері ОСОБА_1 , з дитиною. Між тим, як зазначалось вище, ця обставина спростовується показаннями свідків, з яких випливає, що ОСОБА_3 чинив певні перешкоди (обмеження) цьому.
Крім того, у Висновку взагалі відсутні посилання на прихильність дитини до батьків. З показань свідків ж випливає, що дитина прихильна до обох батьків.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що малолітня дитина ОСОБА_9 , має проживати з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилання ОСОБА_3 у запереченнях проти позову на те, що ОСОБА_1 не надала доказів щодо права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , є недорченим, оскільки, як вже вказувалось вище, ОСОБА_1 не є власником цієї квартири (а відтак не може подати таких доказів), а наймає її разом зі своїм чоловіком. Питання ж наявності у ОСОБА_1 права власності на житло не має значення для вирішення справи, оскільки законодавство України не містить норми про те, що той з батьків, з яким суд визначає місце проживання дитини, зобов`язаний мати у власності житло.
ОСОБА_3 у заперечення проти позову також посилається на те, що більшу частину життя син проживав разом з ним і з боку ОСОБА_1 претензій з цього приводу не було, між ним та ОСОБА_1 було укладено мирову угоду, відповідно до умов якої визначено, що дитина проживатиме з ним, він забезпечує належні умови для життя дитини, виховує дитину, має дохід, його дружина гарно ставиться до дитини, він не чинить ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні з дитиною.
Щодо цього суд зазначає, що спори про визначення місця проживання малолітньої дитини можуть розглядатись неоднократно, оскільки умови виховання дитини можуть змінюватись в залежності від різних обставин (стан здоров`я батька (матері) і дитини, можливості догляду за дитиною, поява вітчима (мачухи) і так далі).
Обставини ж, на які він посилається, не є тими виключними обставинами, про якій йдеться у принципі 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 р., достатніми для розлучення малолітньої дитини ОСОБА_9 , з матір`ю ОСОБА_1 .
Зважаючи на наведене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином документально підтверджені судові витрати, понесені ОСОБА_1 , у розмірі 243,60 грн. (судовий збір), підлягають стягненню на її користь з ОСОБА_3 .
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 45, 57 60, 61, 63, 64, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 243,60 грн.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя В.В. Корбут